Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Представник позивача КП «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованості в сумі 34 036 грн. 13 коп., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2013 по 31.08.2021 у розмірі 18 084 грн. 59 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2013 по 31.08.2021 у розмірі 13 383 грн. 46 коп.; інфляційні витрати - 1 823 грн. 62 коп.; 3% річних від простроченої суми - 744 грн. 46 коп., а також стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення КП «Харківводоканал» облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, введеного в дію з 01.05.2019 (далі Закон № 2189-VIII), п. 37 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (діють з 13.08.2019 (далі Правила № 690), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абзац 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII, п. 39 Правил № 690). Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 № 2918 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і з централізованого водовідведення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила № 630), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 37 Правил № 690 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до п. 11 Правил № 630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. Відповідно до п.20-21 правил №630 нарахування за надані послуги централізованого водопотсачання та водовідведення проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг. Відповідачі отримували надані послуги водопостачання і водовідведення та неналежним чином виконували зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати послуг, внаслідок чого перед позивачем утворилася заборгованість на вищевказану суму, яку і просить стягнути в судовому порядку. Позивач зазначив, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржників за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Щодо періоду виниклої заборгованості представником позивача зазначено, що КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові, іншої альтернативи водопостачання та водовідведення в місті немає. Структура підприємства налічує лише один відділ, який здійснює претензійно- позовну роботу. Із врахуванням кількості боржників - фізичних осіб, строк заборгованості яких перевищує 3 роки, підприємство повинно щорічно подавати до суду 7-8 тисяч позовних заяв і заяв про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, при цьому сума судового збору, встановлена для пред`явлення позовних заяв і заяв про видачу судового наказу юридичними особами, суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно, в межах строку позовної давності звертатися до суду для стягнення заборгованості по всім боржникам. Перевага надається боржникам з найбільшою сумою боргу. У зв`язку з чим, позивач просить суд вважати, що строк позовної давності для звернення КП «Харківводоканал» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів, пропущено з поважних причин. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.12.2021 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість в сумі за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 34036 (тридцять чотири тисячі тридцять шість) грн. 13 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2013 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 18084 грн. 59 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 жовтня 2013 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 133836 грн. 46 коп.;інфляційні витрати у розмірі 1823 грн. 62 коп.; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 744 грн. 46 коп. Вирішено питання щодо судових витрат. Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 22.07.2025 року заяву [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Яковенко О.Г., про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2021 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення задоволено. Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.12.2021 року по справі № 645/6896/21, провадження № 2/645/2767/21 скасовано. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2025, справу розподілено головуючій судді Костіній І.Г. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 30.07.2025 року до канцелярії суду через підсистему» Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] -адвоката Яковенко О.Г., яка зазначає, що Комунальним підприємством «Харківводоканал» заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 жовтня 2013 року по 31 серпня 2021 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, яка обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Згідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом у період з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року» був встановлений карантин на всій території України. Постановами КМУ від 20.05.2020 року № 392, від 22.07.2020 № 641, від 09.12.2020 року № 1236 (із змінами та доповненнями) встановлений Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 карантин був подовжений на всій території України з 22.05.2020 року до 31.12.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року № 1423 термін дії карантину було подовжено до 30.04.2023 року. Постановою від 25.04.2023 року № 383 Кабінет Міністрів України через COVID-19 продовжив режим надзвичайної ситуації в єдиній державній системі цивільного захисту, а також карантин на всій території України до 30.04.2023 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби» від 30.03.2020 року № 540-IX внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії цього карантину». Таким чином, законодавством встановлено строк загальної позовної давності - 3 роки. Позивач, в свою чергу, звернувся до суду із позовною заявою у 11.10.2021 року, отже вимоги про стягнення заборгованості за період до 11.10.2018 року є такими що заявлені поза межами строків позовної давності. Проте, оскільки, на всій території України було запроваджено карантин з 12.03.2020 року по 30.04.2023 року та те, що під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжувалися на строк дії такого карантину, то вимоги про стягнення заборгованості за період з 12.03.2017 року є такими, що заявлені в межах строку позовної давності. В свою чергу, вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.10.2013 року по 12.03.2017 року є такими, що заявлені поза межами строків позовної давності, що в свою чергу, є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Зокрема, відповідно до розрахунку відповідача, здійсненого на підставі інформації, що міститься у наданих разом із позовною заявою відомостях про нарахування та оплату за послуги з централізованого постачання та централізованого водовідведення, сума нарахованої та заявленої до стягнення Позивачем заборгованості за період з 01.10.2013 року по 12.03.2017 року (поза межами строку позовної давності) складає 8104,24 грн. (за централізоване водопостачання - 4822,88 грн. та за централізоване водовідведення - 3281,36 грн.). Крім того, представник відповідача просить судові витрати розподілити пропорційно між сторонами. Судові витрати складаються зі спали судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 484,45 грн. та витрати на правову допомогу. 06.06.2025 року між [PERSON] та адвокатом Яковенко Оксаною Григорівною було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 06/06/2025(1). На підставі зазначеного Договору було видано ордер: серія АХ № 1265437 від 06 червня 2025 р. адвокату Яковенко Оксані Григорівні. Сторони у розділі 3 Договору визначили, що розмір гонорару, що належить до сплати адвокату, або надання правової допомоги безкоштовно, визначається Сторонами обопільно з урахуванням Правил адвокатської етики і положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», і закріплюється у Додатку № 1 «Протокол визначення розміру гонорару», який є невід`ємною частиною Договору. Гонорар сплачується адвокату на умовах та у порядку, передбаченому Додатком № 1 до Договору. Сторони погодили Протокол визначення розмірі гонорару при розгляді справи в суді першої інстанції до Договору № 06/06/2025(1). від 06.06.2025, де узгодили розмір гонорару. Таким чином, відповідно до досягнутої домовленості і вимог статей 133, 134, 137, 141 ЦПК України, попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи у Немишлянському районному суді міста Харкова - витрати на професійну правничу допомогу (ознайомлення з матеріалами справи, складання заяви про перегляд заочного рішення, відзиву, інших процесуальних документів - орієнтовно 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).Докази на підтвердження понесених відповідачем у зв`язку з розглядом справи судових витрат будуть подані до суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Яковенко О.Г. у судове засідання не з`явились. До канцелярії суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представника відповідача [PERSON] -адвоката Яковенко О.Г. про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та його представника, підтримують викладені в відзиві на позовну заяву вимоги. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП "Харківводоканал". За адресою [ADDRESS] , Комунальним підприємством «Харківводоканал» відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Отже, відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, яких надає КП «Харківводоканал», але не в повному обсязі сплачують за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Так, з наданого розрахунку (наданого на час подання позову) вбачається, що протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в них утворилася заборгованість, яка за складається з: 18 084 грн. 59 коп. за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2013 по 31.08.2021; 13 383 грн. 46 коп. за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2013 по 31.08.2021; інфляційні витрати - 1 823 грн. 62 коп.; 3% річних від простроченої суми - 744 грн. 46 коп., а всього в розмірі 34 036,13 грн. У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно з 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно з п. 17 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Пунктом 18 вказаних Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Не зважаючи на відсутність у матеріалах справи договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення між сторонами, відповідачі зобов`язані були оплачувати спожиті послуги, позаяк вони фактично ними користувалися. Зазначена правова позиція знайшла своє підтвердження у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, в якій зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Аналогічні висновки викладені і у Постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020: "Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16)." Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надає їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг. Відповідно до 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 1 823,62 грн. інфляційних втрат та 744,46 грн. 3% річних від простроченої суми. Враховуючи, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст..258 ЦК України, суд дійшов висновку, що суми нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони нараховані на виниклу заборгованість. Щодо застосування позовної давності до заявлених вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17). Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківводоканал» із даною заявою є 19.10.2021 року, а період нарахуванням останнім заборгованості становить з 01.10.2013 по 31.01.2021. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківводоканал» із даною заявою 19.10.2021 та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01.10.2013 по 31.08.2021, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі за період з квітня 2017 року по 31.08.2021, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (19.10.2021) не сплив та продовжувався на строк дії карантину (до 30.06.2023). Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив об`єктивних обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за період з 01.10.2013 по 31.03.2017 включно, і є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких, плата за-комунальні послуги нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу. Також судом враховано вимоги п. 18 ч. 1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які були чинні на день звернення позивача до суду з позовною заявою, відповідно до яких зазначено, що розрахунковим період для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Враховуючи те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст.258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми зазначених нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони нараховані на виниклу заборгованість за період з 01.10.2018 по 31.08.2021. Таким чином, враховуючи вищевикладене, заборгованість за водопостачання за період з 01.04.2017 року по 31.08.2021 року складає 13 160,78 грн., яка підлягає солідарному стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, заборгованість за водовідведення за період з 01.04.2017 року по 31.08.2021 року складає 9 880,41 грн., яка підлягає солідарному стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З огляду на зазначене, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2017 року по 31.08.2021 в сумі 23 141,19 грн., інфляційні витрати 1 823,62 гривень; 3% річних від простроченої суми 744,46 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень статті 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, розмір заявлених позовних вимог КП «Харківодоканал» задовольняються судом частково 75,5 % (25 709,27*100/34 036,13 = 75,5%), з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 1 713,85 гривень (2 270/100*75,5 = 1 713,85). На підставі викладеного,

Outcome: partial