Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

26 грудня 2024 року представник позивача, адвокат Грущенко С.Г. звернувся до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 17 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області, розподіл спільного майна подружжя та визнання за позивачем права власності на частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову посилається на те, що шлюбні стосунки з відповідачем не склалися через наявні непорозуміння та різні погляди на сімейне життя. Спроби зберегти сім`ю не принесли позитивного результату. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з грудня 2022 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Окрім того, позивачка вказує, що за час шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу № 2-105 від 16 січня 2002 року. Загальна площа житлового будинку: 46,8 кв.м., житлова площа 34,0 кв.м., прилеглі будівлі: сарай Б площею 28,5 кв.м., сарай В площею 23,3 кв.м., погріб Г. Поділити вищевказане майно, яке придбане сторонами за час шлюбу в добровільному порядку відповідач відмовився, тому позивачка вимушена звернутися до суду за захистом свої майнових прав. Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. На виконання вимог ст. 178 ЦПК України, відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Ухвалою від 28 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася. 26 лютого 2025 року представник позивачки, адвокат Грущенко С.Г. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації та шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. На адресу суду повернувся конверт з відміток «Адресат відсутній за вказаною адресою». В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач є належним чином повідомлений. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 17 листопада 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 298.(а.с.14) З позовної заяви вбачається, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Фактично шлюбні відносини припинені. Подальше подружнє життя та збереження сім`ї неможливе. Згідно ст.ст.104, 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Щодо позовної вимоги про здійснення поділу спільного сумісного майна подружжя суд виходить з наступного. З позовної заяви встановлено, що за час шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який зареєстроване за [PERSON] , на підставі договору купівлі продажу № 2-105 від 16 січня 2002 року. В позасудовому порядку відповідач не погодився вирішити питання про поділ спільного сумісного майна подружжя, тому позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за відповідачем [PERSON] 26 травня 2011 року зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею: 46,8 кв.м., житлова площа 34,0 кв.м., прилеглі будівлі: сарай Б площею 28,5 кв.м., сарай В площею 23,3 кв.м., погріб Г.Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 766413535252.(а.с.13) Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 24 грудня 2024 року оціночна вартість спірного нерухомого майна (житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями) становить 280\~977 грн. 91 коп. (а.с.10,11) Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3\~Цивільного Кодексу України). Відповідно до ч. 3 ст. 368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.372\~ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61\~СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. \~ \~ \~ \~Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~Частиною 1ст. 69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1ст. 70\~СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~ \~ \~ \~Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. \~ \~ \~ \~Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя", рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65\~СК України. \~ \~ \~ \~При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст. ст.\~76,77,78,80,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що житловий будинок відповідачем придбано 16 січня 2002 року в період шлюбу, за спільні кошти і вказані факти та обставини [PERSON] не спростовані, то будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В зв`язку з чим, суд вважає за можливе здійснити поділ майна, виходячи з правил рівності часток. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя є доведеною та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 092 грн. 87 коп.

Outcome: approved