Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису. У своїй заяві зазначила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Також зазначила, що вона страждає від психологічного та фізичного насильства з боку чоловіка [PERSON] . [PERSON] постійно вчиняє сварки, зловживає алкогольними напоями, вчиняє психологічне та фізичне насильство. Конфлікти, які виникають, супроводжуються словесними образами та вживанням ненормативної лексики з боку кривдника, побоями, штовханням, нанесенням тілесних ушкоджень. Вона зазнає постійного психологічного тиску та насильства з боку [PERSON] , що полягає у погрозах їй, побитті. Нецензурному висловлюванні на її адресу, що принижує її честь та гідність. Доведена до відчаю постійними образами, вона неодноразово зверталась до Полтавського відділу поліції, працівниками якого видані термінові заборонні приписи. Також [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Тому заявник просила суд видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , на строк шість місяців із заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою проживання: [ADDRESS] ; наближення ближче ніж на 100 м. до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою проживання: [ADDRESS] ; наближення ближче ніж на 100 м. до місця проживання (перебування) [PERSON] та переслідування її; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; обмеження спілкування з постраждалою [PERSON] . В судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримала та просила задовольнити. При цьому посилалась на обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису. При цьому уточнила, що кривдник не вчиняв щодо неї побиття та не завдавав тілесних ушкоджень. Але він штовхав її, тягав за волосся, вирвав у неї жмут волосся. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні факти вчинення психічного та фізичного насильства по відношенню до [PERSON] визнав. Повідомив, що міг штовхнути її, ображав, але не бив. Проти задоволення заяви не заперечував, але повідомив, що бажає мати зустрічі з дітьми. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у справі, суд встановив наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Як встановлено судом, [PERSON] неодноразово вчиняв психологічне та фізичне насильство відносно [PERSON] , яке полягало у висловленні образ, вживанні ненормативної лексики на її адресу, штовханні, тяганні за волосся. Такі дії спричинили заявнику моральні та фізичні страждання. Той факт, що [PERSON] ображає заявника, застосовує до неї фізичне насильство, є проявом домашнього насильства, оскільки такі дії завдають заявнику шкоди. Факт вчинення [PERSON] дій, які є домашнім насильством, [PERSON] визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Тому є встановленим та не підлягає доказуванню той факт, що [PERSON] вчиняв щодо [PERSON] дії, які є фізичним та психологічним насильством. Згідно термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №586980 від 27.07.2025 [PERSON] у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно [PERSON] заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис видано на 7 діб з 10 год. 30 хв. 27 липня 2025 року по 10 год. 30 хв. 03 серпня 2025 року. Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для видачі щодо [PERSON] обмежувального припису, суд виходить з наступного. Відповідно до пунктів 3, 5-8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII (надалі в тексті рішення - Закон №2229) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У частині другій статті 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII). Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України визначено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Відповідно до частини другої та третьої статті 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Судом встановлено, що [PERSON] як чоловік заявниці входить до переліку осіб, передбаченого статтею 3 Закону № 2229-VIII. В судовому засіданні судом досліджено докази, якими підтверджується факт вчинення [PERSON] психологічного та фізичного домашнього насильства стосовно [PERSON] у формі образ нецензурною лайкою, штовхання, тягання за волосся. Тому суд прийшов до висновку, про наявність підстав для вставлення обмежувального припису щодо [PERSON] . Вирішуючи питання щодо заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, суд бере до уваги, що [PERSON] за адресою проживання [PERSON] не зареєстрований. Має інше житло за адресою: [ADDRESS] , власником якого є його матір, [PERSON] . Зважаючи на відносини, що виникли між [PERSON] та [PERSON] з метою попередження подальшого застосування до постраждалої особи психологічного та фізичного насильства необхідно уникати випадків її спілкування з кривдником, тому суд вважає обґрунтованими вимоги про встановлення заборони кривднику перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , наближення ближче ніж на 100 м. до місця її проживання або перебування, заборони телефонувати, зв`язуватися з нею іншим чином та переслідувати. Вимога щодо обмеження спілкування з [PERSON] є неконкретною, не містить конкретизації які саме обмеження просить встановити заявник. Крім того, зважаючи на заборону в будь-який спосіб спілкуватися з заявником та наближатися до неї ближче, ніж на 100 метрів, встановлення інших обмежень спілкування не є доцільним та необхідним для досягнення мети застосування обмежувального припису. Тому в цій частині вимога про встановлення обмежень кривднику задоволенню не підлягає. Зважаючи на форми прояву домашнього насильства, застосування якого встановлено судом, підстави для задоволення вимог щодо заборони кривднику особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику судом не встановлені. Також зважаючи на тривалість застосування психологічного насильства кривдником до постраждалої особи, враховуючи психологічний стан заявника [PERSON] вказані вище обмеження суд вважає за необхідне застосувати терміном на шість місяців. Таким чином заява підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Згідно ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial