Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Суть спору, короткий зміст позовних вимог У березні 2025 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Кравець А.О., звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 23 грудня 2024 року в розмірі 43000,00 доларів США, три відсотки річних в розмірі - 87 доларів США 12 центів , витрати по сплаті судового збору в розмірі 12112,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 23 грудня 2024 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 43000 дол.США, які зобов`язався повернути частинами 20000, 00 дол.США до кінця січна 30 січня 2025 року, решту коштів 23000,00 дол.США віддати до 25 березня 2025 року. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] написав розписку про отримання грошових коштів. Відповідач кошти не повернув, на вимоги щодо повернення коштів не реагує, що стало підставою для звернення до суду. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року позивачу відмовлено в задоволенні клопотання про забезпечення позову. Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху. 15 квітня 2025 року представник позивача подала заяву про усунення недоліків та долучила квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 квітня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 28 травня 2025 року. За клопотанням представника відповідача підготовче засідання відкладено до 23 червня 2025 року. Того ж дня, 28 травня 2025 року представник відповідача отримав позовну заяву з додатками, що доводиться наявною у справі розпискою. 23 червня 2025 року ухвалою суду занесеною до журналу судового засідання підготовче засідання закрито. Справу призначено до судового розгляду на 04 серпня 2025 року. 04 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - Токовенка О.В. надійшло клопотання про призначення експертизи, у якому зазначає, що для підтвердження факту підробки позивачем розписки щодо отримання коштів у розмірі 43000 доларів США, необхідна почеркознавча експертиза почерку та підпису відповідача. В судовому засіданні 04 серпня 2025 року представник відповідача - адвокат Токовенко О.В. заявив клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. В обґрунтування клопотання посилається, що відповідачем визнається факт отримання в борг від позивача коштів на суму 20000 доларів США. Вважає розписку про отримання 43000 доларів США підробленою. В судовому засіданні судом представнику відповідача роз`яснені вимоги Інструкції з призначення почеркознавчої експертизи щодо відібрання судом експериментальних зразків почерку та підпису відповідача та надання умовно - вільних зразків з метою призначення експертизи. Через відсутність відповідача та не надання представником умовно-вільних зразків почерку [PERSON] в судовому засіданні оголошено перерву до 08 серпня 2025 року 08 серпня 2025 року в судове засідання з`явився відповідач [PERSON] пояснивши, що умовно-вільні зразки почерку та підпису не приніс через неповідомлення представником. Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року відмовлено представнику відповідача [PERSON] - Токовенку О.В.в задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. В судовому засіданні 15 серпня 2025 року представник позивача підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Під час дослідження письмових доказів долучений оригінал розписки до матеріалів справи. В судовому засіданні 08 серпня 2025 року відповідач підтвердив факт отримання від позивача в борг за розпискою 20000, 00 доларів США, які не повернув. Вважає, що 43000,00 доларів США в позику не отримував. Представник відповідача - адвокат Токовенко О.В. заперечував проти задоволення заявлених вимог. Зауважив, що право відповідача на заперечення проти заявлених вимог порушено, через відмову суду в призначенні судової почеркознавчої експертизи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши позицію представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних виходячи з наступного. Встановлені судом обставини справи Судом досліджений оригінал розписки від 23 грудня 2024 року, з якої встановлено що [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 43000 дол.США, які зобов`язався повернути частинами 20000, 00 дол.США до кінця січна 30 січня 2025 року, решту коштів 23000,00 дол.США віддати до 25 березня 2025 року. На розписці міститься дата, прізвище та підпис позичальника. Станом на дату розгляду справи докази повернення [PERSON] отриманих в борг грошових коштів відсутні. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе боргових зобов`язань за розпискою. Мотиви, з яких виходив суд та застосовані норми права Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка не лише є доказом укладення договору, а й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на досліджені судом докази наявні у справі, а також оригінал розписки, досліджений в судовому засіданні та приєднаний до матеріалів, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній письмовій формі укладено договір позики, проте відповідач [PERSON] порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, вчинена сторонами письмова форма договору позики не лише є доказом факту укладення договору, а й фактом передачі грошової суми позичальнику. Заперечення відповідача, що він отримав в борг 20000,00 дол США, а не 43000,00 дол США не підтвердженні будь-якими доказами. У постанові ВС від 27.11.2019 №752/19567/14-ц зазначено наступне: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей» . Наявність оригіналу боргової розписки у позивача доводить фатк не повернення боргу. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживати процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Представник відповідача - адвокат Набруско Я.В. за заявою отримав копію позовної заяви з додатками 28 травня 2025 року. За його клопотанням підготовче засідання відкладено до 23 червня 2025 року. 23 червня 2025 року представник відповідача Набруско Я.В. подав суду клопотання про перенесення підготовчого розгляду через перебування у щорічній відпустці. Також зазначив, що між сторонами ведеться процес врегулювання майнового спору. Жодних доказів поважності неявки суду не надав. Суд визнав не поважною неявку представника відповідача та 23 червня 2025 року закрив підготовчий розгляд. Відзив до суду не надходив. Стороні відповідача ухвалою суду від 08 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з тих мотивів, що підготовчий розгляд завершений 23 червня 2025 року, відповідач має двох представників - адвокатів, фахівців в галузі права, у визначений судом строк відзив на позовну заяву не подали, як і не подали в підготовчому засіданні клопотання про призначення експертизи. В клопотання від 04 серпня 2025року не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку та поважності причин, також відсутнє й клопотання про повернення до стадії підготовчого розгляду, тому суд вважає, що сторона відповідача намагалась затягнути розгляд справи. Станом на день звернення позивача до суду із позовними вимогами, відповідач взяті на себе зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав, грошові кошти не повернув, таким чином з нього підлягає стягненню заборгованість за розпискою від 23 грудня 2024 року в сумі 43000,00 дол США. Відповідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за користування коштами, оскільки інший розмір не визначений умовами договору. З відповідача, на користь позивача підлягає стягненню 87 доларів 12 центів, наведений стороною позивача розрахунок суд вважає вірним. Сторона відповідача не заперечувала проти визначеного розміру. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 12112,00 грн, що підтверджується квитанцією від 14 квітня 2025 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 12112,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved