Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

У березні 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі\~- АТ «Таскомбанк») звернулося до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. АТ «Таскомбанк» зазначило, що 10 вересня 2021 року між сторонами було укладено кредитний договір № 002/11577636-СК_SB шляхом підписання заяви-договору про комплексне банківське обслуговування, на підставі чого відповідачці було відкрито поточний рахунок у гривні № [NUMBER] . На підставі вказаного договору [PERSON] були надані кредитні кошти в сумі 54\~400,00 грн зі строком користування до 09 вересня 2025 року. Разом із тим, умови кредитного договору відповідачка належним чином не виконувала, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 20 березня 2025 року склала 74 454,65 грн, яка складається з: 50 305,72 грн - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. простроченим), 24 148,93 грн - заборгованість за процентами (у т.ч. простроченими). Крім того, 01 грудня 2021 року між сторонами було укладено кредитний договір № 002/12859620-SP шляхом підписання заяви-анкети № 845672 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» від 30 листопада 2021 року, на підставі чого відповідачці було відкрито поточний рахунок у гривні № [NUMBER] . На підставі вказаного договору [PERSON] були надані кредитні кошти в сумі 40 000 грн зі строком користування до 30 листопада 2025 року. Однак умови кредитного договору відповідачка належним чином не виконувала, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 20 березня 2025 року склала 94 979,77 грн, яка складається з: 40 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. простроченим), 54 979,77 грн - заборгованість за процентами (у т.ч. простроченими). За таких обставин АТ «Таскомбанк» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь кредитну заборгованість у сумі 164\~434,42 грн, яка складається із заборгованості за кредитним договором № 002/11577636-СК_SB від 10 вересня 2021 року у розмірі 74\~454,65 грн та за кредитним договором № 002/12859620-SP від 01 грудня 2021 року у розмірі 94\~979,77 грн. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 01 квітня 2025 року матеріали даної цивільної справи передано на розгляд до Ізяславського районного суду Хмельницької області. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2025 року прийнято позовну заяву АТ «Таскомбанк» до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 05 червня 2025 року відзив відповідачки [PERSON] на позовну заяву АТ «Таскомбанк» про стягнення заборгованості за кредитними договорами з додатками повернуто заявнику без розгляду. Ухвалою суду від 25 червня 2025 року витребувано у АТ «Таскомбанк» читабельні копії виписок по особових рахунках позичальниці [PERSON] за кредитним договором № 002/11577636-СК_SB від 10 вересня 2021 року та за кредитним договором № 002/12859620-SP від 01 грудня 2021 року, що відображають рук коштів на них та усі операції. Представник позивача Романів А. А. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить слухати справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов з дотриманням вимог ЦПК України не подала. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про можливість слухання справи за відсутності сторін та їх представників. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява АТ «Таскомбанк» підлягає до задоволення частково із наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 10 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до АТ «Таскомбанк» із метою отримання банківських послуг, підписавши заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування. Зі змісту заяви вбачається, що [PERSON] , ознайомившись із публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами АТ «Таскомбанк», просила відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів, на її ім`я та виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card World, а також встановити кредитний ліміт на споживчі цілі на суму 50\~000,00 грн зі строком кредитування 12 місяців, шляхом кредитування поточного рахунку або на суму, вказану в мобільному додатку в подальшому при встановленні кредитного ліміту в період дії поточного рахунку. Просила відкрити їй поточні рахунки, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів для здійснення розрахунків без фізичного носія (віртуальну картку) у гривні, доларах США та євро. Поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № UA683395002620901065166000001. Проставлянням власноручно свого підпису під цією заявою-договором або цифрового власноручного підпису на екрані власного смартфону у мобільному додатку «Izibank» відповідачка підтвердила, що погоджується з усіма пунктами цієї заяви-договору; акцептує публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщену на сайті банку за адресою https://tascombank.ua/) і беззастережно приєднується до умов договору. Згідна, що дана заява-договір, а також тарифи банку є невід`ємними частинами договору. Підписанням заяви-договору [PERSON] підтвердила, що ознайомлена з умовами договору, тарифами, правилами користування електронним платіжним засобом, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Проект зазначених документів був наданий їй для ознайомлення перед їх укладенням та підписані нею документи повністю відповідають наданим їй банком проектам. Відповідачка підтвердила та розуміє, що банк надав їй в електронній формі та в повному обсязі інформацію згідно\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~та\~Закону України «Про споживче кредитування». Підтвердила, що отримала від банку свій примірник заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, паспорт споживчого кредиту в день укладення заяви-договору у електронній та/або письмовій формі. Зобов`язалася самостійно відслідковувати та знайомитись зі змінами та доповненнями до умов договору, у тому числі до тарифів, оприлюднених банком на офіційному веб-сайті банку за посиланням https://tascombank.ua та на інформаційних стендах в установах банку, а також у мобільному додатку. Виписками по особовому рахунку [PERSON] за період з 10 вересня 2021 року по 20 березня 2025 року підтверджується факт користування позичальницею коштами та поповнення карткового рахунку. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором № 002/11577636-СК_SB від 10 вересня 2021 року\~заборгованість відповідачки станом на 20 березня 2025 року складає 74 454,65 грн, зокрема, заборгованість за тілом кредиту, в тому числі простроченим - 50 305,72 грн, заборгованість за відсотками, в тому числі простроченими - 24 148,93 грн. 07 лютого 2025 року на адресу відповідачки було направлене повідомлення-вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 002/11577636-СК_SB від 10 вересня 2021 року, із наданням можливості протягом 30 календарних днів добровільно погасити кредит у повному обсязі. Однак у визначені строки зазначені вимоги не виконані. Також 30 листопада 2021 року [PERSON] підписала заяву-анкету № 845672 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Підписанням цієї заяви-анкети між сторонами було укладено кредитний договір № 002/12859620-SP від 01 грудня 2021 року. Згідно з пунктом 1.2.2 заяви-анкети відповідачка просила відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України на її ім`я. За умовами пункту 1.2.3 заяви-анкети позичальнику надається послуга кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування у межах максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку, що встановлений в тарифах та складає 100\~000,00 грн, з урахуванням умов, визначених в Публічній пропозиції та в Заяві. Положеннями пункту 2 заяви-анкети встановлено, що позичальниця підтвердила, що перед підписанням цієї заяви вона ознайомилася з публічною пропозицією разом з додатками, у тому числі, але не виключно, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті банку та лендинговій сторінці, посилання та примірник якої разом з додатками вона отримала в мобільному додатку «Sportbank», з якою вона повністю згодна, зміст розуміє, положень якої зобов`язується неухильно дотримуватись. Після отримання банком заяви про приєднання до публічної пропозиції та підписання банком цієї заяви публічна пропозиція разом із додатками та цією заявою будуть складати договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» про функціонування ощадного рахунку « [INFO] », що укладений між сторонами. До позовної заяви позивач долучив Наповнення, тарифи та умови обслуговування картки «Sportbank», затверджені протоколом засідання Тарифного комітету банку № 57-3 від 07 жовтня 2021 року, відповідно до яких встановлюються види операцій/послуг, розмір тарифів за надані послуги за карткою «Sportbank» з 07 жовтня 2021 року. Водночас вказані документи відповідачкою не підписані. Виписками по особовому рахунку за період з 01 грудня 2021 року по 20 березня 2025 року підтверджується факт користування позичальницею коштами та поповнення карткових рахунків. Із розрахунку заборгованості по кредитному договору № 002/12859620-SP від 01 грудня 2021 року, укладеному з позичальницею [PERSON] , вбачається, що станом на 20 березня 2025 року за позичальницею рахується заборгованість по тілу кредиту у розмірі 40 000,00 грн, заборгованість по відсотках у розмірі 54 979,77 грн, загальна заборгованість становить 94 979,77 грн. 07 лютого 2025 року на адресу відповідачки було направлене повідомлення-вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 002/12859620-SP від 01 грудня 2021 року, із наданням можливості протягом 30 календарних днів добровільно погасити кредит у повному обсязі. Однак у визначені строки зазначені вимоги не виконані. Згідно зі статтею 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За правилом частини першої статті 205\~Цивільного кодексу\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом статей 526, 615\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно з статтею 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з статтею 525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629\~ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Згідно з частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 536\~ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частинами 1-3 статті 1056-1\~ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною 1 статті 612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті\~530,\~631 ЦК України). Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання зазначеного зобов`язання. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Статтею 19\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» встановлено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит. Так, вказана норма передбачає, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За приписами статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 1\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до статті 3\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно з статтею 4\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Електронний договір має включати всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78\~ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У наданій позивачем заяві-договорі на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 10 вересня 2021 року містяться дані про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] у національній валюті на ім`я позичальника та установлено кредитний ліміт у розмірі 50\~000,00 грн. Своїм підписом у вказані заяві-договорі відповідачка підтвердила, що ознайомлена зі змістом зазначеного договору та його умовами. Відповідно до даних виписки по особовим рахункам за період з 10 вересня 2021 року по 20 березня 2025 року в АТ «Таксомбанк» відповідно до кредитного договору № 002/11577636-СК_SB від 10 вересня 2021 року був відкритий поточний рахунок у гривні № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Також у наданій позивачем заяві-анкеті № 845672 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» від 30 листопада 2021 року містяться дані про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] у національній валюті на ім`я позичальника та установлено кредитний ліміт у розмірі 100\~000,00 грн. Своїм підписом у вказані заяві-анкеті відповідачка підтвердила, що ознайомлена зі змістом зазначеного договору та його умовами. Відповідно до даних виписки по особовим рахункам за період з 01 грудня 2021 року по 20 березня 2025 року в АТ «Таксомбанк» відповідно до кредитного договору № 002/12859620-SP від 01 грудня 2021 року був відкритий поточний рахунок у гривні № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про доведення позивачем факту існування між сторонами договірних правовідносин. Разом з тим, як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У відповідності до наданих позивачем розрахунків заборгованість [PERSON] перед АТ «Таксомбанк» за тілом кредиту за кредитним договором № 002/11577636-СК_SB від 10 вересня 2021 року дорівнює 50 305,72 грн, а за кредитним договором № 002/12859620-SP від 01 грудня 2021 року складає 40\~000,00 грн. Врахувавши, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку не повернуті позивачу, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, проте не в зазначеній АТ «Таксомбанк» сумі. Обґрунтовуючи право нарахування відсотків, у тому числі їх розмір і порядок нарахування за кредитними договорами, позивач посилається на тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» при наданні банківських послуг щодо карткового продукту «Sportbank», а також на публічну пропозицію у АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і публічну пропозицію (оферту) АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», як невід`ємні частини кредитних договорів. Проте суд зазначає, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» при наданні банківських послуг щодо карткового продукту «Sportbank», публічна пропозиція у АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і публічна пропозиція (оферта) АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ «Таскомбанк» у період із дня виникнення спірних правовідносин до дня звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви публічну пропозицію (оферту) і тарифи та умови обслуговування фізичних осіб Банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Надані АТ «Таскомбанк» тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» при наданні банківських послуг щодо карткового продукту «Sportbank», публічна пропозиція у АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і публічна пропозиція (оферта) АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовими кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в документі про умови кредитування, який безпосередньо підписаний позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови надання банківських послуг в АТ «Таскомбанк», надані позивачем тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» при наданні банківських послуг щодо карткового продукту «Sportbank», публічна пропозиція у АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і публічна пропозиція (оферта) АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладених із [PERSON] кредитних договорів, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Також позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці документи є складовою частиною укладених між сторонами договорів і що саме ці документи мала на увазі відповідачка, підписуючи заяви позичальниці, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами і комісії, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Оскільки в заяві-договорі на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 10 вересня 2021 року та заяві-анкеті № 845672 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» від 30 листопада 2021 року відсутні відомості про процентну ставку, комісію, строк дії договорів та умови повернення кредиту, суд позбавлений можливості перевірити розрахунок заборгованості та дійти обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за процентами. Пункт 14 заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 10 вересня 2021 року містить вказівку на те, що позичальницю повідомлено про орієнтовну реальну річну ставку за кредитом 43,96 %, яка визначається відповідно до законодавства та складає кількість процентів, та зазначається як у паспорті споживчого кредиту. Проте суд не вважає дану умову укладеного між сторонами кредитного договору такою, що визначає погоджену ставку відсотків за кредитом, оскільки, як зазначено в заяві-договорі, така ставка є орієнтовною та вона відсилає до паспорта споживчого кредиту, який у матеріалах справи відсутній. Більше того, із наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № 002/11577636-СК_SB від 10 вересня 2021 року\~вбачається, що відсотки по вказаному кредиту нараховувались позивачем, виходячи із річної ставки в розмірі 37,00 %, яка не передбачена умовами укладеного між сторонами кредитного договору. У зв`язку з цим суд відхиляє доводи позовної заяви про узгодження між сторонами умов кредитування про стягнення процентів. Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17), якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи дані з виписок по особовому рахунку [PERSON] за кредитним договором № 002/11577636-СК_SB від 10 вересня 2021 року за період з 10 вересня 2021 року по 20 березня 2025 року та провівши власний розрахунок, суд констатує, що сума фактично отриманих відповідачкою банківських коштів становить 82\~148,52 грн, а повернуто останньою 71\~997,21 грн. У той же час банком безпідставно списано з рахунку відповідачки 37\~059,21 грн відсотків та 3095,20 грн комісії. Таким чином, станом на дату звернення до суду у позичальниці перед банком за кредитним договором № 002/11577636-СК_SB від 10 вересня 2021 року виникла заборгованість з фактично отриманих нею та неповернутих коштів у загальному розмірі 10 151,31 грн (82\~148,52 71\~997,21 = 10 151,31), яка підлягає стягненню на користь позивача. Крім того, враховуючи дані з виписок по особовому рахунку [PERSON] за кредитним договором № 002/12859620-SP від 01 грудня 2021 року за період з 01 грудня 2021 року по 20 березня 2025 року та провівши власний розрахунок, суд констатує, що сума фактично отриманих відповідачкою банківських коштів становить 41\~978,63 грн, а повернуто останньою 31\~180,00 грн. У той же час банком безпідставно списано з рахунку відповідачки 29\~103,37 грн відсотків та 98,00 грн комісії. Таким чином, станом на дату звернення до суду у позичальниці перед банком за кредитним договором № 002/12859620-SP від 01 грудня 2021 року виникла заборгованість з фактично отриманих нею та неповернутих коштів у загальному розмірі 10 798,63 грн (41\~978,63 31\~180,00 = 10 798,63), яка підлягає стягненню на користь позивача. Загалом із [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами в сумі 20\~949 грн 94 коп. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання даної позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп, що підтверджується платіжною інструкцією № 1603 від 25 березня 2025 року. Водночас відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Із урахування того, що позовна заява була подана через систему «Електронний суд», слід застосувати коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а тому позивач мав би сплатити судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Відтак судовий збір підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 308 грн 63 коп. При цьому суд роз`яснює, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» сума судового збору, внесена в більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається за клопотанням особи, яка його сплатила. Відповідно до статей 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі викладеного,

Outcome: partial