Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Представник «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1463-7693, відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у сумі 5000, 00 грн. на строк 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту, тобто дата повернення 24.10.2025. На виконання вимог\~ Закону України «Про електронну комерцію»\~ [PERSON] було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання та надав кредитні кошти на визначених договором умовах. Також, Додатковою угодою №1 від 06.11.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1463-7693 від 25.10.2024 кредитодавець та позичальник домовилися про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1500, 00 грн. Відповідач порушив умови кредитного договору та не повернула кредит в повному обсязі та не виконав взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 20 005, 00 грн, яка складається із 6500,00 грн простроченої заборгованості за кредитом, 12 040,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 975,00 грн заборгованість по комісії, 490, 00 грн заборгованість по штрафам. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Відзив не подала, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 21.10.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №11463-7693, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальникові на умовах, передбачених Договором, грошові кошти (Кредит) у сумі 5000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування Кредитом. Відповідно до умов Кредитного договору сума кредиту 5000, 00 грн., строк кредитування - 365 днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, базовий період -28 день; ставка - 1,00 % за кожен день користування кредитом. 06.11.2024 укладено між позивачем та відповідачем додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії № 1463-7693, якою кредитодавець зодов`язується надати позичальнику у крадит кошти у розмірі 1500, 00 грн. Перерахування коштів підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1463-7693 від 25.10.2024 на ім`я [PERSON] у сумі 6500,00 грн і 1500,00 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідачка використала кредитні кошти, однак, умов договору не виконала і не погасила борг. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 07.05.2025 загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі договору про відкриття кредитної лінії № 1463-7693 від 25.10.2024, становить 20 005,00 грн. з яких: основний борг 6500, 00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотків 12040,00 грн., залишок комісії - 975,00 грн., залишок штрафів - 490,00 грн. Таким чином, з боку відповідачки має місце порушення зобов`язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно до\~статті 611 ЦК України\~тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49\~ЦК України, а також спеціальними нормами\~глави 71 ЦК України,\~Закону України «Про електронну комерцію». У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі №732/670/19. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із\~ст. 1054 ч. 1 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало належні і допустимі докази укладення із [PERSON] кредитного договору № 1463-7693 від 25.10.2024 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 5000,00 грн., в подальшому між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 від 06.11.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1463-7693 від 25.10.2024, про надання відповідачу додаткових коштів у кредит у сумі 1500, 00 грн. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] станом на 05.05.2025 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором № 1463-7693 від 25.10.2024 становить 20 005, 00 грн., 6500,00 грн простроченої заборгованості за кредитом, 12 040,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 975,00 грн заборгованість по комісії, 490, 00 грн заборгованість по штрафам. Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог суду не надано. Разом з тим, згідно п. 15 і п. 18 Прикінцевих положень ЦК України, 15. У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. 18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З урахуванням вищевикладеного позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн., сплата якого підтверджена платіжною інструкцією № 73055 від 23.06.2025.

Outcome: partial