Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилалося на те, що 01.02.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №457315-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, 01.02.2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір, на що остання прийняла пропозицію на умовах, визначених офертою. Після цього, ТОВ «Бізнес позика» направило відповідачу одноразовий ідентифікатор UA-7225 на номер телефону [NUMBER] . Таким чином, між сторонами було укладено договір. Відповідно до п.1 Договору кредиту Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 15000 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.15011689% за кожен день. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до п.3 кредитного договору, встановлено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти у обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 10.02.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №ДУ№1 до Договору № 457315-КС-004 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Товариство надає [PERSON] додатково кредит в сумі 7000 гривень. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №457315-КС-004 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №457315-КС-004, позичальник [PERSON] здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 23350 грн. 00 коп. Проте, в подальшому, відповідач у порушення ст.ст.509, 526,1054 ЦК України не виконала свої зобов`язання та не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на 29.04.2025 року заборгованість відповідача становить 52336 грн. 94 коп., в тому числі: 18815 грн. 90 коп. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 33521 грн. 04 коп. - сума прострочених платежів по процентах. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №457315-КС-004 від 01.02.2024 року у розмірі 52336 грн. 94 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 26.05.2025 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У подальшому, ухвалою суду від 27.06.2025 року за клопотанням позивача було витребувано докази. Відповідачем відзиву подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 01.02.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №457315-КС-004 (а.с.16-20). Згідно умов даного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 15000 гривень на засадах строковості, поворотості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Тип кредиту: кредит. Строк кредиту: 24 тижні, до 18.07.2024 року. Стандартна процентна ставка: 2,00000000 в день, фіксована. Знижена процентна ставка: 1,15011689 в день, фіксована. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9168,16 процентів. Комісія за надання кредиту: 2250 гривень. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 39000 гривень. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (п.2.4 договору). Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів (п.3.2 договір). Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» (п.7.3 договору). 10.02.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору №457315-КС-004 про надання кредиту від 01.02.2024 року (а.с.38-39). У п.1 додаткової угоди вказано, що кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 10.02.2024 року сума неповернутого позичальником кредиту становить: 15000 грн. 00 коп., сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить: 1725 грн. 20 коп.; сума нарахованої та несплаченої комісії становить 2250 грн. 00 коп. Також, відповідно до умов додаткової угоди сторони погодили, що кредит збільшується на 7000 гривень. Після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 22000 гривень. У п.4 додаткової угоди вказано, що після укладення цієї додаткової угоди та збільшення суми кредиту будуть змінені умови кредитування за договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит: - загальна сума отриманого кредиту становить - 22000 грн. 00 коп.; - орієнтовна реальна річна процентна ставка 17218,58 процентів; - орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 56074 грн. 48 коп. Комісія за надання додаткової суми кредиту - 1050 гривень (п.5 додаткової угоди). Згідно підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок оримувача: платник ТОВ «Бізнес позика» 01.02.2024 року о 09:07:44 здійснило переказ коштів у розмірі 15000 гривень та 10.02.2024 року о 19:12:44 здійснило переказ коштів у розмірі 7000 гривень на платіжну картку № [NUMBER] , яка емітована АТ «Приватбанк», призначення переказу - перерахування коштів [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) згідно кредитного договору №457315-КС-004 від 01.02.2024 року та додаткової угоди від 10.02.2024 року, без ПДВ (а.с.28-29). Анкета клієнта на отримання кредиту містить докладну інформацію щодо [PERSON] , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, номер паспорта і ким виданий, адресу реєстрації і адресу проживання, номер мобільного телефону, електронну адресу, номер банківської картки № [NUMBER] (а.с.27). Вказаний договір було укладено між сторонами в електронній формі. Кредитний договір відповідачем підписаний електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора (одноразового паролю UA-7225). До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта. Із дослідженої судом довідки послідовності дій клієнта встановлено, що клієнт [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), 01.02.2024 року о 08:35:16 зайшла в особистий кабінет та о 09:07:40 підписала договір одноразовим ідентифікатором: UA-7225; час відправки ідентифікатора позичальнику: 01.02.2024 року 09:07:08; номер телефону, на який відправлено ідентифікатор: [NUMBER] (а.с.24). Розглядаючи аргументи, наведені позивачем, суд приходить до наступних висновків. Так, між сторонами склались правовідносини, що врегульовані нормами цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із дослідженого судом договору про споживчий кредит №457315-КС-004 від 01.02.2024 року встановлено, що його укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, Договір про надання кредиту №457315-КС-004 від 01.02.2024 року укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору (UA-7225), та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Із копії вказаного договору також видно, що [PERSON] як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу свої персональні дані. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. ТОВ «Бізнес Позика» умови договору виконало та перерахувало на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 15000 гривень. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першоюстатті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. Звертаючись до суду з позовними вимогами, ТОВ «Бізнес Позика» посилалося на те, що у відповідача наявна заборгованість за договором про надання споживого кредиту №457315-КС-004 від 01.02.2024 року у розмірі 52336 грн. 94 коп., з яких: 18815 грн. 90 коп. - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 33521 грн. 04 коп. - сума прострочених платежів по процентах. Розглядаючи доводи позивача щодо дійсного розміру заборгованості, суд виходить із наступного. Згідно з п.2.3 кредитного договору строк дії кредиту 24 тижні (з 01.02.2024 року по 18.07.2024 року). Відповідно до п.2.4 кредитного договору, стандартна процентна ставка -2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка - 1,15011689, фіксована. Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір №457315-КС-004 був укладений 01.02.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Проспоживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п.2.4 договору, щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 2 % та 1.15011689% у порядку ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Так, 15000 гривень (сума кредиту) х 1,00 % = 150 гривень (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими коштами) (за період 01.02.2024 року - дата надання кредиту по 09.02.2024 року включно, до укладення додаткової угоди). Також, 22000 гривень (сума кредиту) х 1,00 % = 220 гривень (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими коштами) (за період 10.02.2024 року - дата укладення додаткової угоди по 18.07.2024 року дата закінчення дії договору). Таким чином, у період з 01.02.2024 року (дата видачі кредиту) по 09.02.2024 року (до укладення додаткової угоди) проценти за користування кредиту необхідно обраховувати на суми кредиту 15000 гривень, що дорівнює 1350 гривень (15000 грн. х 1% х 9 днів.). У період з 10.02.2024 року (дата укладення додаткової угоди) по 18.07.2024 року (дата закінчення дії договору) проценти за користування кредиту необхідно обраховувати на суми кредиту 22000 гривень, що дорівнює 34980 гривень (22000 грн. х 1% х 159 днів.). Тобто, заборгованість відповідача по не сплачених відсотках за договором №457315-КС-004 від 01.02.2024 року, становить 36330 гривень (період з 01.02.2024 року по 18.07.2024 року). При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №457315-КС-004 від 01.02.2024 року, відповідачем частково було погашено суму заборгованості по відсоткам у розмірі 16865 грн. 90 коп. Таким чином, заборгованість відповідача по відсоткам за кредитним договором становить 19464 грн. 10 коп. (36330 грн. 00 коп. (розрахунок заборгованості по відсотках виконаний судом) - 16865 грн. 90 коп. (сплачені відповідачем кошти по відсоткам згідно розрахунку заборгованості)). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial