Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): Представник позивача Бачинський Остап Михайлович звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] за договором №485506 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.01.2020 в розмірі 29\~421,84\~грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422,40\~грн. та правничу допомогу адвоката в сумі 7\~000\~грн. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 21.01.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №485506 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Укладення кредитного договору здійснювалось сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи, доступ до якої забезпечувався відповідачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. На умовах кредитного договору (розділу 1) Кредитодавець надав Відповідачу грошові кошти в розмірі 7000,00\~грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Кредит видавався строком на 30 днів, шляхом перерахування Кредитодавцем грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний Відповідачем, що підтверджується документом отриманим від ТОВ «Універсальні платіжні рішення». В подальшому, у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати Відповідачем зобов`язань за Кредитним договором, Відповідач ініціював продовження користування кредитом, внаслідок чого Додатковим договором від 22.02.2020, строк користування кредитом продовжили до 24.03.2020. Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. 22 лютого 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали Договір факторингу №015-220221, згідно якого ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло статусу Нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до гр.\~ [PERSON] , порядковий номер згідно реєстру вимоги 3090. 05 лютого 2024 року ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» уклали Договір факторингу №20240205/1, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло статусу Нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс», включно і до гр. [PERSON] , порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 165. Всупереч умов Кредитного договору, Відповідач тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку з чим Позивач вимушений звернутись із даним позовом до Відповідача про стягнення заборгованості у содовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів та відсотків, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язання за Кредитним договором. Станом на 25 лютого 2025\~р. заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 28\~421,84\~грн., а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 7000,00\~грн., залишок заборгованості по процентам за користування 17\~724,00\~грн., інфляційне збільшення 4\~697,84\~грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, 29.07.2025 подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності уповноваженого представника позивача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялась про розгляд справи на 24.07.2025 та 21.08.2025. Про призначення судових засідань на 24.07.2025 та 21.08.2025 відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судове засідання на підставі\~ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогамст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 17.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Відповідно до умов Договору №485506 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту, від 27.01.2020 укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , Товариство надає Клієнту грошові кошти в розмірі 7000,00\~грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування позикою. Строк позики 30 днів. Сторони погодили процентну ставку за користування позикою: акційна процентна ставка 0,57% від суми позики за кожен день користування позикою (208,05% річних); стандартна процентна ставка 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою (693,50% річних); у випадку прострочення Клієнтом виконання зобов`язань за Договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна процентна ставка. У випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати повернення позики, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору позики, у порядку, передбаченому в Правилах. Договір підписаний електронним підписом позичальника /а.с.9-11/. Відповідно до умов Додаткового договору №690631 до Договору №485506 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 27.01.2020, укладеного 22.02.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , у зв`язку із неможливістю виконання Клієнтом зобов`язань за Договором №485506 у повному обсязі та у встановлений строк, Клієнт звернувся до Товариства із проханням продовження строку користування позикою, Сторони домовились: продовжити строк користування позикою на строк, що дорівнює встановленому пунктом 1.2. Договору строку користування позикою; встановити нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів не пізніше 24.03.2020. Сторони погодили: процентна ставка за користування позикою становить 1,60% від суми позики за кожен день користування позикою (584,00% річних) у межах строку повернення позики, зазначеного в п.1.2. цього Договору. Договір підписаний електронним підписом позичальника /а.с.13/. Згідно паспорта споживчого кредиту [PERSON] ознайомилася з інформацією, яка надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит та підписана електронним цифровим підписом /а.с.14/. Згідно з договором факторингу №015-220221 від 22.02.2021, укладеного між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», Фактор зобов`язується передати грошові кошти в погодженій, відповідно до умов цього Договору, сумі в розпорядження Клієнта, за плату, на передбачених цим Договором умовах, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої Права грошової вимоги до Боржників за зобов`язаннями, що визначені в Реєстрі прав грошових вимог, погодженому Сторонами за цим Договором за формою, згідно з Додатком №2 (Реєстр) /а.с.15-17/. Згідно з договором факторингу №20240205/1 від 05.02.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» та ТОВ «Сіроко Фінанс», Фактор передає грошові кошти (Розмір фінансування) в розпорядження Клієнта за плату у передбачений договором спосіб, а Клієнт відступає Фактору належні йому Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги /а.с.21-24/. Згідно з витягом з реєстру прав вимог до договору факторингу №015-220221 від 22.02.2021, сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №485506 становить 24\~724,00\~грн. /а.с.29/. Згідно з витягом з реєстру прав вимог до договору факторингу №20240205/1 від 05.02.2024, сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №485506 становить 24\~724,00\~грн. /а.с.31/. Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», станом на 25 лютого 2025, заборгованість гр. [PERSON] за Договором №485506 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.01.2020\~р. становить 29\~421,84\~грн., а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 7000,00\~грн., залишок заборгованості по процентам за користування 17\~724,00\~грн., інфляційне збільшення 4\~697,84\~грн. /а.с.32/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно дост. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Згідно із\~ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У свою чергу системний аналіз статей 524-526,533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1\~ст.\~207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним уст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію`визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі абз. 2 ч. 2 ст.639 ЦК,\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Судом встановлено, що між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою [PERSON] укладено Договір №485506 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту, від 27.01.2020, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого сума позики становить 7000,00\~грн., строк, на який видається позика, 30 днів; акційна процентна ставка в межах строку надання позики 0,57% від суми позики за кожен день користування позикою (208,05% річних). Судом також встановлено, що 22.02.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою [PERSON] укладено Додатковий договір №690631 до Договору №485506 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 27.01.2020, відповідно до якого, сторони продовжили строк користування позикою на строк 30 днів, встановили нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів не пізніше 24.03.2020; сторони погодили процентну ставку 1,60% від суми позики за кожен день користування позикою (584,00% річних) у межах строку повернення позики. Також встановлено, що 22.02.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Сіроко Фінанс» було укладено договір факторингу №015-220221, відповідно до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в погодженій, відповідно до умов цього Договору, сумі в розпорядження Клієнта, за плату, на передбачених цим Договором умовах, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої Права грошової вимоги до Боржників за зобов`язаннями, що визначені в Реєстрі прав грошових вимог, погодженому Сторонами за цим Договором за формою, згідно з Додатком №2 (Реєстр). 05.02.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» було укладено договір факторингу №20240205/1, відповідно до умов якого Фактор передає грошові кошти (Розмір фінансування) в розпорядження Клієнта за плату у передбачений договором спосіб, а Клієнт відступає Фактору належні йому Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на адресу [PERSON] надіслало досудову вимогу про необхідність сплатити борг за договором позики №485506. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Як вбачається з матеріалів справи, спірні договори містять основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. У нижньому рядку кожного договору зазначено «підписано електронним підписом». За вказаних обставин, суд вважає, що договір №485506 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 27.01.2020 та додатковий договір №690631 від 22.02.2020 до договору №485506 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 27.01.2020, укладені відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст.514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином права вимоги за договором позики, укладеним між [PERSON] з первісним кредитором, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф». Судом встановлено, що відповідач належно не виконувала зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитами, доказів погашення заборгованості як первинним, так і новому кредитору матеріали справи не містять та відповідачем не надано. При цьому, слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові №444/9519/12 від 28 березня 2018 року зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Оскільки умовами договору визначено, що строк кредитування становить 30 днів, який в подальшому продовжено додатковим договором до24.03.2020, то відповідач вправі вимагати відсотки лише в межах строку кредитування. Відповідно до ст. 1056 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1.2 договору №485506 від 27.01.2020 передбачено, що відповідачці було надано у позику в сумі 7000,00 грн, строком на 30 днів, з встановленою стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. Додатковим договором №690631 від 22.02.2020 до договору №485506 продовжено строк користування позикою, встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів 24.03.2020, з встановленою процентною ставкою 1,60% в день. Тому підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача відсотки за користування кредитом протягом 26 днів за стандартною відсотковою ставкою визначеною договором в розмірі 1,90%, що складає 3\~458 грн: 7000,00\~грн. (борг) х 1,90% (за один день користування кредитом) х 26 днів; відсотки за користування кредитом протягом 31 дня з 23.02.2020 (наступного дня після укладення додаткового договору) до 24.03.2020 за відсотковою ставкою визначеною додатковим договором в розмірі 1,60%, що складає 3\~472 грн.: 7000,00\~грн. (борг) х 1,60% (за один день користування кредитом) х 31 день. Всього, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом за в сумі 6930,00\~грн. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Отже, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися після спливу визначеного додатковим договором строку кредитування 24.03.2020, тому позовна вимога про стягнення з відповідача, нарахованих позивачем за користування кредитом поза межами строку дії договору прострочених процентів за користування кредитом задоволенню не підлягає. Разом з тим, оскільки відповідач порушив зобов`язання з повернення кредиту у нього виник додатковий обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Таким чином, враховуючи дійсний розмір заборгованості, яку необхідно стягнути з відповідача в сумі 7\~000,00 грн. (тіло кредиту) + 6930,00\~грн. (відсотки), що разом становить 13\~930,00 грн., водночас підлягають перерахуванню інфляційні витрати: 13\~930,00 грн. (розмір заборгованості) х 1,19001124 13\~930,00 грн. = 2\~646,86 грн. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, тому необхідно стягнути з відповідача заборгованість за наданим кредитом в розмірі 16\~576,86 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 7\~000,00 грн., заборгованість по відсотках 6930,00\~грн. та інфляційні витрати 2\~646,86 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити з наведених вище мотивів. Судові витрати. Вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з вимогами ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає до задоволення, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була сума таких витрат обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмета доказування у справі. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2025 між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським\~О.М. укладено договір про надання правової допомоги №20220221.10, за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до орієнтовного розрахунку суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до гр.. [PERSON] , сума витрат на правничу допомогу, яку очікує понести позивач, складає 7000,00\~грн. Згідно з пунктами 4.2, 4.3 договору про надання правової допомоги №20250221.10 від 21.02.2025 року, у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду в розмірі 7\~000 грн. У разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами в договорах про надання професійної правничої допомоги передбачено фіксований розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги, відповідач не зверталася до суду із заявою про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф», з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3\~943,94 грн. Відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1\~364,83 грн.

Outcome: partial