Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

У квітні 2025 року позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 жовтня 2023 року між позивачем і [PERSON] укладено кредитний договір № С-001-219527-23-980 шляхом підписання угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, що складає між банком і нею кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредитні кошти шляхом встановлення кредитної лінії з лімітом до 200000 грн. строком користування 12 місяців з можливістю продовження та сплатою відсотків у розмірі 70,8 % річних за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 03 березня 2025 року складає 67\~638,11 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 46196,1 грн., і заборгованості за відсотками у розмірі 21442,01 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений своєчасно та належним чином, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 \~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено,\~що 04\~жовтня 2023 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір № С-001-219527-23-980 шляхом підписання угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, що складає між банком і нею кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредитні кошти шляхом встановлення кредитної лінії з лімітом до 200000 грн. строком користування 12 місяців з можливістю продовження та сплатою відсотків у розмірі 70,8 % річних за користування кредитом (п.3.1,3.2 Договору). Згідно з п.п.4.1, 4.2., 4.7. Договору, підписанням цієї Угоди позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, яка зберігається на офіційному сайті Банку; підтверджує, що перед підписанням цієї Угоди ознайомлений з інформацією, необхідною для отримання кредиту, викладеною у Паспорті споживчого кредиту. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконало належним чином, перерахувавши відповідачу кредитні кошти в сумі 50000 грн., що підтверджується випискою по рахунку відповідача. Також ця виписка містить відомості та свідчить про використання відповідачем кредитних коштів, зняття готівки з картки, здійснення платежів по погашенню кредиту, оплату страхових платежів, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед АТ «Ідея Банк». Із наданої позивачем довідки - розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 03.03.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором № С-001-219527-23-980 від 04 жовтня 2023 року становить 67638,11 грн., з яких: 46196,1 грн. - прострочений борг; 21442,01 грн. - прострочені проценти. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 07 січня 2025 року позивач направив боржнику вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань вих.№12.4.2/ С-001-219527-23-980, в якій попередив про стягнення грошових коштів у судовому порядку у разі невиконання даної вимоги. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~ст.1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із дослідженої судом угоди № С-001-219527-23-980 від 04 жовтня 2023 року встановлено, що дану угоду укладено в письмовій формі та зі сторони позичальника підписано особистим підписом, підписавши кредитний договір відповідач погодився з умовами договору та правилами надання кредитів від АТ «Ідея банк». Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст.525,526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів позивачу. Згідно з ч.1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00грн. (а.с.3). На підставі викладеного і

Outcome: approved