Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 липня 2023 року на користь [PERSON] на неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , до розміру 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Заявлені вимоги мотивує тим, що він є військовослужбовцем, а тому не має можливості отримувати додатковий дохід. Під час несення військової служби його стан здоров`я погіршився, що зумовило появу додаткових витрат на лікування та реабілітацію. Також, 12 квітня 2024 року він уклав шлюб із [PERSON] та від даного шлюбу у нього є донька - [PERSON] , [INFO] , та усиновлена донька - [PERSON] , [INFO] , на утримання яких він сплачує аліменти. У зв`язку із наведеним, просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала. Про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. У зв`язку із наведеним, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Пушкарі Бучацького району Тернопільської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Бучацьким РВ УМВС України в Тернопільській області 06 липня 2011 року. Відповідно до картки платника податків йому присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 жовтня 2021 року, [INFO] народився [PERSON] . Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . На підставі судового наказу, виданого Підволочиським районним судом Тернопільської області від 06 липня 2023 року №2-н/604/16/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12 червня 2023 року. 18 серпня 2023 року на підставі зазначеного судового наказу відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Згідно із довідкою позаштатної військово-лікарської комісії від 14 лютого 2024 року №350, солдату [PERSON] поставлено діагноз «Остеохондроз, деформуючий спондилоартроз поперекового відділу хребта. Протрузія диску L5-S1 з субстенозом лівого міжхребетного отвору. Вроджений вузький хребетний канал. Лівобічна вертеброгенна п/крижова L5-S1 радикулопатія, ст.. загострення виражений стійкий больовий синдром, синдром мязево-тонічного напруження. Вегето-судинна дистонія». Вказане підтверджується також виписками із медичної карти стаціонарного хворого №3508 від 09 грудня 2024 року, №324 від 18 лютого 2025 року, та №560 від 12 березня 2025 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 08 лютого 2011 року, батьками позивача записані [PERSON] та [PERSON] . Із довідки про доходи №0999 6299 7807 1924, виданої пенсіонеру [PERSON] , вбачається, що остання перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Тернопільській області (Бучацьке ОУ) і отримує пенсію за віком. Розмір пенсії, отриманої [PERSON] за період з січня по квітень 2025 року становить 15303,60 грн. Із довідки про доходи №0999 6299 7807 1924, виданої пенсіонеру [PERSON] , вбачається, що останній перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Тернопільській області (Бучацьке ОУ) і отримує пенсію за віком. Розмір пенсії, отриманої [PERSON] за період з січня по квітень 2025 року становить 11526,00 грн. Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 квітня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , якій присвоєно прізвище [PERSON] . [INFO] у шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 листопада 2024 року. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2025 року у справі №595/78/25, [PERSON] визнано усиновлювачем дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалено внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , в якому змінити її прізвище на « [PERSON] », по-батькові на « [PERSON] », в графі батько вказати « [PERSON] ». 05 квітня 2025 року [PERSON] повторно видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . На підставі судового наказу Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року у справі №595/612/25 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2025 року. [PERSON] 13 березня 2025 року видане посвідчення ветерана війни-учасника бойових дій серії [NUMBER] . Згідно з інформацією, що міститься у довідці про грошове забезпечення від 09 травня 2025 року №15, [PERSON] , який проходив службу у військовій частині [NUMBER] , з січня по квітень 2025 року отримував грошове забезпечення на загальну суму 128338,02 гривень. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Виходячи зі змісту частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК України). Згідно із частинами 1-3 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом було встановлено, що сімейний стан відповідача змінився, у нього на утриманні крім сина, [PERSON] , також перебуває двоє дітей: доньки [PERSON] та [PERSON] . Зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22, від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23. Окрім цього, судом встановлено, що у позивача внаслідок несення військової служби погіршився стан здоров`я, що призвело до витрат на лікування та реабілітацію. А також, матеріальної допомоги потребують і батьки-пенсіонери. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отож, суд враховує той факт, що після видачі Підволочиським районним судом Тернопільської області судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, сімейний стан платника аліментів змінився. На утриманні [PERSON] перебувають діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Окрім цього, стан здоров`я платника аліментів погіршився внаслідок несення військової служби, що за змістом положень ст. 192 СК України, є підставами для зміни розміру аліментів. Відтак, у даній справі встановлено наявність підстав для зміни розміру аліментів - зміна сімейного стану та погіршення стану здоров`я. З урахуванням викладеного, розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу, виданого Підволочиським районним судом Тернопільської області від 06 липня 2023 року, підлягає зміні, а саме: з 1/4 на утримання неповнолітньої дитини на частку від доходу у розмірі 1/6 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що буде розумним та не суперечитиме нормам сімейного права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав всіх дітей позивача в частині їх матеріального утримання до досягнення повноліття. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виснував, що позов про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню.

Outcome: approved