Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Чернівецької міської ради, [PERSON] та [PERSON] . В позовній заяві просить встановити факт непроживання [PERSON] із спадкодавицею [PERSON] , на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Посилається на те, що [INFO] померла - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина до якої входить: квартира [ADDRESS] . Вказана квартира належала на праві власності - [PERSON] . Спадкоємцями за законом на дану квартиру є [PERSON] та [PERSON] та спадкоємцем за заповітом є онук - [PERSON] . Місце проживання - [PERSON] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 15.09.1962 року по день її смерті. На день смерті [PERSON] за адресою її місця проживання, також, проживав її син - [PERSON] , [INFO] . У встановлений законом строк, а саме, 04 липня 2023 року позивач [PERSON] подала приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Світличній Олені Василівні заяву про прийняття спадщини після смерті матері та, на підставі поданої заяви, 04 липня 2023 року приватним нотаріусом Світличкою О.В. було зареєстровано спадкову справу за №19/2023. Отож спадкоємцями за законом після смерті матері є - [PERSON] та - [PERSON] [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Світличної О.В. із заявою про відмову від прийняття спадщини. Під час оформлення спадкових прав, [PERSON] стало відомо, що вони із братом не можуть оформити свої спадкові права, оскільки племінник - [PERSON] також має право на прийняття спадщини, на підставі заповіту, посвідченого 03 липня 2013 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу в Чернівецькій області Іщенко Аллою Володимирівною, згідно якого [PERSON] , [INFO] , заповіла на випадок своєї смерті належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] своєму онукові - [PERSON] . Однак спадкоємець за заповітом - [PERSON] фактично не проживав та не проживає за адресою: [ADDRESS] . Станом на березень місяць 2025 року із заявами про прийняття спадщини до нотаріусів не звертався. Позивачка зазначає, що [PERSON] народився [INFO] в республіці Молдова, де проживав зі своїми батьками до 1998 року. На той час він був громадянином Молдови. В 2002 році з Молдови, [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де проживає по теперішній час. Від його народження і по даний час позивачка підтримує відносини з [PERSON] , вони спілкуються з ним за допомогою мобільного зв`язку. Від досягнення [PERSON] повноліття і до початку збройної агресії Російської Федерації, останній двічі приїжджав провідати батька та покійну бабусю. Про те, що бабуся померла позивачка повідомила його одразу після смерті, та що вона йому заповіла квартиру йому було відомо ще до смерті спадкодавиці, однак, ніяких дій щодо отримання спадщини він не проводив, не звернувся до нотаріуса з заявою про отримання спадщини, а також не відмовився від спадщини на користь будь-кого іншого. [PERSON] у позові вказує, що постійно надавала матеріальну допомогу своєму братові та своїй покійній матері, привозила продукти харчування, допомагала щодо медикаментів та при вирішенні побутових проблем. Організацією проведення поховання - [PERSON] займалась саме вона. Вказує, що [PERSON] , [INFO] , ніколи не проживав та його місце проживання не було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Їй відомо, що приблизно із 2002 році [PERSON] виїхав до Російської Федерації, де проживає в даний час з сім`єю та являється громадянином Російської Федерації. Вважає, що оскільки [PERSON] не проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Посилаючись на наведені обставини позивач просить встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] спільно не проживав із спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини та визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 43,30 м. кв., в тому числі дві житлові кімнати житловою площею 27,50 м. кв. в порядку спадкування за законом після смерті - [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці 14.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.07.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову визнав, зазначив що відмовився від частки у спадщині , в тому числі і обов"язкової, на користь своєї сестри [PERSON] . Вказав, що його син [PERSON] ніколи не проживав із спадкодавцем [PERSON] , та своєчасно не прийняв спадщину за заповітом , а тому повідомив суду , що вимоги позову визнає повністю. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд даної справи засобами телефонного зв"язку та розміщення повістки на сайті судової влади України , однак відповідач до суду не з"явився. Представники Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явились, надіславши до суду заяву у якій просили справу слухати у їх відсутності, а вирішення питання позову залишили на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою [PERSON] , який проживав разом із своєю матір"ю , нині покійною [PERSON] . Знає, що у сусіда [PERSON] є син, який проживав колись у Молдові. Син приїжджав до [PERSON] у гості на кілька днів , це було десь у 2017 році. Однак син ніколи не проживав разом з батьком на постійній основі. Він приїжджав до батька коли був малим , але дуже рідко і лиш на кілька днів. Зараз їй не відомо де перебуває син [PERSON] . Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив наступне: Із копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно N?13862551 від 13.03.2007 року встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,30 кв. м. (а.с. 23). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12) Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16травня 1970 року, після реєстрції шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.13) Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17) Із витягу з реєстру територіальної громади № 2025/001481620 від 31.01.2025 року встановлено, що [PERSON] [INFO] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.16) Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . (а.с.20) За життя, а саме 03.07.2013 року, [PERSON] склала заповіт , яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] своєму онукові - [PERSON] (а.с.24) Із довідки\~про склад\~сім`ї \~№ 7\~від 10\~вересня 2024\~року наданої\~ОСББ «Коперніка\~9А»\~встановлено,\~що за адресою [ADDRESS] зареєстрований та проживає [PERSON] , [INFO] (а.с.26) Із довідки\~про склад\~сім`ї \~№ 02\~від 02\~жовтня 2024\~року наданої\~ОСББ «Коперніка\~9А»\~встановлено,\~що за адресою [ADDRESS] [PERSON] [INFO] ніколи не проживав і не був зареєстрований. (а.с.27) Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій N?50/02-31 від 07.10.2024 року, виданої приватним нотаріусом Світличною О.В. вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на квартиру номер п?ять (N?5), яка розташована у [ADDRESS] , у зв?язку з тим, що видача зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом (окрім свідоцтва про право на обов?язкову частку у спадщині), порушить права та інтереси спадкоємця за заповітом, і відповідно вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству. (а.с.33-34) Із заяви [PERSON] від 04.07.2023 року наданої приватному нотаріусу Світличній О.В. встановлено, що [PERSON] відмовився від належного йому за законом спадкового майна, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] , на користь [PERSON] , [INFO] .(а.с.59) Статтею\~1270 ЦК України\~установлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог статей\~1217,\~1218 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою\~статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~Частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~ \~ \~ \~Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина третя, п`ята\~статті 1268 ЦК України). Таким чином, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ніколи не був зареєстрований за вказаною адресою і ніколи не проживав. Даний факт був підтверджений в судовому засіданні письмовими доказами та показанням свідка. Відповідно до положень ч.1\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З матеріалів справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , відповідач [PERSON] не звертався. Враховуючи, той факт що [PERSON] ніколи не був зареєстрований та не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що не прийняв спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Стаття 328 ЦК України зазначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст. 1297 ЦК України слідує, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику в справах про спадкування». Як зазначено в п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 1218 ЦК - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі і житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку - є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України - одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів - є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вже зазначалося вище, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися лише, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13) та, відповідно до положень ч. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, що в свою чергу і зробила позивачка [PERSON] , звернувшись до суду із вищезазначеним позовом. Враховуючи те, що позивачці , як є єдиному спадкоємцю за законом після смерті [PERSON] (так як [PERSON] відмовився від частини спадщини), нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру\~розташовану за адресою: [ADDRESS] , з причин існування спадкоємця за заповітом, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, спираючись на те, що , як встановлено в судовому засіданні , відповідач [PERSON] не прийняв, у встановлений законом строк спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved