Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Людвик І.В.. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача по цивільній справі №758/15463/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Заява обґрунтована тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.07.2025 року у справі 758/15463/24 частково задоволено позов [PERSON] , однак позивачем у зв`язку з розглядом вказаної справи понесено витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 40000 грн., які документально підтверджені, тому просить їх стягнути. 07.08.2025 від представника відповідача - адвоката Карпенко М.М. надійшли Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Доводи зводяться до того, що відповідно до рішення суду позовні вимоги позивача було задоволено частково. А саме, із майже 3,5 мільйонів гривень задоволено тільки 409 500 гривень. Більше того, відповідач позовні вимоги у розмірі 409 500 гривень визнав відразу і пропонував на судовому засіданні укласти мирову угоду, на що відповідач не погодився. Таким чином, фактичне судове рішення є результатом визнання відповідачем вимог, які були задоволені, а не досягнення їх через процесуальні дії чи правову допомогу представника позивача. За практикою Верховного Суду, у разі часткового задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу можуть бути покладені пропорційно до задоволеної частини, або взагалі не підлягати стягненню, якщо позивач штучно ускладнив процес, не погодившись на запропоноване мирне вирішення спору (постанова ВС від 03.10.2019р. у справі № 761/12845/16-ц). Крім того, у позивача не було реальної потреби у повноцінній правничій допомозі для захисту позиції, яка фактично не оспорювалася відповідачем. Відтак, представник відповідача просила суд відмовити повністю у задоволенні заяви [PERSON] про відшкодування витрат на правничу допомогу, або ж зменшити суму витрат до 1,00 гривні, враховуючи часткове задоволення позову, а саме ту частину позовних вимог, які відразу було визнано відповідачем. У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися. Разом із тим, враховуючи положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши матеріали на обґрунтування заяви про винесення додаткового рішення, суд дійшов наступного висновку. У проваджені Подільського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.07.2025 року позовні вимоги задоволено частково. В порядку поділу спільного майна подружжя виділено [PERSON] автомобіль марки KIA SPORTAGE 2020 року випуску номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] , з одночасним припиненням права власності на зазначений автомобіль [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 409 500,00 грн. грошової компенсації вартості 1/2 частки у праві власності на автомобіль марки KIA SPORTAGE 2020 року випуску номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 4095,00 грн. судового збору. У відповідності до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься: копія договору про надання правничої допомоги від 11.07.2024 року, копія додаткової угоди до договору від 10.09.2024 року, копія акту надання послуг від 4 липня 2025 року, копія платіжної інструкції від 29.11.2024 про сплату 40 000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява №72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 зазначив: «Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони». Враховуючи предмет позову, складність та обсяг справи, беручи до уваги, що відповідач не спростував розумність та співмірність витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про співмірність витрат на правову допомогу у розмірі 40 000 грн. Втім, зважаючи на те, що позовні вимоги у даній справі було задоволено на 11,45 %, то витрати на правову допомогу мають бути стягнуті пропорційно цій частці, тобто 11,45 % від суми 40 000 грн, тобто у розмірі 4580,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial