Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

18 липня 2025 року [PERSON] , [PERSON] в порядку окремого провадження звернулися в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Обґрунтовуючи свої вимоги заявники вказують, що [INFO] помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, яке він ще за свого життя заповів для [PERSON] . Заявники зазначають що [PERSON] прийняла спадщину у встановленому законом порядку після смерті батька, однак із відповідною заявою до нотаріуса заявникХован В.Я.,не зверталась. Однак, перешкодою для належного оформлення спадкових прав [PERSON] є розбіжності у написанні дати у заповіті, посвідченого Вороніною В.В., секретарем Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області «23 червня 2015 року», замість вірного «23 липня 2015 року». Крім того, у заповіті вбачаються розбіжності в імені заповідача, так вказано « [PERSON] », а згідно свідоцтва про смерть записаний [PERSON] . Окрім того, заявники просять встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, через розбіжності в імені померлого. Встановлення юридичних фактів необхідно для оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Представник заявників [PERSON] та [PERSON] адвокат Якимчук Н.П. подала, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує та просить задоволити. Заінтересована особа Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, також подали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини 2 згаданої статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. Цей перелік не є вичерпним, оскільки частиною другою цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зокрема, за п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Судом встановлено, що [INFO] в с. Веснянка Хмельницького району Хмельницької області помер [PERSON] , який є чоловіком заявника [PERSON] та батьком заявника [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 234/2024, заведеної 18 травня 2024 року на підставі заяви [PERSON] завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори, до майна померлого [INFO] [PERSON] , останній склав на випадок своєї смерті заповіт, посвідчений Вороніною В.В. секретарем Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, 23 липня 2015 року, зареєстровано в реєстрі за № 25, на користь [PERSON] , 1969 року народження. Заявник [PERSON] у встановлений законом строк, із відповідною заявою до нотаріуса, не зверталась. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,7849 га розташованої на території Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі розпорядження райдержадміністрації від 24 листопада 2005 року за № 317/2005-р, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 595904 від 06 січня 2006 року. 25 червня 2025 року завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. письмово повідомлено заявників про відсутність можливості у оформлені спадкових прав на нерухоме майно після смерті [PERSON] у зв`язку із розбіжностями у написанні дати посвідчення заповіту та імені померлого у правовстановлюючих документах на земельну ділянку. Усуваючи встановлені нотаріусом суперечності, які стали підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, суд зважає на наступні обставини. Той факт, що заповіт, посвідчений Вороніною В.В., секретарем Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 23 липня 2015 року, зареєстровано в реєстрі за № 25, складений померлим [PERSON] , який помер [INFO] ,підтверджується наступними письмовими доказами, зокрема: паспортними даними заявників [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON] серії [NUMBER] від 18 січня 1964 року; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04 жовтня 1969 року, яка згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21 листопада 1992 року, змінила прізвище на « [PERSON] »; оригіналом цього заповіту, який знаходиться у заявників, у якому дата посвідчення заповіту записана 23 липня 2015 року, а дата складання записана 23 червня 2015 року, разом з тим заповідачем записано [PERSON] ; свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 22 травня 2025 року, в якому померлий значиться як [PERSON] ; матеріалами спадкової справи № 234/2024, заведеної 18 травня 2024 року завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] [PERSON] . Отже, досліджені судом письмові докази вказують на те, що заповіт, посвідчений Вороніною В.В. секретарем Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 23 липня 2015 року, зареєстровано в реєстрі за № 25,у якому дата складання заповіту записана 23 червня 2015 року, а спадкодавця записано, як [PERSON] , належить [PERSON] , який помер [INFO] , з огляду на що, заяву заявників у цій частині слід задовольнити. Щодо встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] , витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, суд зазначає наступне. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 760/22284/20 від 16.09.2022 справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Разом з тим,статтею 1\~Закону України\~«Про Державний земельний кадастр» передбачено, що Державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж Витяг з кадастру (ДЗК)\~це документ, що містить інформацію про земельну ділянку та підтверджує внесення даних земельної ділянки до державного земельного кадастру. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державний земельний кадастр» у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронному вигляді з Державного аграрного реєстру через Єдиний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Так, суд зазначає, що витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не є правовстановлюючим документом, оскільки державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Про це зазначив Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 17 січня 2024 року по справі №522/3999/23. Крім того, згідно роз`яснень, викладених у п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинена особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відтак, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не є правовстановлюючим документом, у зв`язку з чим факт про встановлення його належності певній особі не підлягає встановленню в порядку окремого провадження. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суд не вповноважений вирішувати питання щодо технічної помилки у витязі Державного земельного кадастру про земельну ділянку,а тому заявлені вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial