Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява Управління\~соціальної політики\~Тернопільської міської\~ради до\~ [PERSON] про\~стягнення надміру\~виплачених коштів\~допомоги на\~проживання внутрішньо\~переміщеним особам, у якій позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Управління соціальної політики Тернопільської міської ради 20 000,00 грн. надміру виплачених коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. В обгрунтування позовних вимог зазначають про те, що 19 квітня 2022 року [PERSON] звернулася із заявою за призначенням їй щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в Управління соціальної політики. На підставі заяви рішенням від 07 травня 2022, [PERSON] призначено грошову допомогу на проживання на період з 01.03.2022 по 31.05.2022 в розмірі 2000 грн. щомісячно. [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради 19.04.2022 року, подавши заяву через Портал «Дія». При призначенні допомоги, на підставі заяви [PERSON] , відповідачка була попереджена спеціалістами Управління про надання достовірних відомостей, які вплинули на надання призначеної допомоги та про припинення даної допомоги у разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї, зміни обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги. адміністрацій. На підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» №3098 від 22.12.2022 року, з 01 квітня 2022 року територія м.Ірпінь Ірпінської міської територіальної громади не перебуває в зоні ведення бойових дій. Відповідно до даного Наказу, Управлінням видано розпорядження №100 від 23.02.2023 року, яким відповідачці припинено виплату допомоги з 01 березня 2023 року та встановлено переплату в сумі 20 000 грн. за період з 01 травня 2022 по 28 лютого 2023 року, яку зобов`язано повернути. Про дане рішення Управлінням соціальної політики на адресу відповідачки по місцю проживання, було направлене повідомлення №77/13-6 від 17.03.2023 року із зазначенням вищевказаної інформації. Крім того, на адресу по місцю прописки [PERSON] , були надіслані повідомлення № 117/13-06 від 19.04.2023 року, №326/13-06 від 05.12.2023 року про встановлення переплати в сумі 20 000 грн. і запропоновано повернути надміру отримані кошти на рахунок Управління соціальної політики Тернопільської міської ради. Враховуючи, що відповідачка була належним чином повідомлена про утворення переплати державних коштів, суму, яку потрібно повернути, однак кошти на рахунок Управління по даний час не надходили, що заподіює безпосередню шкоду позивачу. Враховуючи те, що станом на день звернення до суду незаконно отримані кошти на рахунок Управління [PERSON] не повернула, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатись до суду за захистом порушеного права. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. До суду представник позивача Гринчук Н.І. направила заяву, в якій просила проводити розгляд справи без участі сторони позивача, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала. Відповідно до положень ч. ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, судом встановлено, що [PERSON] була взята на облік як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради 19.04.2022 року, на підставі заяви, поданої через Портал «Дія». 19 квітня 2022 року [PERSON] подала до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради заяву про надання допомоги на проживання як ВПО. Рішенням УСЗН Тернопільської міської ради від 07.05.2022 року [PERSON] призначено грошову допомогу на проживання на період з 01.03.2022 по 31.05.2022 в розмірі 2000 грн. щомісячно. На підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» №3098 від 22.12.2022 року, з 01 квітня 2022 року територія м.Ірпінь Ірпінської міської територіальної громади не перебуває в зоні ведення бойових дій. Управлінням видано розпорядження №100 від 23.02.2023 року, яким відповідачці припинено виплату допомоги з 01 березня 2023 року та встановлено переплату в сумі 20 000 грн. за період з 01 травня 2022 по 28 лютого 2023 року, яку зобов`язано повернути. Згідно з довідкою УСЗН Тернопільської міської ради № 351 від 22.01.2025 року [PERSON] за період з травня 2022 по лютий 2023 року виплачено допомоги як ВПО на проживання в загальному розмірі 20000 грн. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 7 Закону Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Заява внутрішньо переміщеною особою подається особисто, а дітьми - через законного представника. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи найближчий територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), протягом 10 днів. Відповідно до ст. 19 Закону особи, винні в порушенні цього Закону, несуть відповідальність згідно з законом. Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (у редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин) (далі - «Порядок № 505»). Відповідно до п. 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (пункт 5 Порядку №505). У цьому ж пункті наведений перелік документів та процедура їх оформлення уповноваженим органом. Відповідно до п. 10 Порядку №505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Отже, питання щодо призначення особі грошової допомоги, передбаченої Порядком №505, вирішується уповноваженим органом, який зобов`язаний перевірити надані такою особою документи та на їх підставі прийняти відповідне рішення. Питання про повернення безпідставно сплачених коштів вирішується відповідно до п. 11 Порядку № 505, згідно з яким уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Наведений у п. 11 Порядку №505 перелік підстав, за яких допускається стягнення надміру виплачених коштів, є вичерпним. Інших підстав, за яких можливе таке стягнення, Порядком №505 не передбачено. Згідно з п. 5 Порядку № 332, внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги. Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на таке. [PERSON] стала на облік, як ВПО з 19.04.2022 року, звернулась із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та почала отримувати відповідну допомогу у розмірі 2000,00 щомісячно. Разом з тим, з 19.01.2023 остання знялась з обліку як ВПО, однак заяву про припинення нарахування та виплати грошової допомоги не надала. За період з травня 2022 року по лютий 2023 року виникла передплата у розмірі 20 000,00 грн. Згідно із ч. 1ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, за змістом зазначеної норми щомісячна допомога не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Отже, за загальним правилом безпідставно набута особою щомісячна допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Повернення надмірно сплачених сум щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, яка отримала таку допомогу, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. З урахуванням вищенаведеного, відповідачка отримала надмірно виплачену допомогу за період з травня 2022 року по лютий 2023 року, загальний розмір якої становить 20 000,00 гривень, з підстав особистого зняття з обліку як внутрішньо переміщена особа, та неподання заяви про припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Відповідачка добровільно вказані кошти не повернула. З огляду на викладене, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь Управління соціальної політики Тернопільської міської ради надміру виплачену допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 20 000,00 грн. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідачку. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачкою, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви у розмірі 1514,00 грн., а також повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 1514,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved