Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Самодурова Н.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу з відшкодування комунальних послуг, інфляційних витрат, 3% річних, моральної шкоди, а також просила стягнути судові витрати по справі: витрати на правничу допомогу. 1.Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Позовні вимоги мотивує тим, що позивач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.08.2005 року та договору дарування частки квартири від 01.12.2016 року. На підставі усної домовленості, позивач [PERSON] у травні 2023 року дозволила проживати у належній їй квартирі [PERSON] , [PERSON] та їх двом неповнолітнім дітям, на умовах щомісячної оплати ними споживчих комунальних послуг, забезпечення збереження квартири та підтримки її в належному стані, відповідальності за пошкодження або знищення майна у квартирі. Однак, відповідачі лише на початку належними чином виконували свої зобов`язання по оплаті споживчих комунальних послуг. Так, у січні 2024 року позивачка стала отримувати від виконавців комунальних послуг повідомлення про наявність заборгованості за спожиті послуги та попередження про подальше обмеження (припинення) їх надання. З цього приводу, позивачка неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням погасити заборгованість за спожиті комунальні послуги та не накопичувати борги, на що остання запевняла, що погасить виниклу заборгованість, при цьому, посилаючись на фінансові труднощі, постійно переносила строки погашення. У березні 2024 року позивачка отримала чергове попередження про припинення електропостачання її квартири за борги. На вимогу позивачки погасити заборгованість за спожиті комунальні послуги, [PERSON] відповіла, що погасить заборгованість у квітні, як отримає заробітну плату, однак, так і не виконала обіцяного. У зв`язку з систематичним невиконанням взятих на себе зобов`язань, позивачка повідомила відповідачам про розірвання з ними домовленості про їх проживання в квартирі та повідомлено про необхідність її звільнення. 30.03.2024 року позивачка прибула до квартири та виявила, що вона перебуває в жахливому (неналежному) стані, дуже брудно, стійкий запах сигаретного диму на меблях та речах, виявлено факт відсутності пральної машини (як потім стало відомо її було передано у користування третім особам), пошкодження ванної, відсутність світла на кухні та інші несправності. [PERSON] запевнила, що все відремонтує та приведе квартиру у належний стан як отримує заробітну плату за квітень. 31.03.2024 року [PERSON] було написано розписку у якій вона зазначила, що вона проживала за адресою: [ADDRESS] . Залишились неоплачені комунальні послуги по квартирі в сумі 17 000 гривень. Тобто, у розписці від 31.03.2024 року [PERSON] визнала заборгованість по оплаті комунальних послуг у сумі 17 000 гривень, яка утворилася за час її проживання у квартирі. 11.04.2024 року [PERSON] була запрошена до квартири з метою встановлення всіх пошкоджень у квартирі та узгодження зі спеціалістом по ремонту вартості відновлювальних робіт. Прибувши до квартири, [PERSON] влаштувала сварку та штовханину зі знайомою позивачки. Після чого, [PERSON] стала погрожувати позивачці створенням різноманітних проблем, зверненням до податкової за фактом, нібито, здачі відповідачам квартири без реєстрації у податковій, використанням свого службового становища (на той час працювала у КП «Білгород-Дністровськводоканал») та накладенням на позивачку штрафу за зірвану на водомірному лічильнику пломбу, яку вона ж і зірвала. Маніпулюючи сваркою зі знайомою позивачки, [PERSON] заявила, що не буде нічого відшкодовувати позивачці ані за спожиті комунальні послуги, ані за ремонт у квартирі, ані за пошкоджені меблі та техніку. Представник позивача зазначає, що відповідачі під час проживання у квартирі позивачки, оформили пільги на оплату комунальних послуг, у зв`язку з тим, що [PERSON] є учасником бойових дій - 75% знижки. Дані пільги на оплату житлово-комунальних послуг державою монетизовано, тобто, вони через Пенсійний фонд перераховувалися на банківський рахунок [PERSON] . Однак, незважаючи на отримання від держави грошових коштів на оплату житлово-комунальних послуг, відповідачі використали отримані кошти не за їх цільовим призначенням, внаслідок чого і утворилася заборгованість у розмірі 17 000 гривень. Під час з`ясування обставини щодо оформлення пільг відповідачами, було встановлено, що 20.10.2023 року [PERSON] звертався до Центру надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради за отриманням адміністративної послуги - призначення пільги на оплату житла, комунальних послуг. При цьому, [PERSON] надав адміністратору ЦНАП завідомо підроблений договір оренди квартири від 16.05.2023 року, нібито укладений між ним та позивачкою, на якому наявна печатка агентства нерухомості «Акерман» до якого має відношення [PERSON] . За даним фактом, Білгород-Дністровським РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №12024166240000258 від 31.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Також, з метою врегулювання ситуації з зірваною пломбою на водомірному лічильнику, позивачка звернулася до КП «Білгород-Дністровськводоканал» та повідомила про обставини зриву пломби та погрози з боку [PERSON] . За наявною у позивачки інформацією, за даним фактом було проведено службове розслідування та [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Позивачка використала всі можливості для урегулювання даного спору у досудовому порядку, однак, відповідачі відмовляються відшкодувати вартість спожитих ними комунальних послуг у розмірі 17 000 грн., вартість ремонту у квартирі, компенсувати вартість пошкоджених меблів та техніки. Оскільки позивач надавала строк на погашення боргу за спожиті комунальні послуги до 30.04.2024 року, отже відповідачі з 01.05.2024 року порушують грошові зобов`язання. Таким чином, відповідачі також мають сплатити позивачці інфляційні витрати та 3% річних. Крім того, позивач зазнала сильного емоційного потрясіння через поведінку та дії відповідачів, які привели належну їй квартиру до жахливо стану, залишили після себе у квартирі бруд та стійкий запах сигаретного диму, поламані меблі та техніку, при цьому, залишивши після себе великі борги за спожиті комунальні послуги. Більш того, замість подяки за те, що позивачка впустила відповідачів пожити до себе у квартиру, [PERSON] стала погрожувати їй створенням різноманітних проблем, зірвала пломбу на водомірному лічильнику та намагалася покласти за це відповідальність на позивачку, у зв`язку з чим, позивачці довелося витрачати значну кількість часу, коштів на залучення адвоката для відновлення пломби на водомірному лічильнику та вирішення даної ситуації. Позивач зазначає, що їй довелося витратити значну кількість часу та енергії для зняття з її квартири пільг, які були оформленні відповідачами на підставі підробленого договору оренди квартири від 16.05.2023 року, звертатися до поліції за даним фактом, залучати представника для захисту своїх прав та інтересів, в тому числі, з метою уникнення покладення на неї обов`язку відшкодовувати державі отриманні відповідачами кошти на оплату житлово-комунальних, якими відповідачі розпорядились не за цільовим призначенням. Вищевказані обставини суттєво вплинули на життя позивачки, призвели до її душевних страждань, стресу, негативних переживань, почуття образи, обурення, приниженої гідності, порушення звичних умов життя. 1.2. Позиція відповідачів. Відповідачі правом подання відзиву не скористалися, у судове засідання також не прибули. 2.Рух справи у суді 14 березня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження. 14 травня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Самодурової Н.В. про виклик свідка. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Самодурова Н.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. У судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , яка пояснила, що знайома з позивачем близько 15 років. Зі слів свідка, саме позивач познайомила її з відповідачами. Також від позивача їй відомо, що відповідачі не сплачували за комунальні послуги. Свідок зазначила, що відповідачі проживали у квартирі з весни 2023 року по весну 2024 року, тобто приблизно рік. Особисто відвідуючи квартиру, вона бачила її занедбаний стан: приміщення було брудним, не працювало освітлення, розбита люстра, зіпсована ванна кімната, несправна пральна машина, відсутній увесь посуд, а також зламані та викрадені інструменти. За словами свідка, відповідачі стверджували, що такий стан квартири був і раніше, а також відповідачка сварилась. У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, причини неявки суду не відомі. У зв`язку з цим суд на підставі наявних в справі доказів ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, пояснення допитаного у судовому засіданні свідка, з`ясувавши обставини на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом установлено таке. 3. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування 3.1. Щодо позовних вимог про відшкодування комунальних послуг, стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Як вбачається із матеріалів справ, позивач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.08.2005 року та договору дарування частки квартири від 01.12.2016 року /а.с.16-21/. На підставі усної домовленості, позивач [PERSON] у травні 2023 року дозволила проживати у належній їй квартирі [PERSON] , [PERSON] та їх двом неповнолітнім дітям, на умовах щомісячної оплати ними споживчих комунальних послуг, забезпечення збереження квартири та підтримки її в належному стані, відповідальності за пошкодження або знищення майна у квартирі. Однак, відповідачі лише на початку належними чином виконували свої зобов`язання по оплаті споживчих комунальних послуг. Так, у січні 2024 року позивачка стала отримувати від виконавців комунальних послуг повідомлення про наявність заборгованості за спожиті послуги та попередження про подальше обмеження (припинення) їх надання. З цього приводу, позивачка неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням погасити заборгованість за спожиті комунальні послуги та не накопичувати борги, на що остання запевняла, що погасить виниклу заборгованість, при цьому, посилаючись на фінансові труднощі, постійно переносила строки погашення. У березні 2024 року позивачка отримала чергове попередження про припинення електропостачання її квартири за борги. На вимогу позивачки погасити заборгованість за спожиті комунальні послуги, [PERSON] відповіла, що погасить заборгованість у квітні, як отримає заробітну плату, однак, так і не виконала обіцяного. У зв`язку з систематичним невиконанням взятих на себе зобов`язань, позивачка повідомила відповідачам про розірвання з ними домовленості про їх проживання в квартирі та повідомлено про необхідність її звільнення. 30.03.2024 року позивачка прибула до квартири та виявила, що вона перебуває в жахливому (неналежному) стані, дуже брудно, стійкий запах сигаретного диму на меблях та речах, виявлено факт відсутності пральної машини (як потім стало відомо її було передано у користування третім особам), пошкодження ванної, відсутність світла на кухні та інші несправності. Відповідач [PERSON] запевнила, що все відремонтує та приведе квартиру у належний стан як отримує заробітну плату за квітень. 31.03.2024 року [PERSON] було написано розписку у якій вона зазначила, що вона проживала за адресою: [ADDRESS] . Залишились неоплачені комунальні послуги по квартирі в сумі 17 000 гривень. Оригінал даної розписки наданий позивачем та долучений до матеріалів справи. Тобто, у розписці від 31.03.2024 року [PERSON] визнала заборгованість по оплаті комунальних послуг у сумі 17 000 гривень, яка утворилася за час її проживання у квартирі. 11.04.2024 року [PERSON] була запрошена до квартири з метою встановлення всіх пошкоджень у квартирі та узгодження зі спеціалістом по ремонту вартості відновлювальних робіт. Прибувши до квартири, [PERSON] влаштувала сварку та штовханину зі знайомою позивачки. Після чого, [PERSON] стала погрожувати позивачці створенням різноманітних проблем, зверненням до податкової за фактом, нібито, здачі відповідачам квартири без реєстрації у податковій, використанням свого службового становища (на той час працювала у КП «Білгород-Дністровськводоканал») та накладенням на позивачку штрафу за зірвану на водомірному лічильнику пломбу, яку вона ж і зірвала. Маніпулюючи сваркою зі знайомою позивачки, Відповідач [PERSON] заявила, що не буде нічого відшкодовувати позивачці ані за спожиті комунальні послуги, ані за ремонт у квартирі, ані за пошкоджені меблі та техніку. Як зазначає позивач, відповідачі під час проживання у квартирі позивачки, оформили пільги на оплату комунальних послуг, у зв`язку з тим, що [PERSON] є учасником бойових дій - 75% знижки. Дані пільги на оплату житлово-комунальних послуг державою монетизовано, тобто, вони через Пенсійний фонд перераховувалися на банківський рахунок [PERSON] . Однак, незважаючи на отримання від держави грошових коштів на оплату житлово-комунальних послуг, відповідачі використали отримані кошти не за їх цільовим призначенням, внаслідок чого і утворилася заборгованість у розмірі 17 000 гривень. Під час з`ясування обставини щодо оформлення пільг відповідачами, було встановлено, що 20.10.2023 року [PERSON] звертався до Центру надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради за отриманням адміністративної послуги - призначення пільги на оплату житла, комунальних послуг. При цьому, [PERSON] надав адміністратору ЦНАП завідомо підроблений договір оренди квартири від 16.05.2023 року, нібито, укладений між ним та позивачкою, на якому наявна печатка агентства нерухомості «Акерман» до якого має відношення [PERSON] . За даним фактом, Білгород-Дністровським РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №12024166240000258 від 31.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України /а.с.60/. Також, з метою врегулювання ситуації з зірваною пломбою на водомірному лічильнику, позивачка звернулася до КП «Білгород-Дністровськводоканал» та повідомила про обставини зриву пломби та погрози з боку [PERSON] . За наявною у позивачки інформацією, за даним фактом було проведено службове розслідування та [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Позивачка використала всі можливості для урегулювання даного спору у досудовому порядку, однак, відповідачі відмовляються відшкодувати вартість спожитих ними комунальних послуг у розмірі 17 000 грн., вартість ремонту у квартирі, компенсувати вартість пошкоджених меблів та техніки. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч.1, 2 та 4 ст.10 ЦПК). Частинами першою та другою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно доч.1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.651 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч.1, 2 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідачі у період з 12.05.2023 року по 01.04.2024 року проживали у квартирі позивачки та користувалися комунальними послугами у ній, внаслідок виник борг у розмірі 17 000 гривень, які відповідачі зобов`язувались погасити. Даний факт підтверджується розпискою від 31.03.2024 року. Оригінал даної розписки наданий позивачем та долучений до матеріалів справи. Позивачем було висунуто вимогу погасити борг за спожиті комунальні послуги до 30.04.2024 року, однак, станом на сьогоднішній день заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 17 000 грн. відповідачами так і не погашена. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми. У кредитора при цьому згідно із ч. 2 статті 625 ЦК України виникає кореспондуюче право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення сплати основного боргу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 р. у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241ис19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 р. у справі № 922/3095/18 (провадження №12-105гc19), від 18.03.2020 р. у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19). Оскільки позивачка надавала строк на погашення боргу за спожиті комунальні послуги до 30.04.2024 року, отже, відповідачі з 01.05.2024 року порушують грошові зобов`язання. Щодо розрахунку інфляції: (Сукупний індекс інфляції) = 100,60% ? 102,20% ? 100,00% ? 100,60% ? 101,50% ? 101,80%? 101,90% ? 101,40% ? 101,20% = 111,751% (за період Травень 2024 - Січень 2025) (Інфляційні нарахування) = 17 000,00 грн (сума боргу) ? 111,751% (сукупний індексінфляції) / 100% - 17 000,00 грн (сума боргу) = 1 997,75 грн. Стосовно 3% річних: Період розрахунку: з 01.05.2024 року по 07.03.2025 року - 311 днів. Проценти = 17 000 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 311 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 434,54 грн. Таким чином, відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, що виникла у зв`язку з несплатою боргу з відшкодування комунальних послуг у розмірі 17 000 грн за період з 01.05.2024 року по 07.03.2025 року, а тому відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції на весь час прострочення у розмірі 1 997 грн 75 коп, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 434 грн 54 коп. 3.2. Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору . Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц зазначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Таким чином, оцінивши наявні в справі докази та доводи сторін, суд дійшов висновку, що позивач зазнала сильного емоційного потрясіння через поведінку та дії відповідачів, які привели належну їй квартиру до жахливо стану, залишили після себе у квартирі бруд та стійкий запах сигаретного диму, поламані меблі та техніку, при цьому, залишивши після себе великі борги за спожиті комунальні послуги. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, яких зазнала позивач, їх тривалості, тому

Outcome: partial