Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису терміном на шість місяців [PERSON] , яким визначити наступні тимчасові обмеженні його прав відносно заявниці, а саме: перебувати в місці її проживання поряд з нею за адресою: [ADDRESS] ; наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання та інших місць частого відвідування [PERSON] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що з 2015 року до червня 2025 року проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Стосунки було розірвано через прояви агресії зі сторони [PERSON] , він постійно погрожує фізичною розправою, висловлюється нецензурною лайкою та принижує. Відносно [PERSON] неодноразово виносилися термінові заборонні приписи, було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, однак навіть після всього зазначеного поведінка [PERSON] відносно [PERSON] не змінилася. Враховуючи дані обставини заявниця була змушена звернутися до суду. Сторони по справі у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За змістом ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. У заяві [PERSON] зазначила, що з 2015 року до червня 2025 року проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Стосунки було розірвано через прояви агресії зі сторони [PERSON] , він постійно погрожував їй фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою та принижував її. Під час спільного проживання, заявниця неодноразово викликала поліцію зі скаргами на вчинення відносно неї домашнього насильства зі сторони [PERSON] в результаті чого відносно останнього були складені протоколи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч.3 ст.173-2 КУпАП та [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано адміністративному стягненню. Відносно [PERSON] 26.12.2024, 19.04.2025 та 31.07.2025 року виносилися термінові заборонні приписи. Однак навіть після притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та винесення відносно нього заборонних приписів, його поведінка та відношення до [PERSON] не змінилося. 30.07.2025 року [PERSON] навіть звернулася до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області з заявою, у якій просить порушити кримінальну справу відносно [PERSON] за фактом вчинення ним домашнього насильства. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. За п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків» на строк від одного до шести місяців. З огляду на наведене та з урахуванням наданих заявником доказів, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту її інтересів доцільно встановити відносно останнього обмежувальний припис строком на шість місяців. На підставі ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved