Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~ ТОВ «ФК\~ «Еліт Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 23.07.2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2036999136, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» надав позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 299 880,00 грн з фіксовано ставкою 19,99 річних. В подальшому між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №21/06/24 від 21.06.2024, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача [PERSON] . Позивач, посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання за договором, чим порушує його умови, просить суд стягнути із відповідача на його користь 317 117,02 грн заборгованості за кредитним договором, судовий збір в сумі 4 756,76 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 200 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав розглянути справу без участі представника банку, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день, час і місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, однак в судове засідання жодного разу не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, клопотань, про розгляд справи у його відсутності не надавав. Зважаючи на вказане, суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до такого висновку: Судом встановлено, що 23.07.2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2036999136, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» надав позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 299 880,00 грн з фіксовано ставкою 19,99 річних.\~ (а.с.5-8). 21 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та АТ «ОТП Банк»\~ укладено договір факторингу №21/06/24, у відповідності до умов якого, АТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить АТ «ОТП Банк», а ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с.42-46). Користуючись кредитними коштами, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 21.06.2024 року сума заборгованості за кредитом загалом складає 317 117,02 грн, з яких: 216 504,15 грн суми прострочених платежів по тілу кредиту; 100 612,87 грн суми прострочених платежів по процентах, що підтверджується розрахунком. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. За частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з вимогами статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням частини 2 статті 516 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитними договорами вбачається, що відповідач не погасив узяті ним кредити, не сплатив відсотки, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства заборгованість в сумі 65 137,53 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Судом встановлено, що позивач належним чином виконав зобов`язання щодо надання грошових коштів. Відповідач не надав до суду сукупності належних та допустимих доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань за Кредитним договором, не спростував наданий позивачем розрахунок суми заборгованості. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір №03-07/2024 про надання правничої допомоги від 03.07.2024; акт приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024; платіжна інструкція № 4939 від 01.10.2024. (а.с.58-62)\~\~ Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. В Акті приймання-передачі наданих послуг адвокатом Литвиненко О.І. зазначено, що нею здійснено послуги щодо надання первинної консультації, вивчення та аналізу документів, підготовка та подання позовної заяви. Загальна вартість наданих послуг і виконаних робіт складає 9200,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст.19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 9200,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 4 756,76 грн. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 8 756,76 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved