Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , по якій просила стягнути з відповідача на її користь 4428,31 грн. інфляційних витрат, 957,45 грн. - 3% річних, 10914,14 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а всього 16299,90 грн. та судові витрати по справі. 25.04.2025 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача на її користь 5 463.21 грн. інфляційних витрат, 1123.03 грн. - 3% річних, а всього 6 586.24 грн. та судові витрати по справі, пославшись на те, що 07.11.2024 року з відповідача повністю стягнуто матеріальну шкоду, завдану злочином в сумі 10\~631,82 грн. В обґрунтування поданого позову зазначено, що у зв`язку з умисним та тривалим не виконанням відповідачем рішення суду є необхідність у стягненні з [PERSON] пені, інфляційних витрат та 3% річних. 24 червня 2024 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з набранням чинності 25.04.2025 Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» найменування Кіровського районного суду міста Кіровограда змінено на Фортечний районний суд міста Кропивницького. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача надала заяву, якою позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явилась, повідомлялась, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалась. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. У п.п. 1, 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено,\~що у травні 2014 року [PERSON] було вчинено злочин середнього ступеню тяжкості, який викликав тривалий розлад здоров`я позивачки. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.10.2014 року відповідачку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) \~роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 10\~000,00 грн. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2016 року\~позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої злочином задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] \~\~10631,82 грн. матеріальної шкоди завданої злочином. Вказане рішення набрало законної сили 10.04.2017 року. На виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби м. Кропивницького та приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Городецької Ю.С. перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 404/5518/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь позивача 10 631,82 грн. матеріальної шкоди завданої злочином. Інформацією від 22.04.2025 року № 6819, наданою приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Городецькою Ю.С., встановлено, що виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа від 13.06.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 10 631,82 грн. матеріальної шкоди завданої злочином завершене на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з повним фактичним виконанням(кошти перераховані платіжною інструкцією № 3375 від 07.11.2024 року/а.с.49/. Частина 5\~статті 11 ЦК України\~передбачає можливість виникнення грошового зобов`язання на підставі судового рішення. Тобто на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, а в межах даної справи розглядаються лише наслідки невиконання такого зобов`язання, встановлені\~ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 2\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. Положеннями\~статті 611 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Отже нарахування пені, інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення. Так, предметом позову у цій справі є стягнення на підставі\~статті 625 ЦК України\~3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем за період з 01травня 2021 року по 06 листопада 2024 року за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого рішенням суду. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Згідно наданих розрахунків, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 1123.03 грн., яка рахується наступним чином: за період з 01 травня 2021 року по 31 грудня 2023 року(10\~631,82 х 3% х 975:365:100) =852,00 грн.; за період з 01 січня 2024 року по 06 листопада 2024 року (10\~631,82х3%х311:365:100) =310,00 грн. Що в сумі дорівнює 1123,03 \~ \~ \~ \~грн. Сума інфляційних витрат вираховується за формулою: 1,51384602(сукупний індекс інфляції) х 10\~632 грн.(сума боргу) - 10\~632 грн. та становить 5463,21 грн. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі, давши їм належну оцінку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved