Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач через свого представника - адвоката Соломіна В.О. звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому після збільшення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 23055,53 грн та моральну шкоду у розмірі 1296000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] , який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України та який своїми неправомірними діями спричинив потерпілій [PERSON] тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівої кісті, а саме косий перелом дистальної половини п`ятої п`ясної кістки, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості. [PERSON] як потерпіла по справі, звернулася в межах кримінального провадження з цивільним позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.12.2023 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінчення строків давності, а кримінальне провадження № 12020100050001581, відкрите відносно нього 02.03.2020 за ст. 128 КК України закрито. Цивільний позово потерпілої [PERSON] про стягнення з обвинуваченого [PERSON] матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. В результаті винних дій відповідача позивачу заподіяну майнову шкоду у розмірі 23055,53 грн. До того ж отримані тілесні ушкодження завдають постійних душевних, моральних та фізичних страждань. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 1296000,00 грн. Рух справи Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.10.2024 справу прийнято до розгляду, вирішено, що справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження. 06.11.2024 представник відповідача - адвокат Бобович М.М. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в частині задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки стягнення моральної шкоди є безпідставним та необгрунтованим. В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що причинно-наслідкового зв?язку між психотравмуючою ситуацією та психічним розладом є предметом судово-психіатричної експертизи, яка може бути призначена згідно Порядку проведення судово-психіатричної експертизи. Звернення позивача за психіатричною допомогою, яка відображається в Хелсі за період з 01.12.2021 по 02.06.2023 не є доказами того, що ці звернення були прямо пов?язані з ситуацією, яка склалася з відповідачем. Проходження позивачем стаціонарного лікування в період з 05.06.2023 по 16.06.2023 у закладі з надання психіатричної допомоги КНП «Клінічна Лікарня «Психіатрія», через 3 роки після інциденту з відповідачем, не може бути доказом того, що таке лікування відбулося саме з вини відповідача. Наголошував на тому, що повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну, призвело, серед іншого, до того, що величезна кількість людей в Україні пережила травматичні події, які впливатимуть на їхню психіку. Тому можна припустити, що звернення позивача за психіатричною допомогою період з 2022 року по 2023 рік може бути пов?язано саме з агресією російської федераціє проти України. Також просив суд врахувати, що на утриманні відповідача знаходиться двоє неповнолітніх дітей, а також дружина, яка знаходиться на третьому місяці вагітності. 17.11.2024 за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» предствник позивача - адвокат Соломін В.О. надав відповідь на відзив. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2025 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючої судді у справі Белоконної І.В. Позивач та її представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просила задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, заперечували проти вимог про стягнення моральної шкоди з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до наступних висновків. Встановлені судом факти та відповідно ним правовідносини Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що 01.03.2020 близько о 13.30 год. [PERSON] разом зі своїм батьком [PERSON] знаходилися на сходовому майданчику між 5-тим та 6-тим поверхами під`їзду № 2, розташованого в будинку в [ADDRESS] , курили тютюнові вироби. В цей час до ліфту вийшов мешканець квартири [ADDRESS] , розташованої на 5-му поверсі [PERSON] , який зробив зауваження з приводу паління тютюнових виробів. Після чого почав фотографувати та знімати на камеру свого телефона їх без їх дозволу, не звертаючи уваги на її прохання та батька не знімати їх, тим паче, що вони припинили курити, а коли позивач трохи приблизилась до відповідача, він штовхнув її в груди і продовжував зйомку, не рахуючись з її проханням припинити зйомку, навіть, коли позивачка в наступний момент виставляла руку і закривала камеру його телефона, після чого відповідач припинив відео-зйомку, сховав телефон у кишеню і наніс удар в обличчя батькові [PERSON] правою рукою, а лівою рукою несподівано схватив ліву кисть [PERSON] , почав її силою стискати та скручувати своєю лівою рукою донизу, не реагуючи на прохання її батька та позивача припинити неправомірні дії, а припинив свої неправомірні дії відповідач відносно позивача лише після спричинення їй тілесних ушкоджень. Своїми неправомірними діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівої кісті, а саме косий перелом дистальної половини п`ятої п`ясної кістки, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості. Дії [PERSON] кваліфіковано органом досудового розслідування як кримінальне правопорушення за ст. 128 КК України, а саме своїми протиправними діями вчинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.12.2023 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінчення строків давності, а кримінальне провадження № 12020100050001581, відкрите відносньо нього 02.03.2020 за ст. 128 КК України закрито. Цивільний позов потерпілої [PERSON] про стягнення з обвинуваченого [PERSON] матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Внаслідок завдання тілесних ушкоджень [PERSON] спричинив [PERSON] майнову шкоду у розмірі 23055,53 грн, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Згідно положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 25 постанови пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст. ст. 77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на викладене з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 23055,53 грн. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Так, в матеріалах справи наявний висновок судово-психіатричного експерта № 1672 від 29.11.2024, з якого вбачається, що [PERSON] на будь-який психічний розлад у період вчинення відносно неї кримінального правопорушення 01.03.2020 не страждала. На даний час вона страждає на психічний розлад: посттравматичний стресовий розлад (МКХ-10: F 43.1). Даний психічний розлад знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з вчиненим відносно неї кримінального правопорушення (01.03.2020). Окрім того, у висновку експерта також зазначено, що орієнтовний еквівалент компенсації моральних страждань [PERSON] становить 162 МЗП (108 МЗП х 0,75 х 2 х 1 х (1-0)). Визначення суми відшкодування завданих моральних страждань не входить до компетенції експертів. Оскільки експертизу проведено через значний проміжок часу, а саме через три роки після вчинення протиправних дій відповідачем [PERSON] відносно [PERSON] , що може свідчити про те, що виявлені наслідки (психоемоційні порушення тощо) пов`язані не тільки з цією подією, а і з іншими життєвими обставинами, тому суд не може взяти повністю його висновки до уваги. Суд при вирішенні питання про стягнення моральної шкоди враховує співвідношення між завданою шкодою та моральними стражданнями. Суд вважає, що діями відповідача, що виразилися у нанесенні тілесних ушкодженнях заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з меж пред`явлених позовних вимог, враховує психоемоційний стан позивача та переживання, оскільки вона перенесла емоційний стрес, переживання, викликані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, змінами в звичному життєвому ритмі, співвідношення між завданою шкодою та моральними стражданнями, тому приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на корить позивача компенсації моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн, визначений розмір є достатнім, співмірними із завданою шкодою та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача та не поставить у вкрай тяжкий матеріальний стан відповідача. Щодо стягнення судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору в силу приписів п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору, позов задоволено частково, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1311,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial