Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства звернулося до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги надані у період з 01 листопада 2020 року по 28 лютого 2025 року включно, в сумі 50\~197 (п`ятдесят тисяч сто дев`яносто сім) гривень 30 копійок, з яких: 35823 (тридцять п`ять тисяч вісімсот двадцять три) гривні 12 копійок - сума основного боргу, 11795 (одинадцять тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 96 копійок - втрати від інфляції, 2578 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) гривень 22 копійки - три відсотки річних, а також судового збору у розмірі 2442,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються. Свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, позивач, як комунальне підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги, виконує належним чином, разом з тим відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків зі сплати коштів за водопостачання та водовідведення, внаслідок чого за період з 01 листопада 2020 року по 28 лютого 2025 року включно, у відповідачів виникла заборгованість в загальному розмірі 50\~197,30 грн., з яких: 35823,12 грн. - сума основного боргу, 11795,96 грн. - втрати від інфляції, 2578,22 грн. - три відсотки річних. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у повному розмірі та понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судові засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи від останніх на час розгляду справи до суду не надходило. Про дату, час та місце судових засідань повідомлялися судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за останнім відомим зареєстрованим місцем їх проживання, а також в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки в судові засідання відповідачі не повідомили, відзиву на позов не подали. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився\~ в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідачам [PERSON] та [PERSON] , на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомою майна щодо об`єкта нерухомого майна № 422446682 від 12.04.2025, листом КП «Ніжинське МБТІ» від 02.04.2025 вих. № 01/34-177, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.12.2008, копією договору дарування 1/2 частини квартири від 14.12.2018. Позивач надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення у квартиру. Пунктом 1.1. Статуту Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства, затвердженого Рішенням тридцять третьої сесії сьомого скликання Остерської міської ради 22.02.2019 № 887 передбачено, що Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства є комунальним підприємством Остерської міської ради Чернігівської області. Згідно з п. 2.1. Статуту підприємство створюється для задоволення суспільних та особистих потреб з метою одержання прибутку шляхом систематичного здійснення виробничої, підприємницької діяльності по наданню житлово-комунальних, торговельних, сервісних, будівельних, побутових, похоронних, авто послуг та іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Відповідно до п. 2.2. Статуту предметом та видами діяльності позивача є надання послуг з водопостачання. Як вбачається з Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.02.2025 основним видом діяльності позивана є забір, очищення та постачання води. Місце знаходження позивача: [ADDRESS] . Відповідно до листа від 10.04.2025 вих. № 600/03-10, наданого Остерською міською радою Чернігівського району Чернігівської області у відповідь на адвокатський запит адвоката Олега Мироненка від 08.04.2025 вих. № 08/04-1, на території Остерської міської ради комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надає виключно Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства, тобто позивач. Таким чином, позивач був створений Остерською міською радою для надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення жителям територіальної громади Остерської міської ради та є єдиним постачальником комунальних послуг з водопостачання та водовідведення всім споживачам на території Остерської міської ради. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017. Зокрема, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з централізованого водопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Згідно із вимогами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином Законом України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведені приписи закону свідчать про обов`язковість договору про надання житлово- комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання. Конклюдентні дії це дії фізичної особи, як Замовника послуг що виражають її волевиявлення на встановлення правовідносин, зокрема, на укладання договору, висловлені не в формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновки про такий намір. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17. Як вбачається з Інформаційної довідки відповідачі набули право власності ще 26.06.2012 і з цього моменту користуються послугами з водопостачання, що надаються позивачем. Отже, такими конклюдентними діями відповідачі прийняли оферту та фактично підтвердили укладання договору про надання послуг з водопостачання. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951 цс 15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача віл оплат и послуг у повному обсязі». Такі дії відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України породжують цивільні права та обов`язки сторін. Враховуючи викладене вище, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються. Відповідно до п. 37 Правил надання послуг з централізованого водопостачання централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 05.07.2019 № 690 (надалі - Правила) розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з довідки вих. № 82 від 01.04.2025 відповідачі не сплачують комунальні послуги за водопостачання починаючи з листопада 2020 року і по квітень 2025 року. Оскільки у зазначеному житловому будинку відсутній засіб обліку спожитої води, нарахування плати за послуги з водопостачання здійснюється по нормі, згідно тарифів Остерського ВУЖКГ на без облікове (без лічильника) споживання питної води, затверджених відповідними Рішеннями виконавчого комітету Остерської міської ради. Отже, станом на квітень 2025 року (на момент подачі даної позовної заяви до суду) сума заборгованості за водопостачання та водовідведення становить 35823,12 грн. Крім того, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав відповідачам послуги, а відтак, оскільки відповідачами не було погашено заборгованість за житлово-комунальні послуги, тому є підстави для стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Так, проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, наданих у період з 01 листопада 2020 року по 28 лютого 2025 року включно, в сумі 50\~197 (п`ятдесят тисяч сто дев`яносто сім) гривень 30 копійок, з яких: 35823 (тридцять п`ять тисяч вісімсот двадцять три) гривні 12 копійок - сума основного боргу, 11795 (одинадцять тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 96 копійок - втрати від інфляції, 2578 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) гривень 22 копійки - три відсотки річних, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 135 від 21.04.2025 року про сплату судового збору в сумі 3028,00 грн., а тому враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved