Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

[PERSON] 02.09.2024 року звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько- [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на праві власності. Мати [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , оскільки у встановлений законом шестимісячний термін звернулася до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак вона не оформила своїх спадкових прав належним чином у зв*язку з тим, що правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на частину вказаного нерухомого майна спадкодавця, [PERSON] , був втрачений. [INFO] померла мати- [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеного нерухомого майна-1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , яке вона успадкувала після смерті чоловіка- [PERSON] 14.04.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. було відмовлено у вчинені нотаріальної дії в зв*язку з тим, що позивачем не були подані відповідні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. Позивач вступив у фактичне володіння та управління частиною домоволодіння, користується ним за призначенням, проте не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді від 06.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, витребувано докази. 08.11.2024 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача: Дніпровської міської ради Бровкіної Марії. У відзиві зазначила, що відповідно до матеріалів справи, спірним майном є частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Зазначено, що ця частина домоволодіння належала батькові позивача на праві власності. Мати позивача, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Однак вона не оформила своїх спадкових прав належним чином у зв*язку з тим, що правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на частину вказаного нерухомого майна спадкодавця, [PERSON] , був втрачений. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] . По її смерті відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеного нерухомого майна-1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , успадкованого від [PERSON] . Відповідно до ч.1-4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ), державна реєстрація прав є обов*язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов*язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Отже, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. [PERSON] за життя не набула права власності на частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відтак, її син, [PERSON] , також не набув право власності в порядку спадкування. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалами суду від 04.03.2025 року витребувано докази. В судовому засіданні представник позивача-адвокат Пархоменко Ю.С. позов підтримала та просила задовольнити. В судових дебатах участь не приймала, в заяві від 05.08.2025 року просила закінчити розгляд справи у відсутність позивача та її представника. В судовому засіданні представник відповідача: Дніпровської міської ради-Бровкіна М. в задоволенні позовних вимог просила відмовити. В дебатах участі не приймала, заявою від 05.08.2025 року просила закінчити розгляд справи без фіксації технічними засобами. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на частину домоволодіння [ADDRESS] . Згідно інформації наданої КП «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР від 30.10.2024 року за №12956 станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] містяться відомості про право власності на частину домоволодіння за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09.02.1983 року, видане відділом комунального господарства Ленінського району на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 14.01.1983 року №17/2, зареєстроване в КП «ДМБТІ» 09.02.1983 року та записане в реєстрову книгу №61 реєстровий №1 (а.с.99). 08.11.2004 року Дргою Дніпропетровською державною конторою було заведено спадкову справу №1395/2004 до майна померлого [INFO] [PERSON] за заявою дружини [PERSON] , яка звернулася із заявою про прийняття спадщини 08.11.2004 року (а.с. 106-107). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 29.04.1958 року виконкомом Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №6 (а.с.124). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов*язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини -ч.1 ст.1222 ЦК України. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї-ч.3 ст.1268 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах-уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, який помер [INFO] , в передбачений законом спосіб, шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою [PERSON] не видавалося. [INFO] померла [PERSON] (а.с.116). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. 25.03.2016 року відкрито спадкову справу №4/2016 (а.с.110-148). Спадкову справу відкрито за заявою [PERSON] від 25.03.2016 року про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, [PERSON] [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає та значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 10.08.2005 року (а.с. 121-122). [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.12.1981 року. Знята з реєстрації 17.03.16 року. Тобто, станом на час смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач [PERSON] проживав та був зареєстрований за однією адресою разом із матір*ю та відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. від 14.04.2017 року відмовлено у вчинені нотаріальної дії в зв*язку з тим, що позивачем не були подані відповідні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. Відповідно до ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі правата обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивач не просить стягнути з відповідача судові витрати, суд вважає за можливе покласти їх на позивача.

Outcome: approved