Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ "ФК "ЄАПБ") про захист прав споживачів шляхом визнання договорів частково недійсними, підписана представником позивача [PERSON] адвокатом Вітліною М.О. Позовні вимоги мотивовані тим, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів (далі - ТОВ "1БАНК"), Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ "МІЛОАН"), Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (далі - ТОВ "МАНІФОЮ") укладені договори позики та кредиту, а саме: договір позики від 10.07.2023 № 4247781 з ТОВ «1 БАНК» на суму 8000,00 гривень; договір позики від 03.07.2023 № 78148491 з ТОВ «1 БАНК» на суму 11000,00 гривень; кредитний договір від 14.07.2023 № 8394348 з ТОВ «МІЛОАН» на суму 5000,00 гривень; кредитний договір від 04.07.2023 № 103272141 з ТОВ «МІЛОАН» на суму 5000,00 гривень; договір позики від 10.07.2023 №5822922 з ТОВ «МАНІФОЮ» на суму 7000,00 гривень. Позивач вважає,\~що умови\~вищевказаних договорів\~позики та\~кредиту порушують\~його права\~і законні\~інтереси як\~споживача фінансових\~послуг,\~а також\~такими,\~що суперечать\~положенням чинного\~законодавства,\~яким врегульовано\~спірні правовідносини. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України). Умовами договору позики від 10.07.2023 №4247781, укладеному з ТОВ «1 БАНК», визначено, що проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики. Процентні ставки визначені у п. 2 договору. Договором передбачено базову процентну ставку за перший день користування Позикою, базову процентну ставку другого дня користування позикою до дати повернення (відносно базової), знижену процентну ставку з другого дня користування Позикою до дати повернення (відносно базової), процентну ставку за продовження строку користування Позикою та процентну ставку за понадстрокове користування позикою. При цьому, базова процентна ставка за перший день користування Позикою складає 44,81%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення складає 2,5% в день, знижена процентна ставка з другого дня користування Позикою до дати повернення складає 0,01% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою складає 2,7% в день. Умовами договору позики від 03.07.2023 №78148491, укладеному з ТОВ «1 БАНК», визначено, що проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики. Процентні ставки визначені у п.2 договору. Договором передбачено базову процентну ставку, знижену процентну ставку (відносно базової) та процентну ставку за понадстрокове користування позикою. Базова процентна ставка та знижена процентна ставка складає 2,5% в день, процентну ставку за понадстрокове користування позикою 2,7 % в день. Умовами кредитного договору від 14.07.2023 №8394348, укладеному з ТОВ «МІЛОАН», визначено, що кредит надається загальним строком на 100 днів з 14.07.2023, з яких 10 днів пільговий період, 90 днів поточний період. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 5,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.п. 1.5.2 кредитного договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13500,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.п. 1.5.3 кредитного договору). Договором також передбачено можливість його пролонгації, в т.ч., пролонгації пільгового періоду. Умовами кредитного договору від 04.07.2023 №103272141, укладеного з ТОВ «МІЛОАН», визначено, що кредит надається загальним строком на 105 днів з 04.07.2023, з яких 15 днів пільговий період, 90 днів поточний період. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 7,50 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.п. 1.5.2 кредитного договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13500,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.п. 1.5.3 кредитного договору). Договором також передбачено можливість його пролонгації, в т.ч., пролонгації пільгового періоду. Умовами договору позики від 10.07.2023 №5822922, укладеному з ТОВ «МАНІФОЮ», визначено, що позика надається строк до 20.09.2023, 1-й розрахунковий період складає 22 дні до 01.08.2023, 2-й розрахунковий період складає 50 днів до 20.09.2023. Середньоденний розмір відсотків складає 2,49 на день протягом 1-го розрахункового періоду, та 3% на день, протягом 2-го розрахункового періоду (п.2 додатку №1 до договору позики). Проаналізувавши зміст наведених вище договірних умов, позивач вважає, що вони є несправедливими для позичальника, оскільки встановлений розмір процентів, які підлягають сплаті на користь кредитора кратно перевищує суму виданого кредиту чи позики, і відповідно для їх погашення позичальник змушений витрачати значну частину свого доходу. Також позивач звертає увагу на порушення вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», де зазначено, що: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%». Вказує, що процентна ставка установлена договорами позики та кредиту, укладеними з ТОВ «1 БАНК», ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «МАНІФОЮ» зазначеному розміру не відповідає та перевищує його у кратному співвідношенні. Поряд з цим, згідно з ч. 4 та ч.5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. За положеннями статей 203, 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Враховуючи викладене, позивач вважає, що для захисту його прав та інтересів як споживача фінансових послуг умови договорів позики та кредиту, які встановлюють необґрунтовано завищені ставки процентів та є несправедливими, необхідно визнати недійсними. Такий спосіб захисту відповідає закону та критерію ефективності. 14.06.2021 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «1 БАНК» укладено договір факторингу №14/06/2021. 27.10.2023 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу №27102023/1. 28.09.2023 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу №28109023. 15.11.2023 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «МАНІФОЮ» укладено договір факторингу №15-11/2023. Відповідно новим кредитором внаслідок заміни первісних кредиторів у зобов`язаннях на підставі договорів факторингу по відношенню до позивача є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». У позовній заяві наведено прогнозований розмір судових витрат позивача, який пов`язаний із наданням правової допомоги і складає 10 000, 00 гривень. Розмір інших витрат буде уточнено в ході провадження по справі. Отже, [PERSON] просить суд: визнати недійсними пункти 2.3, 2.4 договору позики від 10.07.2023 №4247781, укладеного між [PERSON] та ТОВ «1 БАНК»; визнати недійсним пункт 2.3 договору позики від 03.07.2023 № 78148491, укладеного між [PERSON] \~та ТОВ «1 БАНК"; визнати недійсним пункт 1.5.3 кредитного договору від 14.07.2023 №8394348, укладеного між [PERSON] \~та ТОВ «МІЛОАН»; визнати недійсним пункт 1.5.3 кредитного договору від 04.07.2023 №103272141, укладеного між [PERSON] \~та ТОВ «МІЛОАН»; визнати недійсним пункт 2 Додатку №1 до договору позики від 10.07.2023 № 5822922, укладеного між [PERSON] та ТОВ «МАНІФОЮ». Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 10.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про захист прав споживачів шляхом визнання договорів частково недійсними. Розгляд справи ухвалено здійснювати суддею в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (площа Арсенальна, 1-Б, м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (вул. Багговутівська, 17-21, м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (вул. Казимира Малевича, 86 лі. Д, м. Київ), у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. 27.05.2025 ухвалою Березанського міського суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Ясницька Н.О. 24.03.2025 через систему «Електронний суд» подала до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Так, представник відповідача зазначає, що позовна заява, подана позивачем, не відповідає вимогам ст. 194, 175, 177 ЦПК України, в ній відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не додано доказів, які б підтверджували ці обставини. Також вказує на те, що Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним відповідачем у даній справі, адже не є стороною жодного з Кредитних договорів, та Договорів позики. Щодо укладених договорів позики та споживчого кредиту, представник відповідача звертає увагу на те, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кошти, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону, вказаний Позичальником при укладанні договору. Інформація щодо реєстрації та відправлення/надходження на номер мобільного телефону Позичальника одноразового ідентифікатора знаходиться безпосередньо у ІТС Первісного кредитора, доступ до якої має первісний кредитор та Позичальник, як власник власника Особистого кабінету, в той час як ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має доступу до такої інформації, адже передача даної інформації не передбачена договором факторингу. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Щодо застосування Закону України «Про захист прав споживачів» представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що даний закон застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Паспортом кредиту та укладеним Кредитним договором/Договором Позики передбачені всі фінансові зобов`язання Позичальника, тобто до відома Позичальника у необхідному обсязі була доведена передбачена законом інформація щодо умов кредитування. Зі змісту оскаржуваного Договору та додатків до нього вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до них внесене не було, не містять вони будь-яких інших несправедливих умов. Позичальник вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від Первісного кредитора, тобто Позичальник самостійно для себе визначив необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого, без ніяких застережень та зауважень, проявив намір вступити з Первісним кредитором в договірні відносини на умовах, визначених Правилами. Окремо представник відповідача зазначає щодо посилання позивача на ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» про максимальний розмір денної процентної ставки, адже її було змінено відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023. Так, останній вступив в силу 24.12.2023, і в той же час, в Прикінцевих та перехідних положення Закону України «Про споживче кредитування» встановлено тимчасовість дії, протягом 240 днів з дня набрання чинності законом, норми, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%. Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить у задоволенні позову [PERSON] про визнання пунктів Кредитних договорів та Договорів позик недійсним відмовити в повному обсязі. Також просить розгляд справи проводити у відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 104-111). 30.04.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача [PERSON] було подано відповідь на відзив відповідача, якою просить відхилити заперечення, наведені Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у відзиві на позовну заяву (а.с. 151-154). Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «МАНІФОЮ» [PERSON] 24.03.2025 через систему «Електронний суд» подано пояснення щодо позову або відзиву. В даному поясненні представник просить у задоволенні позову [PERSON] в частині вимог про визнання недійсним пунктів Договору позики №5822922 від 10.07.2023 року відмовити. (а.с. 94-96) Також представником [PERSON] було подано заяви про розгляд справи без участі 24.03.2025 (а.с. 102-103), 26.03.2025 (а.с. 137-138), 06.05.2025 (а.с. 171), 04.06.2025 (а.с. 193), 01.07.2025 (а.с. 206-207), в яких просить розглянути справу без участі представника ТОВ «МАНІФОЮ» за наявними в матеріалах справи документами і врахувати при розгляді справи надані ТОВ «МАНІФОЮ» пояснення та відмовити у задоволенні позову [PERSON] в частині вимог про визнання недійсним пунктів Договору позики №5822922 від 10.07.2023 року. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «МІЛОАН» було надіслано до суду пояснення на позовну заяву від 25.03.2025, яким просить відмовити позивачу в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі (а.с. 139-140). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «1 БАНК» належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання в силу вимог ст. 128 ЦПК України, до суду не з`явилась. ТОВ «1 БАНК» має електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», відтак, судова повістка про виклик до суду була надіслана до його електронного кабінету з використанням вказаного функціоналу (а.с. 192). Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, до суду не з`явився, однак під час судового розгляду був представлений своїм представником - адвокатом Подобєд О.В. Відповідач, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, до суду своїх представників не направили. Представник відповідача Ясницька Н.О., представник ТОВ "Маніфою" Кузьмінов О.В. просили здійснювати розгляд справи без їх участі (а.с. 102, 111). Тобто, відповідач є належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання в силу вимог ст. 128 ЦПК України. Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень, пояснень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Частинами 2-4 ст. 214 ЦК України встановлено, що особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін. Частинами першою і третьою ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як встановлено ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник та кредитор. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва (ч. 1 ст. 512 ЦК України). Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ "1 БАНК" 10.07.2023 було укладено договір позики № 4247781, за яким ТОВ "1 БАНК" зобов`язувалось передати [PERSON] у власність грошові кошти на визначений договором строк, а [PERSON] зобов`язувався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити ТОВ "1 БАНК" плату (проценти) від суми позики. П. 2.3 і 2.4 вказаного договору було встановлено базову процентну ставку за перший день користування позикою та базову процентну ставку з другого дня користування позикою до дати повернення позики на рівні 44,81 % та 2,50 % відповідно (а.с. 6). 03.07.2023 між [PERSON] і ТОВ "1 БАНК" було укладено договір позики № 781484491, за яким ТОВ "1 БАНК" зобов`язувалось передати [PERSON] у власність грошові кошти на визначений договором строк, а [PERSON] зобов`язувався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити ТОВ "1 БАНК" плату (проценти) від суми позики. П. 2.3 вказаного договору було встановлено базову процентну ставку за день користування позикою на рівні 2,5 % (а.с. 9). 14.07.2023 між [PERSON] та ТОВ "МІЛОАН" було укладено договір про споживчий кредит № 8394348, за яким ТОВ "МІЛОАН" зобов`язувалось на умовах і на строк, визначений в договорі, надати [PERSON] грошові кошти у визначеній сумі, а [PERSON] зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у визначененому договором розмірі та строки. П. 1.5.3 вказаного договору було встановлено процентну ставку за день користування позикою на фактичний залишок кредиту на рівні 3 % (а.с. 18-19) 04.07.2023 між [PERSON] та ТОВ "МІЛОАН" було укладено договір про споживчий кредит № 103272141, за яким ТОВ "МІЛОАН" зобов`язувалось на умовах і на строк, визначений в договорі, надати [PERSON] грошові кошти у визначеній сумі, а [PERSON] зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у визначененому договором розмірі та строки. П. 1.5.3 вказаного договору було встановлено процентну ставку за день користування позикою на фактичний залишок кредиту на рівні 3 % (а.с. 30-31). 10.07.2023 між [PERSON] та ТОВ "МАНІФОЮ" було укладено договір позики № 5822922, однак суду копія цього договору була надана не в повному обсязі (а.с. 32-37). Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору акційна процентна ставка 2,49000% на день (за наявності акційних пропозицій), базова процентна ставка 2,49000% на день (за відсутності акційних пропозицій), основна процентна ставка, фіксована 3,00000% на день (а.с. 38). Таким чином, судом встановлено, що за заначеними вище договорами сторонами були з одного боку [PERSON] з іншого ТОВ "1 БАНК", ТОВ "МІЛОАН", ТОВ "МАНІФОЮ" відповідно. Приймаючи рішення у даній справі суд бере до уваги те, що між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "1 БАНК", ТОВ "МІЛОАН", ТОВ "МАНІФОЮ" відбулося часткове (сингулярне) правонаступництво, що передбачено чинним законодавством. Так, 14.06.2021 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «1 БАНК» укладено договір факторингу №14/06/2021 (а.с. 12-13). 27.10.2023 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу №27102023/1 (а.с. 26-28). 28.09.2023 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу №2809023 (а.с. 50-52). 15.11.2023 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «МАНІФОЮ» укладено договір факторингу №15-11/2023 (а.с. 43-45). У кожному з цих договорів факторингу ТОВ "ФК "ЄАПБ" виступило фактором, а ТОВ "1 БАНК", ТОВ "МІЛОАН", ТОВ "МАНІФОЮ" клієнтом відповідно. Фактор зобов`язувався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги до третіх осіб-боржників. Тобто, відповідач ТОВ "ФК "ЄАПБ" міг набути лише права грошової вимоги до [PERSON] за вищепоіменованими кредитними договорами і договорами позики за договорами факторингу, однак жодним чином не став стороною цих договорів, тобто не міг порушити право позивача як споживача фінансових послуг, а відтак не може бути і відповідачем за даним позовом. Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку що позивачем не доведено факт порушення його прав та/або законних інтересів відповідачем, що є самостійною підставою для відмови у позові. Отже, аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу приписів ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи вищевикладене, суд з огляду на відмову в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаює на позивача. На підставі статей 202-214 ЦК України,

Outcome: dismissed