Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Позивачка зазначила, що з 02.11.2012р. вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому, який був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2023р. справа № 205/8455/23. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є інвалідами з дитинства. За час перебування у шлюбі, сторони неодноразово припиняли сімейні стосунки у зв`язку з тим, що [PERSON] ухилявся від виконання свої обов`язків по у триманню, вихованню, розвитку та лікуванню дітей. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2023р. у справі № 205/7316/23 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно. Відповідач аліменти на утримання дітей не сплачував у зв`язку з чим, станом на 20.06.2024р. заборгованість склала 45 660, 06 грн. Також, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2023р. у справі № 205/4922/24 з [PERSON] стягнута неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2023 по лютий 2024р.р. у розмірі 32 795, 38 грн. Спільні діти сторін мають інвалідність з дитинства догляд яких, здійснює тільки мати. Батько дітей ніколи на прийоми до фахівців не з`являвся і не приймав участь у їх лікуванні та вихованні, на зв`язок з лікарями не виходив, не цікавився станом здоров`я дітей та перебігом їх хвороби. На підставі викладеного просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки - адвокат Черненков О.В. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги позивачка підтримує у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, відзив у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України не подав. Представник Служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпропетровської міської ради подала суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Просить розглянути справу за відсутності представника. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Під час перебування у шлюбі, у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 33, 34). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2023р. по справі № 205/8455/23, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 14-16). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2023р. по справі № 205/7316/23, стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щомісячно 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на двох дітей до досягнення старшою дитиною повноліття, щомісяця, а після досягнення старшої дитини повноліття, стягувати аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2023р. (а.с. 20-25). За вказаним рішенням, державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.01.2024р. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а.с. 31). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.06.2024р. у справі № 205/4922/24 стягнуто з [PERSON] на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з липень 2023 року по лютий 2024 року у розмірі 32795, 38 грн. (а.с. 28-30). Згідно довідки Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.06.2024р., за виконавчим провадженням № [NUMBER] станом на 20.06.2024р. заборгованість зі сплати аліментів складає 45 660, 06 грн. (а.с. 32). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є законним представником (опікуном) дітей з інвалідністю: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO], що підтверджується копіями посвідчень серії [NUMBER] від 31.07.2019р. та серії [NUMBER] від 01.07.2019р. (а.с. 35, 36). Відповідно до копії медичного висновку № 22 про дитину-інваліда віком до 18 років від 23.04.2019р., виданого КЗ «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради, [PERSON] , [INFO] , опікуном якого є [PERSON] має захворювання: важка розумова відсталість з порушення поведінки. Дитина-інвалід підгрупи «А» (а.с. 37). Відповідно до копії медичного висновку № 24 про дитину-інваліда віком до 18 років від 27.05.2019р., виданого КЗ «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради, [PERSON] , [INFO] , опікуном якого є [PERSON] має захворювання: Е. 23.0, гіпопітуїтаризм, соматотропна недостатність. Е 34.3 Нанізм (а.с. 38). Як вбачається з копії листа Дніпровської гімназії № 63 Дніпровської міської ради від 27.05.2024р. № 01-17/132, [PERSON] , [INFO] , учень 3Б класу, зарекомендував себе як старанний, здібний здобувач освіти. Навчається за дистанційною формою навчання. Постійно відвідує онлайн-уроки, бере участь у позакласній діяльності. Дитина кмітлива, тактовна, працелюбна, охайна, дружелюбна. Мати, [PERSON] , приєднана до батьківського чату, прислухається до зауважень, забезпечила дитину необхідним шкільним приладдям. Батько з класним керівником на зв`язок не виходив (а.с. 47). Також, відповідно до довідки Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 372 Дніпровської міської ради від 14.06.2024р. № 43, за час перебування сина сторін - [PERSON] , [INFO] у даному закладі освіти, з 2019 по 2021 р.р., мати дитини - [PERSON] приймала активну участь в діяльності групи. Батько в закладі не з`являвся, не цікавився розвитком та вихованням дитини (а.с. 48). Згідно копії довідки КЗ «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва» Дніпропетровської обласної ради № 04-02 від 19.06.2024р., [PERSON] [INFO] , з 10.09.2019 по 19.07.2021р.р. отримував послуги з реабілітації в КЗ «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва» Дніпропетровської обласної ради. Під час перебування у Центрі, хлопчика постійно супроводжувала мати. Батько [PERSON] контакту з закладом не підтримував, здоров`ям дитини не цікавився, з спеціалістами не спілкувався, участі у вихованні та догляді за дитиною не брав (а.с. 49). З копії довідки № 740/2 від 17.06.2024р., виданої Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні щодо призначення допомоги на дитину з інвалідністю, підгрупа «А» на сина: [PERSON] , [INFO] та отримала допомогу за період з 01.01.2024 по 30.06.2024р.р. за винятком аліментів у розмірі 48 268, 20 грн. (а.с.52). Також, з копії довідки № 740 від 17.06.2024р., виданої Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні щодо призначення допомоги на дитину з інвалідністю, підгрупа «А» на сина: [PERSON] , [INFO] та отримала допомогу за період з 01.01.2024 по 30.06.2024р.р. за винятком аліментів у розмірі 19 504, 20 грн. (а.с. 53). 17.05.2024р. після укладення шлюбу, позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 39). Згідно акту від 20.06.2024р. обстеження умов проживання, позивачка [PERSON] та її діти-сини: [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задоволені. У дітей окрема кімната облаштована спальними місяцями, є місце для ігор, навчання. В достатній кількості шкільне приладдя, одяг і взуття за сезоном. Для занять - гаджети. Матір`ю [PERSON] створено належні умови для виховання, навчання та повноцінного розвитку дітей. Постійно приділяє багато часу та зусиль для покращення стану здоров`я дітей, звертається до лікарів та інших фахівців (а.с. 54). На підставі ухвали суду від 23.01.2025р., 13.06.2025р. Службою у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпропетровської міської ради наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 103-109). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.( ст. 150 СК України) Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків, матеріально дітей не забезпечує, не сплачує аліменти, які призначені рішенням суду, не піклується про їй фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їх станом здоров`я, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкуються з дітьми; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. На підставі встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками відносно виховання та утримання синів, що підтверджується матеріалами справи, та наразі змінити поведінку відповідача у кращу сторону не виявляється можливим. Європейський суд з прав людини у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Також, положення статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначають, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що відповідач нехтує потребами своїх дітей, порушує їх права на належне батьківське виховання та систематично не виконує батьківські обов`язки, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, самоусунувся від спілкування з дітьми, що є підставою для задоволення позову. При цьому суд вважає, що у разі зміни свого ставлення до вказаного вище, відповідач у встановленому законом порядку може відновити вказаний статус шляхом звернення до суду з відповідним позовом. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо синів є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved