Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

У травні 2025 року керівник Голованівської окружної прокуратури Горщак М.Л. звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Позовними вимогами вказав визнати право власності держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на земельну ділянку з кадастровим номером 3525588200:02:000:0767, сформовану шляхом об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 3525588200:02:000:0668 та 3525588200:02:000:0669. На обґрунтування позовних вимог вказав таке: Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02.05.2024 у справі №402/773/23 за позовом керівника Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області до відповідача [PERSON] , був задоволений позов прокурора та припинено право власності громадянки російської федерації [PERSON] , на зземельну ділянку кадастровими номерами 3525588200:02:000:0668 та 3525588200:02:000:0669 шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, шляхом примусового відчуження земельної ділянки з виплатою виручених коштів [PERSON] за вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Рішення набрало законної сили 04.06.2024. До вчинення реєстраційних дій на виконання судового рішення щодо вищевказаних земельних ділянок за заявою [PERSON] від 13.11.2023 ЗВ-9706978952023 до Державного кадастрового реєстратора була проведена державна реєстрація земельної ділянки, утвореної шляхом об`єднання раніше сформованих земельних ділянок та зареєстровано новостворену земельну ділянку площею 6,2139 га - кадастровий номер 3525588200:02:000:0767, що унеможливило та здійснити реєстрацію права власності держави у Державному реєстрі речових прав на вказані земельні ділянки. Тим самим відповідачка створила перешкоди власнику - Державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в користуванні і розпорядженні земельними ділянками. Ухвалою Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 02.06.2025 року відкрито спрощене провадження у справі. Відповідачка відзиву на позовну заяву не направила. Оцінивши шляхом всебічного, повного та об`єктивного дослідження в порядку спрощеного позовного провадження надані сторонами докази, суд вважає встановленими такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. З копії рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області у справі №402/773/23 суд встановив, що ним суд задовольнив позов керівника Голованівської окружної прокуратури, заявлений в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області до відповідачки [PERSON] та припинив право власності відповідачки на земельні ділянки кадастровий номер 3525588200:02:000:0668 та 3525588200:02:000:0669 сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), які знаходиться на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області шляхом її конфіскації на користь Держави шляхом примусового відчуження з виплатою виручених коштів [PERSON] за вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Згідно інформації Вільшанської селищної ради щодо відмови у проведенні реєстраційних дій від 09.04.2025 року № 01-19\\209\\2 неможливо здійснити реєстрацію права власності держави у Державному реєстрі речових прав на земельні ділянки з кадастровими номерами 3525588200:02:000:0668 та 3525588200:02:000:0669, оскільки таких об`єктів цивільних прав документально не існує. Згідно копії інформаційної довідки № 421367563 від 07.04.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, копії інформаційної довідки № 421366850 від 07.04.2025 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, копії інформаційної довідки № 421367124 від 07.04.2025 року Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна право власності земельні ділянки з кадастровими номерами 3525588200:02:000:0668 та 3525588200:02:000:0669 зареєстровані за [PERSON] . З копії поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 3525588200:02:000:0767 суд встановив відомості про земельну ділянку, зокрема про власника, кадастровий план, площу, її місцезнаходження. З копії інформації Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №10-11-0.61-2857/2-24 від 16.07.2024 суд встановив, що вчинення реєстраційних дій на виконання судового рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02.05.2024 у справі №402/773/23 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами земельних ділянок 3525588200:02:000:0668 та 3525588200:02:000:0669 за заявою [PERSON] від 13.11.2023 ЗВ-9706978952023 до Державного кадастрового реєстратора була проведена державна реєстрація земельних ділянок, утворених шляхом об`єднання раніше сформованих земельних ділянок та зареєстровано новостворену земельну ділянку площею 6,2139 га - кадастровий номер 3525588200:02:000:0767, що загалом унеможливило внесення відомостей про припинення права власності [PERSON] та реєстрацію права власності за Головним управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Внаслідок вказаних дій відповідачки здійснити реєстрацію права власності держави у Державному реєстрі речових прав на земельні ділянки з кадастровими номерами 3525588200:02:000:0668 та 3525588200:02:000:0669 неможливо. З копії запиту Голованівської окружної прокуратури на адресу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 54-6364вих-24 від 05.11.2024 та копії інформації Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №10-11-0.6-470/2-25 від 04.02.2025 встановлено, що Головне управління Держгеокадастру повідомило про неможливість скасування державної реєстрації ділянки з кадастровим номером 3525588200:02:000:0767. З копії запиту Голованівської окружної прокуратури на адресу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 54-7056вих-24 від 20.12.2024 та копії інформація Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №10-11-0.3-242/2-25 від 21.01.2025 щодо технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 3525588200:02:000:0668 та 3525588200:02:000:0669 встановлена відсутність такої документації. З копії заяви [PERSON] про державну реєстрацію земельної ділянки встановлений факт звернення відповідачки до державного кадастрового реєстратора 13.11.2023 року. Дослідивши копію технічної \~ \~ \~ \~документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 3525588200:02:000:0668 та 3525588200:02:000:0669 [PERSON] , суд встановив, що за заявою [PERSON] від 13.11.2023 ЗВ-9706978952023 до Державного кадастрового реєстратора була проведена державна реєстрація об`єднання земельних ділянок кадастровий \~ \~ \~ \~номер 3525588200:02:000:0668 та 3525588200:02:000:0669, та утворення шляхом їх об`єднання новоствореної земельної ділянки площею 6,2139 га - кадастровий номер 3525588200:02:000:0767. З копії Положення \~ \~ \~ \~про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області суд встановив юридичний статус установи. З копії повідомлення \~ \~ \~ \~в порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» №54-2021 вих-25 від 07.04.2025 та копії інформації Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №10-11-0.6-1439/2-25 від 14.04.2025 суд встановив листування установ з приводу заявлення позову. З копії витягу \~ \~ \~ \~про нормативну грошову оцінку земельної ділянки суд встановив нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що є предметом спору. З копії наказу про призначення на посаду керівника Голованівської окружної прокуратури №144 к від 12.03.2021 суд встановив дані про повноваження керівника Голованівської окружної прокуратури. До встановлених судом обставин суд застосовує такі норми права: Приписи\~статті 131-1 Конституції України,\~статті 56 Цивільного процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру"\~наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у відповідності до положень статті\~ 145 Земельного кодексу України,\~Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", "Положення про Головне управління Держгеокадастру в області" здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, то воно наділене правом на подання такого роду позовів. На запит прокурора від 13 лютого 2025 року № 53-769ВИХ-23 в листі Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області зазначило, що до суду з позовом про конфіскацію земельних ділянок не зверталось та не планує звертатись у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору. З копії повідомлення \~ \~ \~ \~в порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» №54-2021 вих-25 від 07.04.2025 та копії інформації Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №10-11-0.6-1439/2-25 від 14.04.2025 суд встановив, що ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області самостійно не реалізувало своє процесуальне право, тому у відповідності до положень\~статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статті 56 ЦПК України\~існують всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 за схожих обставин. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має прав в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів. Конституція України (статті 13, 14, 16) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Аналогічні положення містяться в статті 1 Земельного кодексу України та статті 373 Цивільного кодексу України статті 2 Закону України «Про охорону земель». Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства (частини 3 статті 1 Земельного кодексу України). У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статтями 14, 19 Конституції України). За правилами статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Український народ, як сукупність окремих суб`єктів, індивідів, людей, з огляду на статті 1, 3, 6-8, 13, 14, 41 Конституції України, має конституційне право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення законності при вирішені земельних питань, правомірно очікувати і розраховувати на те, що держава вживатиме усіх можливих законних засобів і способів для відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю. Відповідно до правил статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового. Відповідно до частин першої та другої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимог такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим, а саме: повинно реально відновлювати наявне порушене, оспорене або невизнане право, такий спосіб має відповідати характеру правопорушення та цілям судочинства та не може суперечити верховенству права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинення цими діяннями наслідкам. Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі №48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18. Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів, передбачене у статті 16 Цивільного кодексу України. За приписами статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту статті 392 Цивільного кодексу України вбачається, що вона містить 2 диспозиції, за яких власник майна може звернутися із позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно з частиною 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших передбачених законом способів. Як виснував Верховний Суд (постанова від 14.12.2021 у справі №344/16879/15-ц) суб`єктом вимог про визнання права власності може бути будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не можна належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Спосіб захисту, передбачений статтею 392 Цивільного кодексу України є різновидом загального способу захисту - визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, окрім судового, шляху відновлення порушеного права. Тобто зазначений спосіб захисту як різновид загального способу захисту - визнання права може бути використаний не тільки у речово-правових відносинах, але й у зобов`язально-правових, так як сам по собі факт перебування осіб у тих чи інших відносинах, у тому числі договірних, не може перешкоджати застосуванню до цих відносин норм інститутів загальної частини цивільного права. Отже, у випадку оспорювання чи невизнання за власником - Державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області) права власності на земельну ділянку, що утворена внаслідок об`єднання конфіскованих земельних ділянок, право власності на які належить Державі, ефективним способом захисту такого права є визнання права власності на підставі статті 392 Цивільного кодексу України (постанова ВС від 14.12.2021 у справі №344/16879/15-ц). Предмет негаторного позову становить вимога власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод, При цьому поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може включати не лише фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування. договори, інші правочини, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14 та від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 вказані можливі способи усунення таких порушень, яких може вимагати законний власник, а саме шляхом оспорення відповідних рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів або інші правочинів, а також вимагаючи повернути земельну ділянку. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 суд виклав висновок про те, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій). Земельні ділянки із кадастровими номерами 3525588200:02:000:0668 та 3525588200:02:000:0669, з яких утворилася земельна ділянка із кадастровим номером 3525588200:02:000:0767, в силу закону та рішення суду не можуть перебувати у приватній власності [PERSON] , тому права держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області як власника земельних ділянок на реалізацію всіх правомочностей щодо цієї землі, а саме володіння, користування та розпорядження нею, підлягають захисту шляхом визнання права власності на земельну ділянку площею 6,2139 га з кадастровим номером 3525588200:02:000:0767, що утворена внаслідок об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 3525588200:02:000:0668 площею 3,1037 га та 3525588200:02:000:0669 площею 3,1102 га. Першочергово задоволення цієї вимоги призведе до усунення юридичних перешкод у реалізації права власності держави на землю, унеможлививши вчинення відповідачем будь-яких юридично-значимих дій та створення додаткових перешкод законному власнику ділянок у реалізації прав щодо них шляхом, зокрема, розпорядження земельною ділянкою, тощо. Такий спосіб захисту повністю відповідає критерію ефективності, адже співвідноситься зі змістом права, за захистом якого звертається позивач, характером порушення нього права та спричиненими цим порушенням наслідками. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі N 359/3373/16-ц (провадження N 14-2цс21) зроблено висновки про те, що з урахуванням специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави, заволодіння нею таким майном право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. Ефективним та належним способом захисту прав Держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у такому випадку буде визнання права власності на підставі статті 392 Цивільного кодексу України (постанова ВС від 14.12.2021 у справі №344/16879/15-ц). Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у справі №344/16879/15-ц, визнання права власності є ефективним і належним способом захисту прав сторони, яка законно набула право власності па нерухоме майно, проте не може реалізувати свої права внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, який не визнає права власника на вказане майно. З огляду на викладене, використання згаданого способу захисту якнайкраще забезпечить відновлення відповідних права та інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, оскільки правовим наслідком ці позовних вимог у разі їх задоволення є створення власнику - Державі належних умов і можливостей для повноцінного використання та розпорядження земельною ділянкою. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Частиною першою\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої платіжної інструкції №1055\~від 14.05.2025\~року Кіровоградська обласна прокуратура за подання позову до суду, сплатила судовий збір в розмірі 3382 грн. 00 коп., що підлягає відшкодуванню. На підставі статей\~13,\~14,\~16, 19, 131-1 Конституції України, статей\~22,\~80,\~81,\~145,\~148 Земельного кодексу України, статей\~5, 16, 392 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved