Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

30 квітня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 червня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] булоукладено договір про споживчий кредит № 142992 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відтвореним шляхом використання останньою одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Відповідно до умов договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» надало відповідачці кредит у розмірі 12000 грн., в наступному порядку: у розмірі 5032 грн. 77 коп. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 138314 від 25 квітня 2024 року укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 3967 грн. 23 коп. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3000 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з п. 2.5 індивідуальної частини, строком кредитування 84 дні, під 390 % річних, одноразова комісія 25 % від суми кредиту становила 3000 грн. Без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між сторонами не був би укладеним, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачці. 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 10102024 відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 142992 від 10 червня 2024 року. Посилаючись на те, що відповідачка всупереч умов договору взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та відсотків належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 24 березня 2025 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 19526 грн. 10 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 12000 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 7025 грн. 10 коп. та комісії за кредитним договором у розмірі 501 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки та крім того, позивач просив стягнути з відповідачки судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, а саме сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача просив розгляд справи провести за його відсутності, про що ним було зазначено в позовній заяві, а також представник в позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що 10 червня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 142992 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відтвореним шляхом використання останньою одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Відповідно до умов договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» надало відповідачці кредит у розмірі 12000 грн., строком кредитування 84 дні, під 390 % річних, одноразова комісія 25 % від суми кредиту становила 3000 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 25-28). Кредитні кошти у розмірі 12000 грн. були перераховані в наступному порядку: 5032 грн. 77 коп. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №138314 від 25 квітня 2024 року укладеним з Кредитодавцем; 3967 грн. 23 коп. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; 3000 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини Випискою за договором № б/н за період з 10 червня 2024 року по 15 червня 2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 04 липня 2025 року підтверджується зарахування 10 червня 2024 року суми у розмірі 3967 грн. 23 коп. на банківську картку № [NUMBER] (а.с. 94-96). Згідно з випискою по особовому рахунку, відповідачка погашення заборгованості за кредитним договором № 142992 від 10 червня 2024 року не здійснювала (а.с. 54). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 142992 від 10 червня 2024 року вбачається, що станом на 24 березня 2025 року заборгованість [PERSON] становить 19526 грн. 10 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 12000 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 7025 грн. 10 коп. та комісії за кредитним договором у розмірі 501 грн. (а.с. 53). 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 10102024 відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором про споживчий кредит № 142992 від 10 червня 2024 року (а.с. 55-62). Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене, а також те, що позивач довів належними та допустимим доказами наявність в нього права вимоги до відповідачки в обсязі заявлених вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Також відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп., сплата яких підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 1) та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується договором № 04/02/25-01 про надання правничої допомоги від 04 лютого 2025 року, додатковою угодою № 22 від 04 лютого 2025 року до договору № 04/02/25-01 про надання правничої допомоги від 04 лютого 2025 року, актом приймання-передачі наданих послуг від 04 лютого 2025 року (а.с. 63-66). На підставі викладеного,

Outcome: approved