Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

У травні 2025 року представницею товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТКАПІТАЛ» (далі, ТОВ «ФК «КРЕДИТКАПІТАЛ», позивач) з використанням системи «Електронний суд» подано позов до Солом`янського районного суду міста Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 10 665 гривень з [PERSON] (далі, відповідач). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі, ТОВ «МІЛОАН»), як кредитором, та [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір № 5845838, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами та інших платежів (комісії), зі строком кредитування до 105\~днів (пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів). Кредитором повністю виконані свої обов`язки щодо надання грошових коштів в борг у сумі та у строки, визначені договором. Однак, в подальшому позичальник своїх обов`язків щодо повернення коштів не виконав та не сплачував відсотки за користування кредитом та комісію, передбачену договором. В подальшому, відбулась заміна сторони кредитора в кредитному зобов`язанні внаслідок укладення договору відступлення прав вимоги № 107-МЛ\~від 25.06.2024\~року між\~ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ». Після відступлення права вимоги за вказаним вище правочином, право вимоги за кредитним договором № 5845838 від 25.02.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «КРЕДИТКАПІТАЛ» і останнє, як новий кредитор, може вимагати стягнення з позичальника заборгованості в примусовому порядку. Згідно тверджень позивача, станом 25.06.2024 року, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 5845838 від 25.02.2024 становить 10 665 гривень та включає: заборгованість за тілом кредиту 3\~000\~гривень,заборгованість за відсотками 7 155 гривень, заборгованість за комісією 510 гривень. Зазначені вище суми позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку, а також стягнути з відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 гривень. 16 травня 2025 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва вищевказану справу направлено за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. 25.06.2025 року за наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана на розгляд слідчому судді Самусі В.О. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 78, 78 зворот). В судове засідання представниця позивача не з`явилася, була повідомленою належним чином про час і дату проведення судового засідання, представницею позивача подана заява від 12.08.2025 року про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і дату проведення судового засідання, не з`явився, конверт з ухвалою про відкриття провадження, із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівником поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подав, що відповідно до ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 6 ст.\~128\~ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п. 2 ч . 7 ст.\~128\~ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 3 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Отже, відповідач вважається повідомленим про час і дату проведення судового засідання, його не явка не перешкоджає розгляду справи. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення за правилами заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись зі змістом позову та дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає встановленими наступні обставини справи. Зокрема, судом встановлено, що 25 лютого 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладеного договір про споживчий кредит № 5845838 (індивідуальна частина) з додатком № 1, 2, 3 (а. с. 9-23). Відповідно до пункту 1.2, 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору, відповідач отримав кредит у сумі 9 000 гривень, строком на 105 днів, перші 15 днів пільговий період, в якому проценти нараховуються за ставкою 2,1 % від фактичного залишку кредиту щоденно, наступні 90 днів поточний період, в якому проценти нараховуються за ставкою 2,3 % від фактичного залишку кредиту щоденно. Одноразова комісія за надання кредиту становить 510 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника 10 665 гривень. Денна процентна ставка за весь період користування кредитом 2,43 %. Договір підписаний позичальником з використанням електронного підпису, що підтверджується, в тому числі, довідкою ТОВ «МІЛОАН» б/н від 14 жовтня 2024 року (а. с. 24). Перерахування грошових коштів у сумі 3 000 гривень відповідачу, як позичальнику, підтверджується копією платіжного доручення № 123924634 від 25.02.2024 року (а. с. 27). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 5845838 від 25.02.2024 року, загальний розмір заборгованості за договором становить 10 665 гривень та включає: 3 000 гривень заборгованість за кредитом, 7 155 заборгованість за відсотками, 510 гривень заборгованість за комісією (а. с. 30). Детальний розрахунок нарахованих платежів викладений у відомості про щоденні нарахування та погашення (а. с. 28-29). 25 червня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладеного договір відступлення права вимоги № 107-МЛ, згідно з умовами якого позивачу, як новому кредитору, передано право вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором № 5845838 від 25.02.2024 року, укладеним з відповідачем (а. с. 31-41). Факт передачі права вимоги за договором № 5845838 від 25.02.2024 року підтверджується витягом з реєстру боржників від 25 червня 2024 року (а. с. 51). Відповідач заперечень щодо укладення кредитного договору не надав, обставин щодо отримання грошових коштів в борг не заперечував, розрахунок заборгованості не спростував. Також відповідачем не подано заперечень щодо чинності зазначеного вище договору відступлення прав вимоги та переходу права вимоги до позивача, як нового кредитора. З урахування встановлених вище обставин, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні правові норми. Так, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини. Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно приписів частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно приписів абзацу 1, 2 частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно приписів частини 2 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зміст процитованих вище правових норм свідчить про те, що правочин, в тому числі й договір, є законодавчо визначеною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину. При цьому, необхідною умовою для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін. Далі, згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно приписів\~частини 1\~статті 638\~ЦК України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно приписів частини 2 статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно приписів частини 1 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Далі, згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Далі, згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики. Згідно приписів частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно приписів частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Далі, згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно приписів частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Далі, згідно приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно приписів частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно приписів пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Далі, згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно приписів частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зміст наведених правових норм свідчить про те, що договір є підставою для виникнення прав та обов`язків, правомірність договору, як двостороннього правочину презюмується, а заміна сторони договору може бути здійснена внаслідок відступлення права вимоги, в тому числі під час укладення договору факторингу. З урахування встановлених обставин справи та наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що до ТОВ «ФК «КРЕДИТКАПІТАЛ», як до нового кредитора, перейшли права та обов`язки у зобов`язанні, що існує в межах кредитного договору і позивач має достатні підстави для стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором. При цьому, суд погоджується з доводами позивача про необхідність стягнення на його користь з відповідача заборгованості за кредитних договором, однак з наданим позивачем розрахунком суд погоджується частково. Суд, перевіривши зазначений розрахунок суми боргу за тілом кредиту та комісією, прийшов до висновку про необхідність стягнення заборгованості за тілом кредиту, заборгованості та заборгованості за процентами, однак у розмірі меншому, ніж зазначено у розрахунку позивача. При цьому, суд не погоджується з наявністю правових підстав для стягнення одноразової комісії. Зокрема, суд вважає, що розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 3\~000 гривень доведений за допомогою належних та допустимих доказів, а відповідач, як позичальник не надав доказів повного чи часткового погашення заборгованості за тілом кредиту. Далі, визначаючи розмір заборгованості за процентами, суд враховує наступне. Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень\~Закону «Про\~споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальна денна ставка не може перевищувати 2,5 %; з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року - не більше 1,5 %. Як слідує з умов пункту 1.5 договору про споживчий кредит № 5845838, розмір денної процентної ставки складає 2,43 %, саме з такого розміру денної процентної ставки виходив первісний кредитор та в подальшому і позивач, як новий кредитор, проводячи розрахунок заборгованості за процентами в період часу з 26 лютого 2024 року до 09 червня 2024 року (а. с. 11). Разом із тим, згідно із пунктом Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», в період часу з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, а і відповідно і розмір процентної ставки, що застосовується за умовами договору, не повинен перевищувати 1,5 % щоденно, тоді, як згідно з наданого позивачем розрахунку, за період часу з 23 квітня 2024 року до 09 червня 2024 року проценти були нараховані за ставкою 2,3 %. Тому, суд проводить перерахунок розміру заборгованості за процентами за період часу з 23 квітня 2024 року до 09 червня 2024 року, застосовуючи розмір щоденної процентної стави 1,5 %. Отже, за цей період часу заборгованість за процентами становить: 3 000 гривень х 1,5 % х 48 днів = 2 160 гривень. Разом із тим, суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості за процентами за період часу з 25 лютого 2024 року до 22 квітня 2024 року та вважає його арифметично правильним. Отже, загальний розмір заборгованості за процентами становить 6003 гривні. Далі, суд не погоджується із наявністю правових підстав для стягнення одноразової комісії за надання кредиту. Зокрема, в пункті 1.5.1 цього договору передбачено нарахування комісії за надання кредиту у сумі 510 гривень, яка нараховується за ставкою 17 % від суми кредиту одноразово (а. с. 11). При цьому, конкретний перелік послуг, за який передбачено нарахування відповідної в комісії в договорі не передбачений. Разом із тим, за відсутності інформації про конкретний перелік додаткових і супутніх послуг, за які передбачено нарахування комісії за надання кредиту, відповідні положення договору є нікчемними в силу частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Правова позиція щодо нікчемності умов договорів, укладених з ТОВ «МІЛОАН», щодо нарахування одноразової комісії за надання кредиту висловлена в Постанові Київського апеляційного суду від 07 травня 2025 року по справі № 372/701/24 та в Постанові Житомирського апеляційного суду від 17 березня 2025 року по справі № 289/1083/24. З урахуванням принципу правової визначеності, суд враховує відповідну правову позицію. Отже, підстави для нарахування комісії відсутні. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню становить 9 003 гривні, що включає: 3 000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6 003 гривні заборгованість за процентами. Далі, з урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню суд,

Outcome: partial