Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

ТОВ «Глобал Спліт» (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначалося, що 16 грудня 2019 року між АТ «Райффайзен банк Аваль» та відповідачем укладено кредитний договір. Надалі АТ «Райффайзен банк Аваль» відступило ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги, яке в подальшому також відступило це право позивачу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тобто не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, позивач змушений звернутися до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 37616,14 гривень, а також стягнення судових витрат. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У подальшому ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 червня 2025 року постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання 05 серпня 2025 року сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судової повістки повідомленням на особистий номер мобільного телефону, про доставлення якого свідчить відповідна довідка, а також через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Виходячи з приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності представника позивача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 16 грудня 2019 року між АТ «Райффайзен банк Аваль» та відповідачем підписано Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/21351/82/762724 відповідно до Заяви про акцепт публічної пропозиції/угоди від 06 лютого 2015 року № PDV2-850753 (далі - кредитний договір). Відповідно до п.п. 1.1.-1.2. кредитного договору банк відкриває картковий рахунок IBAN [NUMBER] / [NUMBER] в гривні, випускає та надає клієнту пластикову картку, а також забезпечує проведення розрахунків за операціями, здійсненними з використанням пластикової картки або її (їх) реквізитів відповідно до правил платіжних систем, правил та тарифів на ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб, тарифна модель кредитна картка «Хочу картка 2.0»; банк надає клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Метою кредиту є придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб. Відповідно до п. 1.4.1. кредитного договору кредитний ліміт становить 20000,00 гривень. Згідно з п. 1.5. кредитного договору строк кредиту становить 48 місяців з можливістю продовження. У п. 1.6. кредитного договору визначено фіксовану процентну ставку, що становить 45% річних. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 3 цієї ж статті Кодексу передбачено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином судом встановлено, що кредитний договір між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем був укладений у письмовій формі. За змістом ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, воно має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Як вбачається з матеріалів справи АТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме видало відповідачу кредитну картку, що підтверджується розпискою про її отримання. При цьому відповідач жодним чином не заперечила факт отримання кредитної картки і користування кредитними коштами. Порушуючи вказані вище положення законодавства та умови кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості АТ «Райффайзен Банк Аваль» по картковому рахунку станом на 23 лютого 2022 року заборгованість відповідача становила 20947,77 гривень, з яких: - 20000,00 гривень - заборгованість за дозволеним овердрафтом; - 244,71 гривень - заборгованість за недозволеним овердрафтом; - 703,06 - заборгованість за відсотками. 09 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Ел.Ен.Груп» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F, на підставі якого останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором згідно з реєстром боржників від 25 лютого 2022 року. В подальшому 22 лютого 2022 року між ТОВ «Ел.Ен.Груп» та позивачем укладено договір відступлення прав вимоги № 22/02/22-LN, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором згідно з реєстром боржників від 17 жовтня 2022 року. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Надаючи оцінку договорам відступлення прав вимоги, суд також звертає увагу на положення ст. 1078 ЦК України, згідно з якою предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Ел.Ен.Груп», а в подальшому і до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором, а саме стягнення заборгованості за тілом кредиту та сплати процентів протягом строку його дії. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Ел.Ен.Груп» надсилало відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором позивачу, а той, у свою чергу, надсилав відповідачу вимогу про погашення заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Ел.Ен.Груп» за період з 24 лютого 2022 року до 30 вересня 2022 року заборгованість відповідача становила 26983,18 гривень, з яких: - 20244,71 гривень - основна сума заборгованості; - 6738,47 гривень - заборгованість за процентами. Відповідно до розрахунку заборгованості позивача за період з 17 жовтня 2022 року до 16 грудня 2023 року заборгованість відповідача становила 37616,14 гривень, з яких: - 20244,71 гривень - основна заборгованість; - 17371,43 гривень - заборгованість по відсоткам. Перевіривши вказані розрахунки заборгованості, враховуючи відсутність заперечень відповідача та ненадання суду останнім будь-яких контррозрахунків, суд погоджується із заявленою до стягнення сумою заборгованості, оскільки вона розрахована відповідно до умов кредитного договору і в межах строку його дії. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved