Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором та договором страхування № Z06/00400/005392631 від 20 червня 2019 року в розмірі 126\~663,16 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 червня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Z06/00400/005392631, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу у власність грошові кошти. У свою чергу, позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти за користування грошовими коштами, інші платежі, визначені даним договором. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» був укладений Договір факторингу № 01.02-30/23, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z06/00400/005392631 від 20 червня 2019 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Відповідно до реєстру боржників №1, реєстру боржників №2 і реєстру боржників №3 до договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z06/00400/005392631 від 20 червня 2019 року у сумі 126\~663,16 грн. на дату подачі позову. Повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором №Z06/00400/005392631 від 20 червня 2019 року [PERSON] не направлялось. Проте, відповідач не виконав свого обов`язку не повернув надані грошові кошти в строки, передбачені договором позики. У порушення умов договору відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість перед ТОВ «СВЕА ВІНАНС» за кредитним договором № Z06/00400/005392631 від 20 червня 2019 року у сумі 126\~663,16 грн., з яких: 49\~211,11 грн. - заборгованість за основним боргом; 34\~880,14 грн. - заборгованість за відсотками; 42\~571,91 грн. заборгованість за іншими процентними платежами; Крім того, позивач зазначав, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 25.07.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. З урахуванням наведеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 04 липня 2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07 серпня 2025 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. В судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, у прохальній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, у зв`язку з чим, суд, зі згоди позивача, вважає провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Не скористався правом надання відзиву на позовну заяву. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що 20 червня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Z06/00400/005392631, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу у власність грошові кошти. У свою чергу, позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти за користування грошовими коштами, інші платежі, визначені даним договором. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» був укладений Договір факторингу № 01.02-31/23, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z06/00400/005392631 від 20 червня 2019 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Відповідно до реєстру боржників №1, реєстру боржників №2 та реєстру боржників №3 до договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z06/00400/005392631 від 20 червня 2019 року у сумі 126 663,16 грн. на дату подачі позову. Проте, відповідач не виконав свого обов`язку не повернув надані грошові кошти в строки, передбачені договором позики. Згідно ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. ТОВ «СВЕА ФІНАНС» не направило відповідачеві повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за договором позики, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку не повернув надані грошові кошти в строки, передбачені договором позики. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z06/00400/005392631 від 20 червня 2019 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» у сумі 126 663,16 грн., з яких: 49 211,11 грн. - заборгованість за основним боргом; 34 880,14 грн. - заборгованість за відсотками; 42 571,91 грн. заборгованість за іншими процентними платежами; За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 та частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або Фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від Фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Враховуючи неналежне виконання умов договору та не повернення грошових коштів, суд приходить до висновку, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № Z06/00400/005392631 від 20 червня 2019 року у сумі 126 663,16 грн., з яких: 49 211,11 грн. - заборгованість за основним боргом; 34 880,14 грн. - заборгованість за відсотками; 42 571,91 грн. заборгованість за іншими процентними платежами. З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved