Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

У березні 2025 року до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором № 8043312 від 01.07.2024 у розмірі 34\~320,00 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 8043312 за допомогою ІКС кредитодавця, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний застосунок Creditplus шляхом введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. Відповідно до умов договору відповідачка отримала від ТОВ «Авентус Україна» кредит у розмірі 10 400,00 грн, строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка 1,5 % у день. 27\~січня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 27.01/25-Ф, згідно з яким ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 8043312. Відповідачка отримала грошові кошти, але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконала. Загальний розмір заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви становить 34\~320,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10 400,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 18 720,00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами 5200,00 грн, яку позивач просив стягнути достроково на свою користь. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11\~квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 20 травня 2025 року 11-00 год. У подальшому судове засідання відкладено на 14 серпня 2025 року 09-00 год. У відзиві на позовну заяву відповідачка не визнала позовні вимоги, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивач не надав суду документів на підтвердження того, що між ним та позивачкою виникли кредитні зобов`язання, і що позивач надавав відповідачці кредитні кошти. Відповідачка не погодилася з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, вважала, що сума нарахованих процентів, пені та штрафів є завищеною та не відповідає умовам договору та чинному законодавству. Так, позивач безпідставно нарахував пеню та штрафи, не врахував зміни в законодавстві, зокрема, п. 18, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Відповідачка не здійснювала будь-яких дій, спрямованих на укладення вищевказаного договору. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором не є належним підтвердженням волевиявлення відповідачки на укладення договору, оскільки з нього неможливо встановити, що це саме вона підписала вказаний договір. Крім того, відповідачка не була належним чином повідомлена про відступлення прав вимоги від ТОВ\~«Авентус Україна» до позивача. Також відповідачка просила відмовити в задоволенні заяви представника позивача про стягнення з неї витрат на правничу допомогу, оскільки заявлений позивачем розмір таких витрат є завищеним та не відповідає критеріям розумності та співмірності. У відповіді на відзив представник позивача Сердійчук Я. Я. просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки ідентифікація позичальника здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору, і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги за цим кредитним договором. Будь-яких доказів того, що персональні відомості відповідачки (паспортні дані, РНОКПП, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення договору від її імені відповідачкою не надано. Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачкою листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінета і пароля, кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою не був би укладений. Доводи відповідачки щодо ненадання доказів на підтвердження перерахування грошових коштів на її банківський рахунок є необґрунтованими. У свою чергу відповідачки має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мала можливість надати суду докази, що кредитні кошти не надходили на банківську картку, вказану в договорі, якою вона користується. Крім того, в розрахунку заборгованості, наданому позивачем, зазначено з чого складається загальна сума заборгованості, за який період вона була нарахована. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача адвокат Чубенко М. С. подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі, просив задовольнити позовну заяву. Від відповідачки до суду надійшла заява, в якій вона просила провести розгляд справу за її відсутності, оскільки вона не має змоги з`явитися в судове засідання, заперечила проти заявлених позовних вимог, просила залишити позов без задоволення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247 ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 01 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено електронний договір № 8043312 про надання споживчого кредиту, який підписано останньою шляхом використання одноразового ідентифікатора електронного підпису А2304 (а. с. 33-41). Відповідно до пп. 1.2 п. 1 договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 10 400,00 грн. За положеннями п. 1.4 договору кредит надається строком на 360 днів, детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в договорі. Згідно з п. 1.5 договору тип процентної ставки фіксована: стандартна процентна ставка становить 1,50 % у день, знижена процентна ставка 1,35 % у день. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1 договору). Відповідно до п. 6.4 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: 1) у розмірі 936,00 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 2) у розмірі 208,00 грн, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Згідно з додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту №\~8043312 від 01.07.2024 та паспортом споживчого кредиту, які підписано відповідачкою електронними підписами одноразовими ідентифікаторами А2304 та DH4486, сторони погодили таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якої вбачається, що загальна вартість кредиту складає 66\~560,00 грн, реальна річна процентна ставка 9089,90 % річних, проценти за користування кредитом 56\~160,00 грн (а. с. 50 зворот, 51, 54-56). На підтвердження отримання відповідачкою кредитних коштів до позовної заяви додано листа директора ТОВ «Пейтек» Наталії Докучаєвої від 29.01.2025 за вих. № 0250129-2.1, відповідно до якого 01.07.2024 о 08:55:06 від ТОВ «Авентус Україна» перераховано кошти на суму 10 400 грн, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтен» f8baa15e-2356 4b99-8f70-200c51fec7ee, номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна» 47987100, Session ID 025460761006, сайт торгівця - https://creditplus.ua, код авторизації 935099, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а. с. 12 зворот, 13, 14). Згідно з розрахунком загальна заборгованість відповідачки перед ТОВ «Авентус Україна» становить 34\~320,00 грн, із яких: 10\~400,00 грн за основним боргом; 18\~720,00 грн за процентами; 5200,00 грн за штрафами (а. с. 16-20). Відповідно до договору факторингу № 27.01/25-Ф від 21.01.2025 ТОВ\~«Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.\~с.\~21-25). Згідно з актом приймання-передачі від 27.01.2025 реєстру боржників за договором факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025 ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Авентус Україна» уклали акт про те, що на виконання п. 1.2 договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025 клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги до боржників у кількості 3023 на загальну суму простроченої заборгованості 47\~268\~834,89 грн (а. с. 31 зворот). Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «Авентус Україна» до договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025, витягу з реєстру боржників загальна заборгованість відповідачки становить 34\~320,00 грн, із яких: 10\~400,00 грн за основним боргом; 18\~720,00 грн за процентами; 5200,00 грн за штрафами (а. с. 42-44 зворот). З копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 0491440000 від 27.01.2025 слідує, що ТОВ «Авентус Україна» отримало від ТОВ «Факторинг Партнерс» 1\~829\~738,94 грн оплати за договором факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025 (а. с. 31). 23.07.2025 на виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надійшла інформація від Акціонерного товариства «Універсал банк» про рух коштів по картці, яка належить [PERSON] . Зі змісту виписки убачається, що 01.07.2024 о 08-55 год. на картковий рахунок [PERSON] перераховано грошові кошти в сумі 10\~400,00 грн. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені\~статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст.\~204 ЦК\~України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.\~3\~ст. 215 ЦК України). У\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ч. 1 ст.\~1054 ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652\~ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2\~статті 639\~ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). У силу ч. 1 ст.\~638 ЦК\~України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних відомостей особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно зі\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050\~ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за цим договором. Статтею 2\~ЦПК України\~встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст.\~12,\~81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачкою вищевказаного кредитного договору, який не оспорений відповідачкою у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірним (дійсним) станом на час розгляду справи в суді. Матеріалами справи підтверджується, що 01.07.2024 між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» укладено договір № 8043312 про надання споживчого кредиту в електронній формі. Зокрема, вказаний договір підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора А2304. Доводи відповідачки про те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що вона підписала договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з якого неможливо встановити, ким та в який спосіб створено та накладено вказаний одноразовий ідентифікатор, є необґрунтованими, оскільки за нормами Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис є одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідачки на вебсайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Указаний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Підписуючи договір № 8043312 від 01.07.2024, відповідачка погодилася з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів за користування кредитними коштами та сплату штрафів за порушення умов договору, а тому її доводи про незаконність нарахування процентів та штрафів безпідставні. Так, як убачається з розрахунку заборгованості, наданим первісним кредитором, проценти за користування кредитними коштами нараховувалися в розмірі, передбаченому договору, у межах строку кредитування. Щодо доводів відповідачки про неправомірність нарахування штрафів за порушення умов договору в сумі 5200,00 грн слід зазначити таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Пункт 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, що діяла до 24.12.2023) передбачав звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період дії воєнного стану. У свою чергу Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» були викладені в новій редакції. Нова редакція пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (чинна з 24.12.2023) встановлює, що споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань лише за договорами про споживчий кредит, укладеними до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Датою набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» є 24 грудня 2023 року. Відповідно 30-й день включно з дня набрання чинності цим Законом припадає на 23 січня 2024 року. Судом установлено, що кредитний договір між [PERSON] та ТОВ\~«Авентус Україна» укладено 01.07.2024. Отже, оскільки кредитний договір укладено після 23 січня 2024 року, тобто, пізніше 30-го дня з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», то до відповідачки не застосовуються положення пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договорами про споживчий кредит. При цьому положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України мають загальний характер та стосуються всіх категорій грошових зобов`язань, незалежно від їх природи. Водночас, у цій справі йдеться саме про правовідносини, що виникли з договору про споживчий кредит, тобто, такі правовідносини підпадають під спеціальне правове регулювання, яке міститься у Законі України «Про споживче кредитування». Відповідно до загальновизнаного принципу lex specialis derogat legi generali (спеціальний закон скасовує дію загального), у випадку конкуренції між загальною нормою ЦК України та спеціальними положеннями галузевого закону перевага надається саме спеціальній нормі. Закон України «Про споживче кредитування» у чинній редакції містить чітке застереження щодо строків дії звільнення споживача від відповідальності, а саме, що такі пільги застосовуються виключно до договорів, укладених до 23 січня 2024 року включно. Відтак, застосування загальної норми п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України до договору, який укладено після 23 січня 2024 року, є юридично необґрунтованим, суперечить нормам спеціального законодавства. Заперечуючи проти позову, відповідачка посилалася на те, що позивачем не доведено факту перерахування грошових коштів на її банківський рахунок, однак указані доводи повністю спростовуються матеріалами справи, а саме випискою за карткою відповідачки, якою підтверджується факт надходження 01.07.2024 о 08-55 год. грошових коштів у розмірі 10 400,00 грн на її рахунок. Відповідачкою викладені у відзиві обставини не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема, не надано платіжних документів, або їх копій, що могли б спростувати розрахунок боргу, наданий позивачем. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для виникнення кредитних правовідносин та існування заборгованості у відповідачки перед позивачем за договором № 8043312 про надання споживчого кредиту від 01.07.2024. З урахуванням викладеного, унаслідок невиконання відповідачкою взятих за кредитним договором зобов`язань утворилася заборгованість у вказаному позивачем розмірі, яка не спростована відповідачкою, і така заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача, який на підставі відповідного договору факторингу є новим кредитором відповідачки. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. Згідно із ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на професійну правничу допомогу. Пунктами 1, 2, 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, у ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24\~січня 2019 року в справі № 910/15944/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19\~лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Позивачем на підтвердження надання правничої допомоги на суму 9000,00 грн надано такі документи:\~договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладений з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 717 від 01.02.2025, витяг з акта № 5 про надання юридичної допомоги від 01.02.2025, відповідно до яких вартість обсягу наданих послуг становить 9000,00 грн. Суд вважає, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 9000,00 грн є завищеним з урахуванням категорії справи та наданих адвокатом послуг. Так, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн відповідатимуть критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин цієї справи, що є співмірним зі складністю справи, а також обсягом наданих адвокатом послуг, які зводилися до надання усної консультації з вивченням документів та складення позовної заяви. При цьому суд також ураховує фінансовий стан обох сторін, де позивачем є юридична особа, яка займається питаннями фінансового характеру, і на користь якого стягнуто грошові кошти, як заборгованість за договором, а відповідачкою фізична особа, з якої стягнуто заборгованість за кредитним договором у зв`язку з невиконанням умов договору. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 6422,40 грн.

Outcome: approved