Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 21.03.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути із [PERSON] заборгованість: - за договором позики №2434279, в розмірі 38080 гривень, з яких: - 11200 гривень -?сума заборгованості за основною сумою боргу та 26880 гривень -?сума заборгованості за відсотками; - за договором позики №7145554, в розмірі 65625 гривень, з яких: - 25000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28125 гривень сума заборгованості за процентами за користування позикою та 12500 гривень сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Всього просило стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 103705 гривень. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 28.03.2025 року Овідіопольським районним судом Одеської області було відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до?ст.128 ЦПК України. Поштова кореспонденція направлялася за місцем реєстрації відповідача. На адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній» у зв`язку з чим в подальшому про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Відповідач будь-яких заяв та клопотань до суду не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Згідно?ч. 8 ст. 178 ЦПК України?у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно?ч.4 ст.223,?ч.1 ст.280 ЦПК України?вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі?ч. 2 ст. 247 ЦПК України?фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Cудом встановлено, що 14.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №2434279. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно з п. 1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за договором позики №2434279 від 14.03.2024 року. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 38080 гривень, з яких: - 11200 гривень -?сума заборгованості за основною сумою боргу; - 26880 гривень -?сума заборгованості за відсотками. Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2024 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем було укладено договір позики №7145554. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно з п.п.2.1 договору позики, позикодавець приймає на себе обов`язок повернути таку суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11/01/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за договором позики №7145554 від 11.01.2024 року. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №11/01/2024 від 11.01.2024 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 65625 гривень, з яких: - 25000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28125 гривень сума заборгованості за процентами за користування позикою та 12500 гривень сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Щодо договору позики №2434279 від 14.03.2024 року: Сума позики складає 11200 грн.; строк позики (строк договору) 30 днів; процентна ставка (базова)/день 2.50% (фіксована); дата надання позики 14.03.2024 року; дата повернення позики 13.04.2024 року; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2.70 % в день; орієнтовна річна процентна ставка 447,63%; орієнтовна загальна вартість позики 12880 грн. Згідно додатку №1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», який є невід`ємною частиною до договору позики №2434279 від 14.03.2024 року сторони погодили графік платежів, згідно якого дата видачі кредиту?14.03.2024 року, дата повернення кредиту?13.04.2024 року, кількість днів у розрахунковому періоді?30. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» розмір заборгованості за договором позики №2434279 становить 38080 гривень, з яких: - 11200 гривень -?сума заборгованості за основною сумою боргу та 26880 гривень -?сума заборгованості за відсотками. Суд звертає увагу, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Отже однією з ключових обставин, яку необхідно встановити для вирішення справи з урахуванням заявлених позовних вимог, є факт передачі грошових коштів відповідачу за договором позики №2434279 від 14.03.2024 року. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша?статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Згідно з частиною першою?статті 81 ЦПК України?кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 2?статті 83 ЦПК України?позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості надано до суду такі докази (документи): копія договору позики №2434279 від 14.03.2024 року; копія додатку №1 до договору позики №2434279 від 14.03.2024 року - таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит копія договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року; копія додаткової угоди №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року; копія додаткової угоди №7 до договору факторингу №14/06/21від 14.06.2021 року; копія додаткової угоди №34 до договору факторингу №14/06/21від 14.06.2021 року; копія акту прийому-передачі Реєстру Боржників №29 від 19.08.2024 року за договором факторингу №14/06/21від 14.06.2021 року; копія витягу з реєстру боржників №29 до договору факторингу №14/06/21від 14.06.2021 року; копія свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» копія витягу з статуту ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». В свою чергу жоден з перелічених доказів не підтверджує виконання кредитором свого обов`язку з надання відповідачу кредитних коштів за договором №2434279 від 14.03.2024 року. Щодо договору позики №7145554 від 24.03.2024 року. Сума позики складає 25000 грн.; строк позики (строк договору) 55 днів; процентна ставка (базова) на день 2.50000% (фіксована); дата надання позики 24.03.2024 року; дата повернення позики 18.05.2024 року; акційна процентна ставка 1.37500 % на день (фіксована); основна процентна ставка 2.5000% (фіксована); денна процентна ставка 0.35227% Згідно додатку №1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», який є невід`ємною частиною до договору позики №7145554 від 24.03.2024 року сторони погодили графік платежів, згідно якого дата видачі кредиту?24.03.2024 року, дата повернення кредиту?18.05.2024 року, кількість днів у розрахунковому періоді?55. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» розмір заборгованості за договором позики №7145554 становить 65625 гривень, з яких: - 25000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28125 гривень сума заборгованості за процентами за користування позикою та 12500 гривень сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Крім того, до позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту, згідно якого тип кредиту - довгострокова позика, сума позики становить 25000 грн., строк позики 55 днів. Вказані документи підписані електронним підписом відповідача. Як вбачається з матеріалів справи за вказаним договором позивач виконав свій обов`язок з надання відповідачу кредиту. Факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 25000 гривень підтверджється листом про перерахування коштів через систему LiqPay наявна інформація з перерахунку коштів від 24.03.2024 року у сумі 2500 гривень на картковий рахунок. IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до частин першої, другої?статті 207 Цивільного кодексу України?(надалі?ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей?626,?628 ЦК України?договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За частиною першою?статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України?передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього?Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно ч.1 ст.1049 ЦК України?п позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч.3 ст.1049 ЦК України? позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі?ст. 610 ЦК України?порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до?ст. 526 ЦК України?зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього?Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Висновки суду На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики № 7145554 року від 24.03.2024 року, в розмірі 57968 гривень 75 копійок. В свою чергу позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №2434279 від 14.03.2024 року у розмірі 38080 гривень не підлягають задоволенню через недоведеність вказаних вимог. Так позивачем не було надано суду жодного доказу, який би підтверджував, що первісний кредитор виконав свій обов`язок за договором позики та надав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 11200 гривень. За вказаних обставин не має підстав й для задоволення похідних вимог щодо стягнення суми нарахованих відсотків за вказаним договором позики №2434279 від 14.03.2024 року. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог?статті 141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то сплата судового збору в цій справі покладається на Відповідача в обсязі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 3028,00 гривні та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514,00 гривні. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено, які витрати, крім сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн., були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження будь-яких додаткових витрат позивача під час розгляду справи, окрім сплати судового збору у розмірі 3028 грн. Зважаючи на вище вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору в сумі 1692,58 грн. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог). В частині стягнення судових витрат у сумі 1514, 00 грн., суд вважає за необхідне відмовити через недоведеність. На підставі викладеного та

Outcome: partial