Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2024 року. Сімейне життя спочатку було нормальне. Однак згодом відносини погіршились, вони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, що почало призводити до виникнення конфліктів, різного роду суперечок. Намагання зберегти сім"ю не дало позитивного результату. Сторони тривалий час спільно не проживають. На даний час позивач прийшла до переконання, що шлюб існує формально і зберегти його неможливо. Вони стали чужими людьми, не підтримують шлюбних відносин, перестали вести спільне господарство. Примирення між ними неможливе. Просить шлюб розірвати. Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 18.07.2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивачки адвокат Тунський А.Р. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву про визнання позову. Просить шлюб розірвати, справу розглянути без його участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2024 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 462 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, оформленого [INFO] у м. Гданськ, Республіка Польща, номер акту 2261011/00/AU/2023/452585 (а.с. 9). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються одинаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу. Згідно 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, враховуючи те, що фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально, позивач не бажає примирення та збереження шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114, абз. 2 ч.3 ст 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі наведеного, ст. ст 105, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved