Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 07 серпня 2019 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1144 між нею та відповідачем [PERSON] , стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову до суду та до повноліття [PERSON] .. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їхнє шлюбне життя не склалося, за час спільного проживання зникло почуття любові та взаємоповаги один до одного . Позивач стверджує, що з чоловіком проживають окремо, шлюбні відносини фактично між ними припинені. [PERSON] вважає не можливим подальше спільне життя та збереження сім`ї. Позивач вказує, що від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. [PERSON] вказує, що на даний час вона самостійно надає дитині належний рівень виховання , постійно піклується про її розвиток. Позивачка зазначає, що відповідач надає часткову допомогу на утримання дитини та угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Ухвалою суду від 16 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків, які позивачем усунуто в строк вказаний в ухвалі суду. Ухвалою суду від 23 червня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 29 липня 2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив позовні вимоги задовольнити частково. Проти розірвання шлюбу не заперечує та просив стягувати з нього аліменти в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач зазначив, що не заперечує свого обов`язку утримання дитини, однак вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в розмірі 1/3 від його доходу не відповідає принципу справедливості та суттєво перевищує його реальні фінансові можливості, з огляду на об`єктивні обставини його матеріального та сімейного становища. [PERSON] зазначає, що допомагає батькам, які є пенсіонерами та потребують постійної фінансової підтримки. Відповідач вказує, що позивачем не надано доказів збільшення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу). Відповідач вважає, що за загальними умовами дитина може бути забезпечена належним чином при справедливому та посильному рівні аліментів у частці його доходу (а.с.28-31). Позивач [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі. Зазначила, що не заперечує проти стягнення аліментів з відповідача в розмірі частини його доходу (заробітку) (а.с.47). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує та не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі частини його заробітку (доходу) (а.с.48) . Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що було повторно видане Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 15 серпня 2023 р., актовий запис № 1144, вбачається, що сторони уклали шлюб 07 серпня 2019 року, який зареєстровано Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавської області, а/з № 1163 (а.с.4). Встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини суд зазначає наступне. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 181\~СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 191 Сімейного кодексу України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Таким чином,\~суд відповідно\~до вищенаведених\~вимог закону,\~враховуючи \~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище відповідача\~та дитини,\~із врахуванням\~заяви \~позивача про\~згоду на\~стягнення аліментів\~у розмірі\~ частки\~всіх доходів\~відповідача,\~прийшов до\~висновку про\~задоволення позовної\~заяви та\~стягнення із\~відповідача аліментів\~на утримання\~дитини в\~розмірі \~частини його\~доходів,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідач визнав позов до першого судового засідання, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача за вимогу про розірвання шлюбу на користь позивача 605 грн. 60 коп. Решту 50 відсотків сплаченого судового збору у сумі 605 грн. 60 коп. повернути позивачу. За вимогу про стягнення аліментів стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. Решту 50 відсотків сплаченого судового збору у сумі 605 грн. 60 коп. компенсувати за рахунок держави У відповідності до\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved