Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

07.03.2025 через систему «Електронний суд» позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», в особі представника Боденко А.А., звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №723448 від 26.05.2024 у сумі 16500 грн., яка складається з: 5000,00 грн - заборгованості за кредитом; 1500,00 грн заборгованості за нарахованими відсотками; 10 000,00 грн - заборгованості за пенею (штрафами); - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На обґрунтування позову зазначено, що 26.05.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 723448 , відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в розмірі 5 000,00 грн на строк 20 днів до 15.06.2024. 29.10.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено договір факторингу № 291024, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги кредитора за кредитним портфелем, включно за кредитним договором № 723448. Умови договору зі сторони кредитора виконані та перераховані в безготівковій формі, у національній валюті на рахунок відповідачки кредитні кошти в сумі, яка зазначена в договорі № 723448 від 15.06.2024. Відповідачка належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконала, в зв`язку з чим на момент відступлення прав вимоги, заборгованість [PERSON] становить 16500,00 грн., яка складається з: 5 000,00 грн - заборгованості за кредитом; 1 500,00 грн заборгованості за нарахованими відсотками; 10 000,00 грн - заборгованості за пенею (штрафами). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2025 визначено головуючого суддю Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Сиротенко В.К. Ухвалою судді Орджонікдзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи. 30 квітня 2025 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 № 4273-ІХ, назва Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя була змінена на Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. Судове засідання, яке було призначено на 12.05.2025 за клопотанням відповідача відкладено до 04.06.2025 та направлено за її клопотанням копію позовною заяви з додатками на електронну адресу Адвокатського об`єднання «Захист». В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК«ЕЛ.ЕН.ГРУП» не з`явилась, про дату, час та місце повідомлений належним чином, подала до суду заяву відповідно до якої просить провести судове засідання без її участі. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Крім того, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлялася шляхом надсилання повідомлення у додаток Viber. Доставка повідомлень підтверджується відповідними довідками суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 26.05.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту № 723448 , підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором Em6144, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 20 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] . Дата надання кредиту 26.05.2024. Дата погашення кредиту 15.06.2024. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. цього Договору. (а. с. 14-16) Також [PERSON] 26.05.2025 підписала Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 723448 , яким є графік платежів, та паспорт споживчого кредиту. (а. с. 17) Відповідно до\~статті 626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 Цивільного кодексу України). Положення статті\~6\~та\~627 Цивільного кодексу України\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що Договір про надання фінансового кредиту № 723448 від 26.05.2024 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1\~статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1\~статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2\~статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1\~статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами\~статті 12 цього закону, передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Згідно\~статті 638 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно\~статті 640 Цивільного кодексу України\~- договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно\~статті 642 Цивільного кодексу України\~- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Кредитні кошти були перераховані відповідачці 26.05.2024 на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" № 6ec4fb1c-39ea-42fc-9866-d780deb1dd88 від 26.05.2024 року. (а. с. 21) 29.10.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" укладено Договір факторингу № 291024, відповідно до умов якого право вимоги, зокрема за Договором про надання фінансового кредиту № 723448 перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП". (а. с. 23-26) Відповідно до Витягу з Акту приймання-передачі прав від 29.10.2024 до договору факторингу № 291024 від 29.10.2024 та Витягу з Акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 29.10.2024 до договору факторингу № 291024 від 29.10.2024, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за договором № 723448 у розмірі 16 500,00 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 5 000,00 грн, сума заборгованості по процентам 1500,00 грн, сума заборгованості за пенею 10000,00 грн. (а. с. 31). 29.11.2024 ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» направлено [PERSON] вимогу № 29/11-53 від 29.11.2024 про погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 723448 у розмірі 16 500,00 грн. (а. с. 32). За розрахунком позивача, заборгованість відповідачки за спірним кредитним договором становить 16 500,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн - заборгованості за кредитом; 1500,00 грн заборгованості за нарахованими відсотками; 10 000,00 грн - заборгованості за пенею (штрафами). За правилами статей\~526,\~530,\~610 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Частиною першою\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої\~статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628 Цивільного кодексу України\~встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з пунктом 1 частиною першою\~статті 512 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~статті 516 Цивільного кодексу України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою\~статті 517 Цивільного кодексу України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права нового кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти його вимог. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 та постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 681/44/15-ц. Крім того, суд враховує, що за положеннями\~статті 6 Цивільного кодексу України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей\~626,\~628 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність позивачем факту укладення Договору про надання фінансового кредиту № 723448 між відповідачкою та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та набуття права вимоги за таким договором позивачем, а також доведеність останнім порушення відповідачкою грошових зобов`язань. Суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором. Відповідно до частини 5\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із\~Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~(яким, зокрема, доповнено пунктом 17\~розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже за період з 26.05.2024 по 15.06.2024 проценти підлягають нарахуванню по денній ставці 1,0% і їх розмір становить 1000,00 грн (5000 х 1,0% x 20 днів ); таким чином, загальна заборгованість за процентами становить 1000,00 грн. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідачка істотно порушила умови укладеного нею кредитного договору № 723448 від 26.05.2024, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашала кредит, та проценти за користування ним, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 5000,00 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 1000,00 грн, в всього 6000,00 грн. необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача. Стосовно вимоги про стягнення 10 000,00 грн - суми заборгованості за пенею (штраф), то відповідно до п.18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині. З огляду на вказані норми, позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафів) та інших платежів у період дії в Україні воєнного стану, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 10 000,00 грн до задоволення не підлягають, а тому позов належить задовольнити частково. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати. Позивач просить стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3\~статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 6\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України\~обов`язок доведення не співмірності витрата покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 3 від 28.11.2024, укладеного між адвокатом Боденко А.А. та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», відповідно до якого сума гонорару за складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника становить 7000,00 грн; акту прийому-передачі наданих послуг від 13.12.2024 до договору про надання правової допомоги № 4 від 02.12.2024, та детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Боденко А.А. від 13.12.2024, складених між адвокатом Боденко А.А. та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», відповідно до якого адвокат надала послугу з підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] вартістю 7000,00 грн, витрачений час 4 години. (а. с. 34-35,36). Частиною 8\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, розподілу підлягають не лише фактично понесені витрати (відповідно можуть бути підтверджені фінансовими документами) та і ті, що будуть в майбутньому сплачені стороною (відповідно не можуть бути підтверджені фінансовими документами). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо в визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Відповідно до вимог діючого законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу з боку сторони позивача. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат на правничу допомогу (36,36%), до задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2545,20 грн (7 000,00 грн х 36,36% = 2545,20 грн). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача 880,87 грн., виходячи з розрахунку: 6000,00грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2\~422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 16500,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial