Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

09 травня 2025 року заявниця звернулася до суду із вищевказаною заявою в порядку окремого провадження. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона є дружиною [PERSON] , який був призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період 27 лютого 2022 року й проходив службу у Військовій частині [NUMBER] . 19 січня 2023 року на адресу заявниці надійшло сповіщення від [INFO] про те, що 17 січня 2023 року після стрілецького бою на позиціях ЗСУ частиною було втрачено зв`язок з [PERSON] у зв`язку з чим його внесли до списків частини як зниклого безвісти. 22 січня 2023 року заявниця за даним фактом звернулась із заявою Відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатської області, на підставі якої було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а заявницю визнано в ньому потерпілою. Відомості про [PERSON] було внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих за особливих обставин. [PERSON] вживала заходи з метою встановлення місця перебування [PERSON] , проте до цього часу він є зниклим безвісти. З врахуванням наведеного, заявниця просила визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2025 року було відкрито провадження в справі й залучено до участі як заінтересовану особу Військову частину [NUMBER] . Заявниця [PERSON] з`явилась на розгляд справи й підтримала заяву. Після роз`яснення судом наслідків визнання особи безвісно відсутньою [PERSON] наполягала на задоволенні заяви. Представник заявниці [PERSON] адвокат Рішко С.І. підтримав заявлені вимоги й просив задовольнити заяву. Заінтересована особа Військова частина [NUMBER] , будучи двічі належним чином повідомленою про дату й час судового розгляду, участі представника в судове засідання не забезпечила, будь-яких заперечень чи пояснень по суті справи не направляла. У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання. Зважаючи на повторну неявку представника заінтересованої особи в судове засідання, заслухавши думки заявниці та її представника, які наполягали на проведенні засідання, суд, з врахуванням тривалості розгляду справи й належного повідомлення учасників про судові засідання, дійшов висновку про проведення судового розгляду без участі представника заінтересованої особи. Суд установив такі фактичні обставини. 25 січня 2019 року [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Після державної реєстрації шлюбу заявниця залишила прізвище [PERSON] . [INFO] у подружжя народилась дитина син [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 01 травня 2025 року , складеним депутатом Міжгірської селищної ради, з участю сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36) підтверджується, що [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON] спільно проживали за адресою [ADDRESS] з квітня 2020 року по 27 лютого 2022 року, коли [PERSON] був мобілізований до ЗСУ. Довідкою виданою [INFO] 01.08.2022 за № 2271 (а.с. 16) підтверджується, що [PERSON] , [INFO] дійсно був призваний на військову службу за мобілізацією [INFO] . З сповіщення сім`ї № [NUMBER] [INFO] від 19.03.2023 № 277 (а.с. 17)слідує, що солдат [PERSON] 17 січня 2023 року після стрілецького бою на позиціях ЗСУ поблизу села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області й втрати з ним зв`язку обліковується як зниклий безвісти. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 17.01.2023 № 17 (а.с. 18) солдат [PERSON] вважається таким, що зник безвісти 17.01.2023. Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.01.2023 (а.с. 19) підтверджується, що 23 січня 2023 року було внесено відомості до ЄРДР за №\~12023071110000021 на підставі заяви [PERSON] за фактом зникнення її чоловіка [PERSON] після стрілецького бою на позиціях ЗСУ після 18.01.2023. Постановою старшого слідчого відділення поліції № 2 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатської області від 26 січня 2023 року (а.с. 20) [PERSON] визнана потерпілою в кримінальному провадження №\~12023071110000021. Факт зникнення безвісти [PERSON] , після стрілецького бою на позиціях ЗСУ в районі села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області 17.01.2023 підтверджується актом службового розслідування (а.с. 21-25). Відповідно до витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими № 2025-87-4459 (а.с. 26) відомості про [PERSON] в системі відсутні. 11 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» із заявою на отримання виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора щодо [PERSON] (а.с. 27). Із виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора від 13.03.2025 № 06-04/7722 (а.с. 28) слідує, що відомості щодо [PERSON] в реєстрі відсутні. Відповідно до витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими № 2025-21-9822 від 19.03.2025 (а.с.29) відомості про [PERSON] в системі відсутні. 19 березня 2025 року [PERSON] звернулась і заявою до уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою про звернення до Уповноваженого з прав людини в російській федерації з метою з`ясування можливого місцеперебування військовослужбовця [PERSON] (а.с. 30). Згідно з відповіддю Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 08.03.2025 (а.с. 31) дані про зниклого військовослужбовця були скеровані російській стороні для перевірки факту його перебування на території держави-агресора або ж на тимчасово окупованих територіях. З Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, сформованого 25.04.2025 (а.с. 32) слідує, що до нього було включено відомості про [PERSON] . Відповідно до витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими № 2025-10-6583 від 01.05.2025 (а.с.33) відомості про [PERSON] в системі відсутні. [PERSON] брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення а інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації, що підтверджується довідкою від 15.02.2025 № 595 (а.с. 34). Статус учасника бойових дій [PERSON] підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру ветеранів війни № 20250331-00018707 від 31.03.2025 (а.с. 35). Факт зникнення безвісти за описаних вище умов і відсутності [PERSON] за його останнім місцем проживання до призову на військову службу підтверджується актом обстеження від 01.05.2025 (а.с. 36). Допитана в судовому засіданні, в порядку ст. 230 і 234 ЦПК України [PERSON] , під присягою пояснила, що її чоловік [PERSON] був призваний на військову службу за мобілізацією 27 лютого 2022 року. 19 січня 2023 року заявниця отримала сповіщення від [INFO] про те, що її чоловік зник безвісти. Всі намагання [PERSON] з`ясувати місце перебування [PERSON] виявились безрезультатними. З того часу, як її чоловік зник безвісти пройшло більше двох років. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №317/3139/15-ц). При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України. Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Заявницею надано суду належні та допустимі докази того, що починаючи з 17.01.2023, як за місцем проходження військової служби, так і в будь-яких інших місцях відсутні будь-які відомості про місцезнаходження [PERSON] , який безвісно зник при обставинах, що загрожували йому смертю, і всі заходи, які вживались для його розшуку, виявились безрезультатними. Заявницею вказано легітимну мету встановлення даного факту розірвання шлюбу. Оцінивши належність, допустимість, достатність та взаємозв`язок доказів у їх сукупності, які не суперечать один одному, є взаємодоповнюючими та не спростованими, на підставі установлених обставин про те, що [PERSON] відсутній за місцем свого постійного перебування та проживання протягом більше двох років, за наявності обґрунтованих даних про те, що заявнику та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про його місце перебування, при цьому вжиті заходи для встановлення його місця перебування не дали результатів, з огляду на обставини, які зумовили звернення заявниці до суду з цією заявою, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог заяви та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою. На підставі викладеного та

Outcome: approved