Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

У січні 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 149 880,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.07.2022 року приблизно о19 год. 15 хв. в м. Києві на перехресті вул. Січових Стрільців та вул. Студентській, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Nissan» державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Nissan» державний номерний знак [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 19.09.2022 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася із вини відповідача. Позивач зазначає, що відповідач на дату скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водій пошкодженого автомобіля «Nissan» державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] 06.07.2022 року повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому у розмірі 160 000,00 грн. Крім того, позивач поніс додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1 880,00 грн. Позивач вказав, що в період з 26.03.2024 року по 11.10.2024 року відповідачем було частково сплачено заборгованість у розмірі 12 000,00 грн., після чого ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 149 880,00 грн., а також суму сплаченого судового збору. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва. Матеріали цивільної справи надійшли до Святошинського районного суду міста Києва 06 березня 2025 року. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 09 квітня 2025 року представник позивача - Попов В.Є. за допомогою системи «Електронний суд» направив на адресу суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Зважаючи на те, що позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення. Ухвала про відкриття провадження у справі відповідачу [PERSON] направлялась на його зареєстроване місце проживання відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру - [ADDRESS] . Вказаний поштовий конверт повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Судом було повторно направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі на зареєстроване місце проживання відповідача. Поштовий конверт повторно повернувся до суду без вручення за закінченням терміну зберігання. Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідачей за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачей до суду за місцем їх реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Із постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2022 року у справі №761/13555/22 (провадження 3/761/4784/2022) судом встановлено, що 04 липня 2022 року о 19 год. 15 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Citroen Nemo» д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вул. Січових Стрільців та вул. Студентській в м. Києві, виїхав на регульоване перехрестя на заборонений сигнал світлофора (червоний) та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Rogue» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався з вул. Січових Стрільців на зелений сигнал світлофора. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 8.7 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з ст. 124 КупАП. Зазначеною постановою [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як вбачається із витягу ЦБД МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування за державним номерним знаком [NUMBER] станом на 04.07.2022 року - поліс не знайдено. 06.07.2022 року водій автомобіля «Nissan Rogue» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] направив до Моторного (транспортного) страхового бюро України повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 04 липня 2022 року. 06.07.2022 року водій автомобіля «Nissan Rogue» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] подав до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про належне відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником легкового автомобілю «Nissan Rogue» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Зі звіту за вих. №19104 від 26.07.2022 року про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Nissan Rogue SV реєстр. № [NUMBER] (дата оцінки 04.07.2022 року), що складений ТОВ «ЕАК «Довіра», вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Nissan Rogue SV реєстр. № [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП, що сталася 04.07.2022 року складає 321 182,57 грн. У відповідності до Розрахунку вартості КТЗ марки Nissan Rogue з номерним знаком [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати від 31.07.2022 року, розмір регламентної виплати становить 160 000,00 грн. Із довідки №1 від 12.10.2022 року про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих вбачається, що сума до сплати за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.07.2022 року, для [PERSON] склала 160 000,00 грн. МТСБУ видано наказ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих щодо [PERSON] , яким наказано сплатити отримувачу [PERSON] 160 000,00 грн. Позивачем надано суду платіжну інструкцію №934841 від 17 жовтня 2022 року з якої вбачається, що МТСБУ здійснило платіж на рахунок отримувача [PERSON] , у розмірі 160 000 гривень 00 копійок із призначенням платежу «Виплата по справі №85022, згідно наказу №3/9603 від 12.10.2022р., т.з. [NUMBER] ». Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.ст. 11, 599, 1166 ЦК). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому, за ст. 1191 ЦК, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку щодо відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК). Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 5.04.2017 у справі №6-2806цс16. Враховуючи викладене, у МТСБУ виникло право вимоги саме до [PERSON] , як до винної особи, в розмірі понесених витрат у сумі 160 000,00 грн., оскільки він на момент ДТП не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, до матеріалів справи долучено вимогу по справі №85022, що була направлена [PERSON] , про необхідність у добровільному порядку повернути витрати МТСБУ у загальному розмірі 161 880,00 грн. До матеріалів справи долучено витяг регламентних виплат по справі №85022 з якої вбачається, що у період з 26.03.2024 року по 11.10.2024 року [PERSON] здійснив виплати на загальну суму 12 000,00 грн. Інших платежів щодо погашення заборгованості [PERSON] не вчиняв. У зв`язку із невиконанням вказаної вимоги у повному обсязі, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Щодо витрат на послуги експерта у розмірі 1 880,00 гривень суд дійшов наступного. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до рахунку №19104 від 26 липня 2022 року, ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» виставило рахунок Моторному (транспортному) страховому бюро України на загальну суму 1 880,00 гривень за послуги дослідження КТЗ Nissan Rogue SV реєстр. № [NUMBER] . У відповідності до акту 19104 виконаних робіт за Дорученням МТСБУ №85022, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) прийняло, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» в особі директора Лепіска Андрія Миколайовича, виконало наступні роботи - дослідження КТЗ Nissan Rogue SV реєстр. № [NUMBER] та передало до МТСБУ звіт про дослідження КТЗ. Даний акт є підставою для проведення розрахунку з виконавцем робіт в сумі 1 880,00 грн. До позовної заяви також долучено платіжну інструкцію №932452 від 01 серпня 2022 року зі змісту якої вбачається, що МТСБУ здійснило платіж у розмірі 1 880 гривень 00 копійок на користь ТОВ ЕАК «Довіра» із призначенням платежу «Оплата послуг аваркома (експерта) по справі №85022, згідно рах. №19104 від 26.07.2022р., т.з. [NUMBER] ». Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 6 ст. 139 ЦПК України). Зважаючи на те, що позивач поніс витрати на оплату послуг експерта, вони доведені належними у справі доказами, витрати по оплаті послуг експерта на складення звіту про визначення матеріального збитку підлягають стягненню із відповідача. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на те, що інших доказів на підтвердження судових витрат позивач не надає, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат у межах сплати судового збору. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач надає суду платіжну інструкцію №417969 від 16 січня 2025 року, зі змісту якої вбачається, що МТСБУ здійснило платіж у розмірі 3 028,00 грн. із призначенням «101 Судовий збір за позовом МТСБУ до [PERSON] Шевченківський районний суд міста Києва, справа 85022 …». Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 3 028 гривень.

Outcome: approved