Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі [PERSON] ) звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Відновлювально-реабілітаційного центру «Маяк здоров`я» (далі ТОВ ВРЦ «Маяк здоров`я»), в якій просить стягнути з ТОВ ВРЦ «Маяк здоров`я» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 500\~000,00 грн та витрат на лікування в розмірі 93\~976,67 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.09.2022 після лекцій ставця інцидент та на нього напали дві особи, які також проходили курс реабілітації, сівши [PERSON] на спину та товкнувши в плече, він впав на лівий бік, зламав шийку стегнової кістки. Зазначає, що чергові реабілітаційного центру «Маяк здоров`я» підняли його з підлоги, перенесли на диван біля входу, зробили дві невідомі ін`єкції від болю та пішли дивитися відеозапис, де був зафіксований інцидент. Стверджує, що приблизно через дві години в центр прибув завідувач відділення [PERSON] та відвіз його в Міську лікарню №3 м. Харкова. Звертає увагу, що на його прохання викликати швидку та відправити його до відділення травматології не відреагували. Крім того зазначає, що в Міській лікарні №3 його змусили написати згоду, що інцидент стався з його вини і він сам впав зі сходів Відновлювальногореабілітаційного центру «Маяк здоров`я» 07.09.2022. Згодом [PERSON] зобов`язав проводити [PERSON] лікування за рахунок батьків осіб, що вчинили інцидент [INFO] , а саме [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що потім позвавши його в кабінет, [PERSON] повідомив, що батьки винуватців в інциденті є фінансово не спроможними, тому на лікування давати належні кошти не зможуть. З батьків винуватців інциденту під розписки позивача були взяті кошти в розмірі 40\~000,00 грн, але ці кошти позивачу передані не були, а знаходилися у розпорядженні [PERSON] . Стверджує, що за весь час позивачеві так і не було надано належного лікування, про інцидент що стався 07.09.2022 родичів позивача повідомлено не було, з дня отримання перелому шийки стегнової кістки пройшло майже три роки. На даний момент позивач лікується за власні кошти, купує всі необхідні медикаменти, коштів на операцію не має. 07.11.2024 на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів, де позивач вказує, що лише 11.10.2024 він був виписаний з лікарні та 05.11.2024 отримав виписку із медичної картки стаціонарного хворого № 29971, в якій зазначено діагноз: гангрена лівої нижньої кінцівки. ССЗВ. Інтоксикація. Ішемія 4 ст. ІХС. Артеросклеротичний кардіосклероз. С-М Леріша. Гіпертонічна хвороба 2 ст. ІІ ст. СН А ст. Пролежень куприка І ст. Циркулярні трофічні виразки правої н/к. Перелом лівої шийки стегнової кістки. Гнійно-некротична рана перинальної ділянки. На думку позивача, злочинна бездіяльність відповідача призвела до безповоротного погіршення його становища. Він зазнав сильних душевних, фізичних та моральних страждань. Страждання полягають у порушені його нормальної життєдіяльності, оскільки йому проведена ампутація кінцівки та необхідна ампутація іншої. Він не може пересуватися, в нього немає коштів на подальше лікування. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2024 справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.03.2024 прийнято в провадження судді Даниленко Т.П. цивільну справу за вказаним позовом та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07.02.2024 частково задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Лопатюк Ю.Л. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник ТОВ ВРЦ «Маяк здоров`я» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подав. Здійснювалось оголошення на офіційному веб-сайті суду. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень\~ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України\~на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] в період з 02.05.2022 до 08.07.2023 проходив курс реабілітації на стаціонарі ВРЦ «Маяк Здоров?я», що підтверджується довідкою Відновлювально-реабілітаційного центру «Маяк Здоров?я». 07.09.2022 о 17 год. 20 хв. [PERSON] звернувся до КНП «Міська лікарня №3» ХМР і йому було встановлено діагноз - вколочений перелом лівого стегна, що підтверджено довідкою. 10.11.2022 на ренгенограмі лівого кульшового суглоба в передній прямій проекції втиснений перелом шийки стегнової кістки в стадії консолідації. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався до ГУНП в Харківській області та Харківської окружної прокуратури, що підтверджується відповіддю на звернення № 62-62 від 25.04.2024 та № 27-р-24 від 23.04.2024. Випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 29971 від 11.10.2024 підтверджено, що з 25.09.2024 до 11.10.2024 [PERSON] перебував у стаціонарі. Йому встановлено діагноз: гангрена лівої нижньої кінцівки. ССЗВ. Інтоксикація. Ішемія 4 ст. ІХС. Артеросклеротичний кардіосклероз. С-М Леріша. Гіпертонічна хвороба 2 ст. ІІ ст. СН А ст. Пролежень куприка І ст. Циркулярні трофічні виразки правої н/к. Перелом лівої шийки стегнової кістки. Гнійно-некротична рана перинальної ділянки. Анемія. [PERSON] проведено медикаментозне лікування, 28.09.2024 гемотрансфузія 303 мл та 343 мл еритроцитарної маси, ампутація лівої нижньої кінцівки вище коліна (Тендопластична ампутація за Календером). З наявних матеріалів справи вбачається та підтверджується фіскальними чеками здійснення витрат на лікування позивача на загальну суму 93\~976, 67грн (а.с. 17-60). В протоколі опитування в порядку п. 7 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» громадянки України [PERSON] від 15.112024 зазначено, що [PERSON] перебувала у ТОВ ВР «Маяк Здоров?я» в червні 2022 року та з серпня по грудень 2022 року, тоді коли там знаходився [PERSON] . Вона має освіту реанімаційної сестри. 07.09.2022 [PERSON] перебувала в реабілітаційному центрі та почула крики на які невідкладно спустилась сходами та побачила, що [PERSON] сидів на дивані і біля нього була купа пацієнтів та працівників. Зі слів цих осіб, які безпосередньо бачили інцедент, вона дізналась, що Позивача штовхнули і він впав на підлогу. Стверджує, що [PERSON] не падав зі сходів, бо тими сходами безпосередньо спускалась вона. Зазначає, що [PERSON] в цей час не було в установі, а тому всі чекали коли він приїде. Зателефонувати до швидкої не було можливості, так як пацієнти не мали телефонів, а працівники відмовились це робити, бо їм заборонив [PERSON] . [PERSON] також була допитана в судовому засіданні 04.03.2025 як свідок та підтвердила обставини вказані у протоколі опитування адвокатом. Також зазначила, що умови в яких знаходились пацієнти були жахливими, над ними знущались, не надавали телефонувати родичам. В судовому засіданні підтвердила, що травма отримана позивачем відбулась саме у ТОВ ВРЦ «Маяк Здоров?я» 07.09.2022 та спростувала обставини побутової травми та падіння зі сходів. Звернула увагу, що позивачу не було надано належної медичної допомоги та те, що більше двох годин очікували приїзду директора. Також підтвердила неповідомлення родичів позивача про інцидент. Свідчить, що без повторних медичних обстежень профільних лікарів, рентгену, позивача почали ставити на ноги, що вочевидь призвело до безповоротних наслідків, а саме ампутації кінцівки. Звертає увагу на свою медичну освіту та практичний досвід. Допитаний в судовому засіданні 04.03.2025 свідок [PERSON] свідчила, що вона є сусідкою [PERSON] та вона була неодноразово в нього вдома після того як він отримав каліцтво. Стверджує, що стан позивача дуже тяжкий, що в нього ампутована нога, що лікування проводиться тільки самим [PERSON] та його дружиною. Повідомила, що позивач не може ходити та самообслуговуватись і потребує постійного догляду. Засвідчила, що друга нога теж в важкому стані. Підтвердила, що [PERSON] дійсно страждає як морально так і фізично. Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає про таке. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст.\~12\~і\~13 ЦПК України\~засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно з частинами першою та другою ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В той же час, як роз`яснено в п. 4Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При цьому, в п. п. 3, 5 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З наданих до суду доказів вбачається, що каліцтво сталось за час перебування позивача у ТОВ ВРЦ «Маяк Здоров?я». Показами свідків, підтверджено, що кваліфікована медична допомога позивачу вчасно надана не була. Доказів протилежного матеріали справи не містять. У справах про лікарські помилки повинні пред`являтися пропорційні вимоги до ступеня деталізації обставин справи, які надаються пацієнтами. Від пацієнтів не можна очікувати та вимагати точного володіння медичними знаннями. У пацієнтів відсутнє точне розуміння процесів лікування та необхідна кваліфікація для аналізу та надання обставин справи, що становлять предмет спору. З метою належної участі у цивільному процесі сторона не повинна мати професійні медичні знання. В практиці Європейського суду з прав людини трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 р. (заява № 59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». В рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 р. (заява № 22750/02) у справі Бендерський проти України (BENDERSKIY v. Ukraine)\~суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у медичному експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази. Касаційний суд звертає увагу на специфіку тягаря доказування у справах щодо надання медичних послуг. Мають пред`являтися пропорційні вимоги до ступеня деталізації обставин справи, які надаються пацієнтами. Від пацієнтів не можна очікувати та вимагати точного володіння медичними знаннями. Вони не мають точного розуміння процесів лікування та необхідної кваліфікації для аналізу та надання обставин справи, що становлять предмет спору. З метою належної участі в цивільному процесі сторона не повинна мати професійні медичні знання. У зв`язку з цим сторона процесу, яка є пацієнтом, має право обмежитися доповіддю, що дасть змогу припустити про порушення зі сторони обслуговуючого персоналу в силу наслідків, що настали для пацієнта. Тому, з урахуванням принципу розумності, пацієнту, який звернувся до суду за захистом порушених прав, що полягають у завданні шкоди здоров`ю, слід тільки вказати на порушення, а далі тягар доказування покладається на медичну установу чи на лікаря. При цьому вказане не призводить до порушення принципу диспозитивності судового процесу, а навпаки слугує для забезпечення процесуальної рівності сторін. При визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди судова колегія приймає до уваги розмір завданої моральної шкоди та її тривалість. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що у відповідності до вимог статті 1167 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду позивачу, враховуючи ступінь вини відповідача, характер та обсяг душевних страждань позивача, визначивши розмір грошової компенсації з урахуванням вимог розумності і справедливості, що узгоджується з характером моральних страждань позивача. Таким чином, враховуючи вище викладене, важливою умовою для осіб, які звертаються до суду для відшкодування моральної шкоди є наявність доказів. Доказами, що підтверджують розмір моральної шкоди можуть слугувати дані, що підтверджують дійсність моральних страждань, їх тяжкість та зміну звичного способу життя потерпілого. Отже, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння йому моральних страждань та втрат немайнового характеру, і відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої є обґрунтованим, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі. Відповідно до правил ч.6 ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved