Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулися до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем двох житлових кімнат в 6-ти кімнатній квартирі, кімнати не приватизовані. 09.04.2025 р. районною адміністрацією ЗМР по Олександрівському району відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житло та роз`яснено, що до документів не надано ордер на житлове приміщення встановленого зразку; довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] в період з 01.01.1993 р. по 21.01.1997 р.; довідки про реєстрацію [PERSON] в період з 05.07.2008 р. по 15.04.2010 р.; документ, що підтверджує невикористання житлового чеку для приватизації державного житлового фонду. Квартира отримана у користування в 1966 році батьками [PERSON] , які вже померли. У відділі обліку та розподілу житлової площі Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року. Вважають, що відмова позивачам в приватизації є порушенням їх права на приватизацію державного житлового фонду. Дане житло позивачі наймають на законних підставах, їх право користування ніхто не оспорює. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS] , зобов`язавши районну адміністрацію ЗМР по Олександрівському району здійснити приватизацію за відсутності ордера про надання житлової площі та/або довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] в період з 01.01.1993 р. по 21.01.1997 р., та [PERSON] в період з 05.07.2008 р. по 15.04.2010 р., що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду в зазначені періоди на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. 27.06.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатами розгляду районною адміністрацією ЗМР по Олександрівському району звернення [PERSON] з питання приватизації ним та членами його сім`ї квартири за адресою: [ADDRESS] виявлено, що у наданих до заяви документах відсутні документи, визначені Положенням від 16.12.2009 № 396, а саме: копія ордера на житлове приміщення встановленого зразку, виданого виконавчим комітетом ЗМР; довідка про реєстрацію місця проживання [PERSON] в період з 01.01.1993 р. по 21.01.1997 р. та [PERSON] в період з 05.07.2008 р. по 15.04.2010 р.; документ, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду [PERSON] в період з 01.01.1993 р. по 21.01.1997 р. та [PERSON] в період з 05.07.2008 р. по 15.04.2010 р. Здійснити приватизацію житла без повного переліку документів неможливо. Враховуючи конкретні обставини, при яких виник даний спір, районна адміністрація зауважує, що дана ситуація виникла не з вини органу приватизації, а у зв`язку з неможливістю надати громадянами необхідних документів для здійснення приватизації житла та відсутністю механізму вирішення вказаного питання у позасудовому порядку. Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно із Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/002040021 від 11.02.2025 року, за відомостями Державної міграційної служби на підставі відомостей, отриманих від Запорізької територіальної громади, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 07.03.1973 року. Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/000695795 від 17.01.2025 року, за відомостями Державної міграційної служби на підставі відомостей, отриманих від Запорізької територіальної громади, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 18.02.1977 року. Згідно із Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/002280712 від 17.02.2025 року, за відомостями Державної міграційної служби на підставі відомостей, отриманих від Запорізької територіальної громади, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 21.01.1997 року. Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/002289699 від 17.02.2025 року, за відомостями Державної міграційної служби на підставі відомостей, отриманих від Запорізької територіальної громади, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 15.04.2010 року. 21.05.2016 р. між МКП «Основаніє» та [PERSON] було укладено договір найму № 40804717 житла в будинках державного і комунального житлового фонду, відповідно до умов якого наймодавець надає наймачу у безстрокове користування житло: квартиру за адресою: [ADDRESS] . Житлове приміщення загальною площею 55,42 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м. Згідно із інформаційною довідкою ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від 27.03.2025 року № 934697, за адресою: [ADDRESS] , спільного заселення, зареєстровано три особових рахунка, зокрема, по особовому рахунку № [NUMBER] : відповідальний квартиронаймач [PERSON] ; загальна площа квартири складає 58,43 м2; житлова (згідно технічного паспорту) 37,8 м2; кількість зареєстрованих осіб - 4. Дві житлові кімнати в 6-ти кімнатній квартирі, неприватизовані, належать до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя. Відповідно до акту ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.02.2025 року, фахівцем товариства на підставі замовлення [PERSON] , виконано обстеження квартири [ADDRESS] для визначення розміру частки у комунальній квартирі. На підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 16.09.1993 р. за № 135 житловий будинок [ADDRESS] належить Місцевій раді. Квартира [ADDRESS] уявляє собою 6-кімнатну квартиру. У складі квартири [ADDRESS] кімната № 4 площею 19,8 кв.м., кімната № 5 площею 18,0 кв.м. загальною площею 37,8 кв.м., складає 7/20 частин квартири [ADDRESS] . У загальному користуванні знаходяться: коридор № 1 площею 22,4 кв.м.; кухня № 8 площею 15,9 кв.м.; коридор № 9 площею 1,4 кв.м.; туалет № 10 площею 0,9 кв.м.; туалет № 11 площею 0,9 кв.м.; коридор № 12 площею 4,2 кв.м.; кухня № 13 площею 13,9 кв.м. З технічного паспорту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , ідентифікатор об`єкта нерухомого майна: 01.3518658.4780775.20241029.69.3352.21, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:5524-2777-8657-6882, вбачається, що паспорт виготовлено 07.02.2025 року, замовником технічної інвентаризації є: [PERSON] . Згідно відповіді Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради № В-0081 від 09.01.2025 р., на звернення [PERSON] щодо надання копії державного ордера на квартиру [ADDRESS] , виданого в 1966 році, повідомлено, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року. Враховуючи зазначене, надати запитувану інформацію не уявляється можливим. Відповідно до довідки ТВБВ №10007/0357 Філії Запорізького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» № 107.357-23/298 від 24.03.2025 року, [PERSON] , [INFO] , не значиться в списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] . Згідно із довідкою ТВБВ №10007/0357 Філії Запорізького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» № 107.357-23/300 від 24.03.2025 року, [PERSON] , [INFO] , не значиться в списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки ТВБВ №10007/0357 Філії Запорізького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» № 107.357-23/297 від 24.03.2025 року, [PERSON] , [INFO] , не значиться в списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] . Згідно із довідкою ТВБВ №10007/0357 Філії Запорізького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» № 107.40//0357-05/303 від 24.03.2025 року, [PERSON] , [INFO] , не значиться в списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 09.04.2025 року № В-196-О-298, за результатом розгляду заяви [PERSON] з питання приватизації ним та членами його сім`ї квартири за адресою: [ADDRESS] , було відмовлено в її задоволенні, посилаючись на надання неповного пакету документів, передбаченого Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, а саме: копії ордера на житлове приміщення встановленого зразку, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради; довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] в період з 01.01.1993 р. по 21.01.1997 р. та [PERSON] в період з 05.07.2008 р. по 15.04.2010 р.; документа, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду [PERSON] в період з 01.01.1993 р. по 21.01.1997 р. та [PERSON] в період з 05.07.2008 р. по 15.04.2010 р. Стаття 47 Конституції України\~гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно зі ч. 1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій,- природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до статті 3 Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно із ч.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Згідно із ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Частиною 3 статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення. Згідно з ст. 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до п. п. 69, 70, 72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР»(розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення. Так, з 1993 року до теперішнього часу жодним власником квартири або балансоутримувачами не пред`являлося до позивачів претензій щодо незаконності їх мешкання в квартирі. Частиною 10 статті 8 Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передбачено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Частина 11 цієї статті передбачає, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене Наказом Міністерства\~з питань\~житлово-комунального\~господарства України\~16.12.2009\~№ 396 (далі - Положення), визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно пункту 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18\~Положення визначено,\~що громадянин\~подає до\~органів приватизації\~такі документи:\~заява на\~приватизацію квартири\~(будинку),\~жилого приміщення\~у гуртожитку,\~кімнати у\~комунальній квартирі; копії\~документів,\~що посвідчують\~особу та\~підтверджують громадянство\~України,\~громадянина,\~який подає\~заяву,\~та всіх\~членів його\~сім`ї (для\~осіб,\~які не\~досягли 14\~років,\~копії свідоцтв\~про народження),\~які проживають\~разом з\~ним; копії\~довідок про\~присвоєння реєстраційного\~номера облікової\~картки платника\~податку громадянина,\~який подає\~заяву,\~та всіх\~членів його\~сім`ї,\~які проживають\~разом з\~ним (крім\~випадків,\~коли через\~свої релігійні\~переконання особи\~відмовилися від\~прийняття реєстраційного\~номера облікової\~картки платника\~податків та\~повідомили про\~це відповідний\~контролюючий орган\~і мають\~відмітку у\~паспорті); копії\~документів,\~виданих органами\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану або\~судом,\~що підтверджують\~родинні відносини\~між членами\~сім`ї (свідоцтва\~про народження,\~свідоцтва про\~шлюб,\~свідоцтва про\~розірвання шлюбу,\~рішення суду\~про розірвання\~шлюбу,\~яке набрало\~законної сили,\~тощо); довідки\~про реєстрацію\~місця проживання\~громадянина,\~який подає\~заяву,\~та всіх\~членів його\~сім`ї,\~зареєстрованих у\~квартирі (будинку),\~жилому приміщенні\~в гуртожитку,\~кімнаті у\~комунальній квартирі; технічний\~паспорт на\~квартиру (кімнату,\~жилий блок,\~секцію)\~у житловому\~будинку (гуртожитку),\~а на\~одноквартирний будинок\~-\~технічний паспорт\~на садибний\~(індивідуальний)\~житловий будинок; копія\~ордера на\~жиле приміщення\~або ордера\~на жилу\~площу в\~гуртожитку; документ,\~що підтверджує\~невикористання ним\~та членами\~його сім`ї\~житлових чеків\~для приватизації\~державного житлового\~фонду; копія\~документа,\~що підтверджує\~право на\~пільгові умови\~приватизації відповідно\~до законодавства\~(за\~наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Відповідно до п. 20 Положення документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в період з 01.01.1993 року по 21.01.1997 року та [PERSON] в період з 05.07.2008 року по 15.04.2010 року проживали без реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; довідки ТВБВ №10007/0357 Філії Запорізького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» № 107.40/0357-05/303 та № 107.357-23/297 від 24.03.2025 року підтверджують, що [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) не значаться в списках громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] . У п. 3.3 мотивувальної частини\~рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10 червня 2010 року\~(справа про безоплатну приватизацію житла) зазначено, що приватизація державного житлового фонду згідно з Законом відбувається шляхом використання всіма громадянами України приватизаційних житлових чеків. Громадянам надано право змінити цільове використання цих чеків, а тому вони можуть бути використані також для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Зазначене положення Закону дає підстави для висновку, що приватизація державного житлового фонду не є обов`язком громадян України, а є їх правом, яке повинне реалізовуватися ними на власний розсуд, на умовах, у порядку та спосіб, встановлених законом. Системний аналіз положень Закону та\~ЖК України\~дає підстави для висновку, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого п.5 ст.5 Закону. Позивачі вселені до квартири на законних підставах, законність їх проживання ніхто не оспорює, крім того, відсутні перешкоди, передбачені Законом щодо приватизації, але відсутність ордеру, а також даних про реєстрацію [PERSON] , [PERSON] та невикористання останніми житлових чеків, позбавляє їх можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений\~законом\~або договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 5 ЦПК України\~у випадку, якщо\~закон\~або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved