Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

В липні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю дітей, проте відповідно до рішення суду від 17.03.2025 її було позбавлено батьківських прав. Відповідач не цікавиться життям дітей, не надає кошти на їх утримання, не зважаючи на те, що має таку можливість та обов`язок. Позивач [PERSON] - бабуся дітей, яку було призначено їх опікуном. Вона самостійно, за власний рахунок, утримує своїх неповнолітніх онуків. Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 09.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та доданих до неї документів. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2025 по справі № 489/5036/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] останню було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). У відповідності до рішення виконкому Миколаївської міської ради № 101 та № 102 від 12.02.2020, зміни в які щодо матері дітей внесено рішеннями виконкому Миколаївської міської ради № 749 та № 751 від 28.05.2025, [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до п. 50 Постанови КМУ № 866 від 24.09.2008 про « Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» опіка, піклування припиняється у разі: передачі дитини батькам (усиновлювачам); реєстрації шлюбу; надання дитині повної цивільної дієздатності; відмови від обов`язкової евакуації у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайної ситуації, під час дії на території України або в окремих її місцевостях надзвичайного або воєнного стану; смерті опікуна, піклувальника або підопічного; у випадках та на підставах, встановлених Цивільним кодексом України. Проект висновку районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради для подання до суду (у разі встановлення опіки, піклування судом) або проект рішення районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради про припинення опіки, піклування готує відповідна служба у справах дітей. Якщо опіка, піклування були встановлені рішенням районної держадміністрації, така райдержадміністрація або її правонаступник приймає рішення про припинення опіки, піклування за клопотанням районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради. Якщо дитина досягла 14-річного віку, особа, яка виконувала обов`язки опікуна, стає піклувальником без прийняття окремого рішення. Окреме рішення також не приймається у разі досягнення підопічним повноліття або його смерті. Враховуючи вищевикладене, з матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають разом з опікуном/піклувальником [PERSON] та перебувають на її утриманні. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України). Положеннями ст. 243 СК України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. У відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки при розгляді справи про позбавлення [PERSON] батьківських прав не було вирішено питання про стягнення з неї аліментів, позивач звернулась із даним позовом до суду. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця на утримання дітей, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може змінюватись за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини друга статті 77 ЦПК України). Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. А саме з відповідача на її користь необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу) на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення [PERSON] повноліття, потім в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Оскільки позивач, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial