Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

11.10.2023 о 14 год 15 хв у місті Кривому Розі по вул. Ярослава Мудрого навпроти буд. 85/1 сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої були пошкоджені транспортні засоби RENAULT MASTER днз [NUMBER] 2014 року під керуванням водія [PERSON] та транспортний засіб FORD TRANSIT днз [NUMBER] 2005 року під керуванням водія [PERSON] , чим завдано матеріальної шкоди. Позивач [PERSON] керував транспортним засобом FORD TRANSIT днз [NUMBER] 2005 року на підставі Довіреності від 03.05.2012, дійсної до 03.05.2022 а.с.25, посвідчення на право керування транспортним засобом серії [NUMBER] та свідоцтва про реєстрації транспортний засіб FORD TRANSIT днз [NUMBER] 2005 року а.с.25. За взаємною згодою водії [PERSON] та [PERSON] склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 16 жовтня 2023 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] визнав свою вину у ДТП а.с.14. Відповідальність водія [PERSON] була застрахована за полісом страхування №211525519 від 13.10.2022 приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», відповідно до якого страхова шкодо за заподіяння майну складає 160\~000 грн, франшиза складає 2600 грн - а.с.21. 04 грудня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» із заявою про страхове відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП а.с.16. 29 січня 2024 року позивач [PERSON] повторно звернувся до ПАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» із заявою про страхове відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП а.с.17-19. У відповідь на повторну заяву позивача ПАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» повідомило, що оскільки [PERSON] не є власником транспортного засобу FORD TRANSIT днз [NUMBER] 2005 року йому необхідно надати довіреність від власника транспортного засобу, інакше вони позбавлені можливості сплатити страхове відшкодування а.с.20. Відповідно до Висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження № Д24/01/24 від 31.01.2024 судового експерта Чивчиша О.П. вартість матеріального збитку завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля FORD TRANSIT днз [NUMBER] 2005 року на дату 16.10.2023 складає 38\~383,08 грн а.с.39-62. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (частина третя статті 386 ЦК України) та/або особи, які мають речове право на чуже майно (статті 396 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно з пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14). Позивач, який правомірно керував транспортним засобом, має право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи, а понад розмір страхового відшкодування, зокрема, франшизи, за рахунок винної особи. Аналогічного висновку дійшли Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, тобто така практика є сталою. Факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю, яким керувала особа під час ДТП. Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20), а також Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 335/2566/18. Так в судовому засіданні було встановлено, що строк Довіреності від 03.05.2012 наданої власником транспортного засобу FORD TRANSIT днз [NUMBER] 2005 року [PERSON] , якою він уповноважив позивача [PERSON] розпоряджатися, а також керувати транспортним засобом FORD TRANSIT днз [NUMBER] 2005 року, сплив 04.05.2022 а.с.26. Разом з цим позивач [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди 11.10.2023 керував транспортним засобом FORD TRANSIT днз [NUMBER] 2005 року на підставі посвідчення на право керування транспортним засобом серії [NUMBER] та свідоцтва про реєстрації транспортний засіб FORD TRANSIT днз [NUMBER] 2005 року, тобто користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Суд також враховує висновки ЄСПЛ викладені у рішенні у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski Poland), заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-Х, які згодом відображені і у рішенні «Сук проти України», заява № 10972/05, пункт 22, ECHR 2011 року встановлено, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу. Отже, доводи відповідача 1 [PERSON] та представника відповідача 2 ПАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», щодо відсутності саме у позивача [PERSON] права на звернення до суду із цим позов є безпідставними та відхиляються судом. Щодо розміру спричинено шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За вимогами ч. 2 цієї статті ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Із висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків №Д24/01/24 від 31.01.2024 складеного судовим експертом Чивчишем О.П. встановлено, що вартість матеріальних збитків, спричинених володільцеві автомобілю FORD TRANSIT днз [NUMBER] 2005 року становить 38\~383,08 грн. Підстави не приймати даний висновок до уваги у суду відсутні, оскільки вказаний висновок складений судовим експертом із відповідною кваліфікацією на підставі свідоцтва від 22.05.2015, крім того висновок експерта має застереження про його обізнаність про кримінальну відповідальність. Таким чином зазначений висновок є належним та допустимим доказом й оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачі в добровільному порядку не здійснюють відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП позивачу. Так, за своєю правовою природою зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої ДТП є деліктним зобов`язанням. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 (далі - Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст. 1166, ст. 1187 ЦК України. Таким чином, на користь позивача з відповідача [PERSON] належить стягнути 2600 грн франшизи, а з відповідача ПАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» 35\~783 грн 08 к. матеріальної шкоди. Окрім того, судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в переживаннях та стражданні з приводу того, що особи відповідальні за заподіяну шкоду не поновлюють його порушене право, не сплачують в добровільному порядку завдану шкоду. Постійна нервова напруга з цього приводу вплинула на його відносини в сім`ї. Також внаслідок пошкодження транспортному засобу позивачу довелось пересуватись громадським транспортом, що призвело до втрати часу та зміни звичного способу життя. Завдану моральну шкоду позивач оцінив у сумі 60000 грн: 40 000 грн з відповідача ПАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та 20\~000 грн з відповідача [PERSON] . Частиною 1\~ст. 1167 ЦК України\~передбачено, що \~відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» від 31.03.1995№ 4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз. 2 п. 5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, а також поведінку відповідача [PERSON] , який\~визнавши себе винним у ДТП не намагався добровільно відшкодувати спричинену ним шкоду, а також поведінку відповідача ПАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», який як третя особа приймав участь у справі № 335/2566/18 та достеменно знав про те, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою, щоб звернутися за захистом права на відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю, яким керувала особа під час ДТП, про що свідчить постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду в постанові від 16 листопада 2022 року, у якій викладений зазначений висновок, проте не зважаючи на це з формальних підстав ухилився від виплати страхового відшкодування позивачу [PERSON] . Суд також приймає до уваги, що пошкодження автомобіля позивача дійсно негативно вплинули на його спосіб життя, а невирішеність питання викликає в нього моральні страждання. Між тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди та стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] 10\~000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а з відповідача ПАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» - 20\~000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки вказана сума, на думку суду, є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що відбулася внаслідок неправомірних дій відповідачів. Частина 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, а саме: судового збору, сплаченого ними при подачі позову, тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень\~статті 141 ЦПК України,\~вважає можливим відшкодувати позивачам понесені витрати, пропорційно до задоволених вимог, стягнувши їх з відповідача. За вимогу майнового характеру, яку задоволено повністю в сумі 38\~383,08 грн (35783,08 грн з відповідача-2 +2600 грн з відповідача-1) на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн, тобто по 605, 60 грн з кожного. За вимогу щодо стягнення моральної шкоди, яку задоволено частково в сумі 30\~000 грн ( 20\~000 грн з відповідача-2 + 10\~000 грн з відповідача -1) підлягає стягненню 605,60 грн ( 30\~000 ? 1211,20? 60\~000), тобто по 302,80 грн з кожного.

Outcome: partial