Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини терміном достатнім для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її сина [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер син позивача у віці 24 роки, під час служби в Збройних Силах України. Позивач поховала сина та до нотаріальної контори не заверталась, оскільки вважала, що на день смерті у сина не було ніякого майна, син одружений не був, а зареєстрований був у бабці і дідуся за адресою: [ADDRESS] з 14.02.2004 року по день смерті - [INFO] . В жовтні 2023 року, тобто більше року з дня смерті сина, з військової частини в якій син проходив військову службу, позивачу було передано банківську картку на ім`я сина - [PERSON] , в якій вказаний особистий рахунок № [NUMBER] та дані про те, що картка дійсна до 05/26. Окрім цієї картки інших речей сина позивач не отримала. Отримавши банківську карту, позивач звернулась до філії банку в м. Запоріжжі, де їй повідомили, що такий рахунок в АТ «ПриватБанку» є, однак видати кошти з рахунку сина не можуть, їй необхідно звертатись до суду. Банк повідомив, що відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки та банківську діяльність. 05.12.2023 р. позивач звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності на банківський вклад сина та зобов`язати його видати позивачу. 30.04.2025 р. Печерським районним судом м. Києва в задоволенні позову було відмовлено та вказано, що позивач, як матір [PERSON] - є його спадкоємцем першої черги спадкування, котра протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тим самим пропустивши строк на її прийняття. Лише уразі проживання та реєстрації місця проживання за однією адресою із спадкодавцем спадкоємець автоматично вважається таким, що прийняв спадщину. Також під час розгляду справи суд встановив, що на час смерті [PERSON] мав на банківському рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти, які входять до спадкової маси. Після того, як позивачу передали банківську карту її померлого сина та взнавши про спадок сина, вона виконувала певні дії в короткий термін та вважає, якби вона володіла інформацією про банківський вклад, то вона б у встановлений законом термін для звернення в нотаріальну контору не пропустила. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважної причини, оскільки після поховання сина у червні 2022 р. позивач дуже тяжко перенесла смерть сина, довгий час хворіла та лікувалась. При цьому позивач була впевнена, що ніякого майна у сина немає, вважає, що ці обставини були поважними причинами, які пов`язані з об`єктивними, не переробними, істотними труднощами для позивача на вчинення нотаріальних дій. Пропуск строку для прийняття спадщини позбавляє позивача можливості прийняття спадщини через нотаріальну контору і потребує визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. 10.06.2025 р. позивач звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і 11.06.2025 р. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №760/02-31 у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини та роз`яснено про необхідність звернутись до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки на час відкриття спадщини їй не було відомо про наявність у її померлого сина будь-якого майна, про що стало відомо рік потому з моменту смерті сина [PERSON] поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Вказані обставини безумовно свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними обставинами, як спадкоємця, при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення їй судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання сторони не з`явилися. Представником позивача - адвокатом Мінасовою Г.М. до початку судового засідання подано заяву про розгляд справи без її часті та участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.53). Представником відповідача за допомогою підсистеми «Електронний суду» на електронну адресу суду надіслано клопотання в якому зазначено, що проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять проводити розгляд справи без участі представника відповідача (а.с.26-27). Третьою особою - Державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори 03.07.2025 р. на адресу суду направлено копію спадкової справи № 146/2025 відритої після смерті [PERSON] , а також лист з проханням проводити розгляд справи без участі представника третьої особи, заперечення до позовних вимог відсутні (а.с.31-44). Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206\~ЦПК України у разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову. Тому на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд може розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у суду матеріалів, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.37-38), яка знаходиться в копії спадкової справи, що була витребувана судом. [PERSON] доводиться рідним сином позивачу, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.6), у якому у графі мати зазначено [PERSON] , якою 25.11.2006 р. після реєстрації шлюбу було змінено прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.40), яка знаходиться в копії спадкової справи, що була витребувана судом. Як зазначено позивачем в позові після поховання сина вона до нотаріальної контори не заверталась, оскільки вважала, що на день смерті у сина не було ніякого майна, син одружений не був, а зареєстрований був у бабці і дідуся за адресою: [ADDRESS] з 14.02.2004 року по день смерті - [INFO] , що підтверджується відповідною довідкою № 13-49/339, виданою 05.09.2023 Виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, копія якої находиться в матеріалах справи (а.с.5). В жовтні 2023 року, тобто більше року з дня смерті сина, з військової частини, в якій син проходив військову службу, позивачу було передано банківську картку на ім`я сина - [PERSON] , в якій вказаний особистий рахунок № [NUMBER] та дані про те, що картка дійсна до 05/26. Окрім цієї картки інших речей сина позивач не отримала. Отримавши банківську карту, позивач звернулась до філії банку в м. Запоріжжі, де їй повідомили, що такий рахунок в АТ «ПриватБанку» є, однак видати кошти з рахунку сина не можуть, оскільки їй необхідно звертатись до суду. Банк повідомив, що відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки та банківську діяльність. 05.12.2023 р. позивач звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності на банківський вклад сина та зобов`язати його видати позивачу. 30.04.2025 р. Печерським районним судом м. Києва в задоволенні позову було відмовлено та вказано, що позивач, як матір [PERSON] - є його спадкоємцем першої черги спадкування, котра протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тим самим пропустивши строк на її прийняття. Лише уразі проживання та реєстрації місця проживання за однією адресою із спадкодавцем спадкоємець автоматично вважається таким, що прийняв спадщину. Також під час розгляду справи суд встановив, на час смерті [PERSON] мав на банківському рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти, які входять до спадкової маси. Після того, як позивачу передали банківську карту її померлого сина та взнавши про спадок сина, вона виконувала певні дії в короткий термін та вважає, якби вона володіла інформацією про банківський вклад, то вона б у встановлений законом термін для звернення в нотаріальну контору не пропустила. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважної причини, оскільки після поховання сина у червні 2022 р. позивач дуже тяжко перенесла смерть сина, довгий час хворіла та лікувалась. При цьому позивач була впевнена, що ніякого майна у сина немає, вважає, що ці обставини були поважними причинами, які пов`язані з об`єктивними, не переробними, істотними труднощами для позивача на вчинення нотаріальних дій. Пропуск строку для прийняття спадщини позбавляє позивача можливості прийняття спадщини через нотаріальну контору і потребує визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. 10.06.2025 р. позивач звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується відповідною заявою, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.34), яка знаходиться в копії спадкової справи, що була витребувана судом. 11.06.2025\~р.\~позивач отримала\~ постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №760/02-31 у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини та роз`яснено про необхідність звернутись до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.8,43-зворот-а.с.44 ). Відповідно до ч. 2 ст. 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність у спадкодавця спадкового майна є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що на момент смерті спадкодавця, позивачу не було відомо про наявність спадкового майна, про існування якого позивачу стало відомо рік потому з моменту смерті сина, тобто поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Після чого позивач звернулась до установи Банку в якому було відкрито рахунок на ім`я її померлого сина, де їй було повідомлено про необхідність звернення до суду. 05.12.2023 р. позивач звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності на банківський вклад сина та зобов`язати його видати позивачу. 30.04.2025 р. Печерським районним судом м. Києва в задоволенні позову було відмовлено та вказано, що позивач, як матір [PERSON] - є його спадкоємцем першої черги спадкування, котра протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тим самим пропустивши строк на її прийняття. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає, що позивачем наведено поважні причини пропуску строку звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк. Такі обставини позбавляють можливості позивача оформити свої спадкові права. В інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право вона не може. Враховуючи викладене суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, їй необхідно встановити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини, та визнати причину пропуску встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважною.

Outcome: approved