Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

[INFO] в с. Романівка, Миколаївського (теперішня назва Березівського) району, Одеської області помер рідний брат позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку пай розміром 10,6 умовних кадастрових гектарів, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 28.03.1996 року, Серія ОД 039574 на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, с. Романівка, КСП «ім. Шевченка». З метою прийняття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Сологуба О.А., щодо оформлення спадщини, однак йому було відмовлено в зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, так як Сертифікат на право на земельну частку (пай), Серія ОД 039574 було втрачено. [PERSON] , прийняв спадщину після смерті брата, оскільки на час його смерті вони були зареєстровані і проживали разом і позивач фактично вступив в управління і володіння спадковим майном. З метою отримання Свідоцтва про право на спадщину після смерті брата він звернувся до приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Сологуба О.А., однак йому було відмовлено в зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, так як Сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ОД 039574 було втрачено. Згідно довідника показників нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь в Україні станом на 01.01.2025 року значення нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарських угідь відповідно до загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення за даними офіційного веб сайту Держгеокадастру України вартість одного гектара ріллі в Одеській області становить 31017, 00 грн. Зважаючи на вказані обставини, позивач вимушений звернутися до суду з метою захисту свого права на спадщину, яка відкрилася після смерті брата. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримують та просили їх задовільнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Миколаївської селищної\~ради,\~Березівського району,\~Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Оцінивши зібрані\~по справі\~матеріали,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~слід задовольнити.\~ Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку спадкування за законом, після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай), що належала [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 28.03.1996 року, Серія ОД 039574, площею 10,6 умовних кадастрових гектарів. \~ \~ \~ \~ Данні обставини підтверджуються матеріалами справи копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 4 ), інформаційною довідкою приватного нотаріуса Сологуб О.А. ( а.с. 5 ), Архівною довідкою ( а.с. 6 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 7 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 8 10 ), копією Рішення від 19.12.2024 року справа № 508/823/24 ( а.с. 11 14 ), Архівним витягом розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації № 109 від 28 березня 1996 року, Розрахунком ( а.с. 24, 25, 26, 27 ), копією Спадкової справи № 37/2025 заведеної 22 квітня 2025 року до майна померлого [INFO] [PERSON] ( а.с. 43 59 ). Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року N 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України ( в редакції 1990 року ) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям". Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців. Відповідно до п.1 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час смерті брата) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при не прийнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право спадкоємців на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до\~п.\~11\~ч.1\~ст.\~346\~ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ч. 1 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ч. 1 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 328 ч. 2 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Outcome: approved