Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

16 травня 2025 року ТОВ "Діджи Фінанс" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 травня 2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та [PERSON] укладено \~ \~ \~ \~угоду № 200525760 щодо кредитування, відповідно до умов якої банк надав останній у користування кредитні \~ \~ \~ \~кошти \~ \~ \~ \~в розмірі 15 398,02 грн, з встановленим \~ \~ \~ \~ строком користування з 10 травня 2016 року по \~ \~ \~ \~10 травня 2018 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала, борг не погасила. 20 липня 2020 року ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведених 15 червня 2020 року, зокрема за кредитним договором № 200525760 від 10 травня 2016 року, що підтверджується постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16. Станом на 29 квітня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за спірним кредитним договором становить 44 718,16 грн, з яких 15 398,02 грн - заборгованість за кредитом, 29 320, 14 грн - заборгованість за відсотками. Вказана заборгованість розрахована станом на дату укладення договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року. Сума збитків з урахуванням 3 % річних становить 4 028,31 грн, а інфляційних втрат - 9 778,27 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 58 524,74 грн, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Також позивач просив суд поновити строк позовної давності для подання даного позову. Ухвалою суду від 20 травня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк на надання відзиву. У встановлений судом строк представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволені позову просив відмовити, зважаючи на наступне. Так, позивач не заперечує укладення даного кредитного договору, однак одразу після його укладення ПАТ "Банк Михайлівський" було визнано неплатоспроможним, а позивачу почали телефонувати ТОВ "ФК"Плеяда" та ТОВ "ФК"Фагор" відносно наявної заборгованості та пропонувати умови його погашення. Оскільки в подальшому на адресу позивача надійшло повідомлення про відступлення права вимоги за її кредитом ТОВ "ФК"Фагор" , позивач здійснювала виплату заборгованості на вказаний товариством рахунок на загальну суму 3 915,00 грн. Надалі позивач дізналась про наявний спір між ПАТ "Банк Михайлівський" з ТОВ "ФК"Плеяда" та ТОВ "ФК"Фагор". В серпні 2021 року позивач отримала повідомлення ТОВ "Діджи Фінанс" про набуття товариством права вимоги за кредитним договором, укладеним з нею. Представник відповідача заперечував проти поновлення строку позовної давності, серед іншого вказавши, що строк позовної давності в межах якого кредитор має право звернутись до суду з вимогою про стягнення заборгованості за спірним договором, за загальних умов сплинув 10 червня 2021 року, а доказів поважності наявних перешкод в реалізації його права вимоги до боржника не надав. Крім того, представник відповідача заперечив проти нарахування інфляційних втрат та 3% річних, оскільки їх нарахування з 12 березня 2020 року по 23 лютого 2022 року не відповідає нормам матеріального права. 04 червня 2025 року представник відповідача надав до суду заяву про застосування строку позовної давності, відповідно до якої просив застосувати позовну давність щодо позовних вимог та відмовити у позові. 11 червня 2025 року представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якому вказав наступне. Так, ТОВ "Діджи \~ \~ \~ \~Фінанс" не могло володіти інформацією або мати доступ до будь-як підтверджень сплати відповідачем коштів на користь ТОВ "Плеяда" чи ТОВ "Фагор", оскільки таких документів не було \~ \~ \~ \~передано разом із кредитним портфелем від ПАТ "Банк Михайлівський" та такі відомості не є частиною \~ \~ \~ \~офіційної кредитної справи, визнання \~ \~ \~ \~частини договорів з \~ \~ \~ \~ТОВ "ФК"Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор" нікчемними в інших справах \~ \~ \~ \~виключає можливість визнання їх уповноваженими особами щодо прийняття платежів. А тому сплата \~ \~ \~ \~коштів \~ \~ \~ \~ ТОВ "ФК"Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор", навіть у разі добросовісного помилкового \~ \~ \~ \~переконання, не може вважатись належним виконанням зобов`язання \~ \~ \~ \~перед \~ \~ \~ \~законним кредитором. Щодо нарахування штрафних санкцій представник позивача вказав, що інфляційні втрати та \~ \~ \~ \~3 % річних за \~ \~ \~ \~ст. 625 \~ \~ \~ \~ЦК є компенсаційними, а не штрафними та застосовуються лише за час \~ \~ \~ \~ до початку дії воєнного стану. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач , її представник судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10 травня 2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем укладено кредитний договір № 20052560, про надання споживчого кредиту на придбання товарів у сумі 15 398,02 грн на строк 730 днів з 10 травня 2016 року по 10 травня 2018 року. Розмір процентної ставки 0,0001 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 2.25 %, починаючи з 13 місяця дії договору. Сукупна вартість кредиту: 30,97 % річних. Щомісячний платіж за кредитом становить 835,00 грн та сплачується до 10 числа кожного місяця. На підтвердження укладення договору позивачем надано заяву (оферту) № 20052560 від 10 травня 2016 року (а.с. 10), анкету № 20052560 від 10 травня 2016 року (а.с. 11), графік платежів за кредитним договором № 20052560 від 10 травня 2016 року (а.с. 13), довідку про умови кредитування (а.с. 13-зворот), договір добровільного страхування життя (а.с.14). Вказані документи містять особистий підпис відповідача. Крім того, позивачем надано товарний чек № 10005679586 від 10 травня 2016 року та фіскальний чек про оплату товару (а.с. 15). Укладення між ПАТ "Банк Михайлівський" та [PERSON] кредитного договору № 20052560 від 10 травня 2016 року підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами та не оспорюється відповідачем. Відповідно до договору факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року ПАТ "Банк Михайлівський" відступив право вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № № 20052560 від 10 травня 2025 року ТОВ "ФК"Плеяда", яка в свою чергу на підставі договору факторингу № 1 від 20 травня 2016 року відступило право вимоги за спірним кредитним договором ТОВ "ФК"Фагор" (а.с. 153-159, 161). Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16 апеляційну скаргу ТОВ "Діджи Фінанс" на рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ "Діджи Фінанс" у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, а саме: зобов`язано ТОВ "ФК "Плеяда" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року № 1, укладений між ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор". Зобов`язано ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року № 1 та додатках до нього (а.с. 24-39). 20 липня 2020 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору (а.с. 21-23, 118). Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Доказів того, що вищевказаний договір про відступлення прав вимоги визнаний недійсним, суду не надано. Таким чином, ТОВ "Діджи Фінанс" стало новим кредитором відповідача за кредитним договором № 20052560 від 10 травня 2016 року. Позивач вважає, що відповідачем порушено умови кредитного договору № 20052560 від 10 травня 2016 року, заборгованість за яким підлягає стягненню в примусовому порядку. Із виписки по особовому рахунку (а.с. 42-117) та Реєстру договір, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (а.с. 118) вбачається, що розмір заборгованості за спірним кредитним договором становить 44 718,16 грн, з яких 15 398,02 грн - заборгованість за кредитом, 29 320, 14 грн - заборгованість за відсотками. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2016 року ПАТ "Банк Михайлівський" повідомило відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором № 20052560 від 10 травня 2016 року ТОВ "ФК" Плеяда", яке в свою чергу повідомило про відступлення прав вимог ТОВ "ФК"Фагор" та просило перераховувати кошти в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором на вказаний у повідомленні рахунок (а.с. 150-159, 161). Після отримання зазначеного повідомленням, діючи в добросовісний спосіб, на виконання зобов`язання за кредитним договором № 20052560 від 10 травня 2016 року відповідач здійснила платежі на рахунок ТОВ "ФК"Фагор" в сумі 3 951,00 грн (а.с. 162-164). Таким чином, станом на здійснення відповідачем платежів, тобто в 2016 році, діяв укладений договір факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року, за яким відповідно до ст. 512 ЦК України до ТОВ "ФК "Фагор" перейшло право вимоги, про що відповідач була належним чином повідомлена і на виконання своїх зобов`язань, частково сплатила товариству як новому кредитору заборгованість по кредитному договору. Всі подальші обставини, в тому числі і судові справи, пов`язані з розглядом позову ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "ФК «Плеяда" та ТОВ "ФК «Фагор" про застосування наслідків нікчемності договорів факторингу, результатом яких стало рішення про зобов`язання ТОВ "ФК" Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи отримані від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договорів факторингу, не може вважатись правовою підставою для повторного покладення на відповідача обов`язку по сплаті вже сплаченої частини кредитної заборгованості. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11 447,02 грн (15 398,02 - 3 951,00) заборгованості за тілом кредиту. При цьому, оскільки за Договором, графіком платежів та з виписки по особовому рахунку не вбачається відповідних умов щодо сплати відсотків відповідачем, їх розміру, порядку нарахування, ставки тощо, суд, з урахуванням встановленої заборгованості позивача за тілом кредиту, не вбачає підстав вважати доведеним правомірність та обґрунтованість такої вимоги позивача до відповідача, як стягнення з останнього відсотків за користування кредитом на суму 29 320, 14 грн. Що стосується стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, то суд зважає на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив стягнути із відповідача суму збитків з урахуванням 3 % річних за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року, що узгоджується з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Разом з тим, розмір інфляційних витрат та 3 % річних необхідно зменшити та здійснити їх нарахування від суми заборгованості, встановленої судом, а саме 11 447,02 грн. Таким чином, суму збитків з урахуванням 3 % річних становить 1 031,17 грн, а інфляційних втрат - 2 503,06 грн. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 20052560 від 10 травня 2019 року в розмірі 14 981,25 грн, з яких 11 447,02 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 031,17 грн - 3 % річних та 2 503,06 грн - інфляційні втрати. Щодо застосування строків позовної давності. З матеріалів справи також вбачається, що представник відповідача, подав заяву в якій просив відмовити в задоволенні позову, у зв`язку із спливом позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500. Тобто, з березня 2020 року строки позовної давності продовжені. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Крім цього, до об`єктивних причин звернення до суду із захистом своїх прав та інтересів, позивачем виокремлюється також введення воєнного стану на території країни. Суд зауважує, що введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом. Окрім того, згідно розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681,728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов поданий у строки, визначені законом, та вони позивачем не пропущені, оскільки строк дії договору діяв до 10 травня 2018 року, а тому строк звернення до суду з позовом спливав 10 травня 2021 року на яку припадає продовження дії таких строків позовної давності. Щодо розподілу судових витрат. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Розмір відшкодованих судових витрат визначається пропорційно сумі задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 619,98 грн (2 422,00 х (100 х14 981,25:58 524,74):100) та витрати на правову допомогу в розмірі 1 791,87 грн (7 000 х (100 х 14 981,25:58 524,74):100), які являється пропорційними розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved