Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, уточненим в ході розгляду справи, про визнання недійсним правочину та витребування майна. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Київської міської ради №1133/3202 від 24.12.2009 позивачу у власність передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,1000 га із кадастровим номером 8000000000:85:977:0028, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , на підставі чого 13.05.2010 позивачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №793930. У січні 2020 року позивачу стало відомо про порушення її права власності, а саме викрадення належної їй земельної ділянки шляхом перереєстрації права власності за юридичною особою на підставі підробленого від її імені документу та подальший перепродаж ділянки відповідачу [PERSON] . Як зазначає позивач, невідомі особи у невстановлений час, але не пізніше 01.03.2019 підробили офіційний документ, датований 20.02.2019 - акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Град Актив» (ЄДРПОУ 42693287), відповідно до якого [PERSON] , нібито будучи учасником та директором ТОВ «Град Актив», 20.02.2019 підписала вказаний акт, на підставі якого передала товариству для внесення до його статутного капіталу належну їй земельну ділянку площею 0,1000 га із кадастровим номером 8000000000:85:977:0028, знаходиться за адресою [ADDRESS] . При цьому, особа [PERSON] нібито встановлена, а справжність підписів від її імені у підробленому документі начебто посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. Позивач вказує, що вона ніколи не була учасником, директором чи засновником ТОВ «Град Актив» та не підписувала будь-яких документів з цього приводу, товариство не створювала, директора не призначала, не мала наміру вносити належне їй на праві власності нерухоме майно до статутного капіталу ТОВ «Град Актив», акт приймання-передачі від 20.02.2019 не підписувала, її підписи підроблені невідомими особами, повноважень на відчуження майна не надавала. В подальшому, 01.03.2019 державний реєстратор КП «Реєстратор» Нікітіна Ю.В. за зверненням невідомої особи на підставі підробленого документа прийняла незаконне рішення з індексним номером 45769684 та вчинила у Державному реєстрі прав незаконний запис номер 30519430, яким зареєстровано право власності за ТОВ «Град Актив», ЄДРПОУ 42778669 на вказану земельну ділянку. Таким чином, позивач зазначає, що земельна ділянка вибула із власності на підставі підроблених документів та поза її волею. Надалі, 31.05.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. посвідчила та зареєструвала у реєстрі вчинюваних нотаріальних дій за номером 3594 договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ТОВ «Град Актив» продало, а [PERSON] купила обумовлену земельну ділянку, право власності якої зареєстровано у Державному реєстрі прав, запис номер 31812738. Однак, на думку позивача, на момент укладення вищевказаного договору ТОВ «Град Актив» не набуло права власності на ділянку, отже не мало повноважень на її продаж. З огляду на вищевказане, позивач, з урахуванням уточнень, просить суд визнати недійсним з моменту укладення правочину - акт приймання-передачі майна від 20.02.2019 про передачу учасником ТОВ «Град Актив» [PERSON] директору ТОВ «Град Актив» Курочкіній Т.Г. в якості внеску до статутного капіталу товариства нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,1000 га із кадастровим номером 8000000000:85:977:0028 за адресою [ADDRESS] , відновити становище, яке існувало до укладення недійсного правочину - витребувати від [PERSON] належне [PERSON] нерухоме майно, яке вибуло із власності не з її волі, а шляхом викрадення - земельної ділянки площею 0,1000 га із кадастровим номером 8000000000:85:977:0028, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , а також стягнути з відповідачів судовий збір. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.08.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.08.2023 у зв`язку із задоволенням клопотанням представника позивача у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.11.2023 провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням матеріалів справи разом із клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2023 у зв`язку із задоволенням клопотання експерта справу повторно направлено на судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.02.2024 провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням матеріалів справи без виконання експертизи за відсутності відомостей про надходження оплати за проведення експертизи. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2024 у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача справу повторно направлено на судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.05.2024 провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням матеріалів справи разом із клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів та рахунком на сплату витрат на проведення експертизи. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31.07.2024 у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача справу повторно направлено на судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.10.2024 провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням матеріалів справи із повідомленням експерта про неможливість проведення судової експертизи внаслідок неоплати рахунку її вартості. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.01.2025 у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача справу повторно направлено на судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.03.2025 провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням матеріалів справи із висновком експерта. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 09.06.2025, підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі ТОВ «Град Актив» та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позову не надали. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін А.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи містяться пояснення приватного нотаріуса, в яких він просив прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства та матеріалів справи, посилаючись на те, що ним ніколи не посвідчувався акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Град Актив» від 20.02.2019, ні підписи у ньому, записи №1004,№1005 про таке засвідчення у реєстрі нотаріальних дій відсутні, а його засвідчувальний напис та підпис сфальсифіковані. Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення представника третьої особи, тотожні поясненням приватного нотаріуса, в яких також зазначено, що приватним нотаріусом не посвідчувалися справжність підпису Курочкіної Т.Г. у статуті ТОВ «Град Актив», у заяві про державну реєстрацію створення вказаного товариства, у рішенні засновника тощо. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га із кадастровим номером 8000000000:85:977:0028, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , належала [PERSON] на праві власності, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку від 13.05.2010 серія ЯЕ №793930 (том 1, а.с. 17-18). За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України від 24 червня 2015 року, викладеного в постанові у справі №6-318цс15, відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Як убачається з матеріалів реєстраційної справи №1777009580000 (а.с.139-175, т.І), згідно рішення засновника №1 ТОВ «Град Актив» від 06.12.2018 засновником [PERSON] вирішено: 1) створити Товариство з обмеженою відповідальністю «Град Актив», 2) затвердити повне найменування товариства: Товариство з обмеженою відповідальністю «Град Актив». Затвердити скорочене найменування товариства: ТОВ «Град Актив», 3) затверджено статутний капітал товариства, у розмірі 100000,00 грн, статутний капітал формується майновим внеском засновника, оцінений засновником на суму 100000,00 грн., а саме наступним майном: об`єкт нерухомого майна, земельна ділянка розміром 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:85:977:0028, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , визначено розподіл часток у Статутному капіталі Товариства наступним чином: [PERSON] - 100% Статутного капіталу, що становить 100000,00 грн, 5) визначено місцезнаходження товариства за адресою: м. Київ, вул. Івана Кудрі, 20-б), а також затверджено статут товариства, директором товариства призначено Курочкіну Т.Г. (том 1, а.с. 44). 20.02.2019 на підставі акту приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Актив», учасник товариства [PERSON] передала до статутного капіталу товариства, а товариство прийняло у власність об`єкт нерухомого майна на суму 100000,00 грн, а саме: земельну ділянку розміром 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:85:977:0028, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Акт підписано позивачем в якості учасника товариства з однієї сторонни, та його директором, з іншої сторони. Справжність підпису засвідчено приватним нотаріусом КМНО Чигріним А.О. (том 1, а.с. 142-143). На підставі викладеного, 01.03.2019 реєстратором КП «Реєстратор» Нікітіною Ю.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №45769684 щодо проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку за кадастровим номером 8000000000:85:977:0028, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Град Актив». Підставою прийняття відповідного рішення зазначено рішення засновника, серія та номер: 1, виданий 06.12.2018, видавник: сторони; акт приймання-передачі майна, серія та номер б/н, виданий 20.02.2019, видавник сторони (том 1, а.с.150,151). Згідно з рішення учасника №01-05-19 ТОВ «Град Актив» від 08.05.2019, [PERSON] прийнято рішення про звільнення з посади директора товариства [PERSON] з 08.05.2019 та призначення на посаду директора товариства [PERSON] з 09.05.2019. Справжність підпису [PERSON] засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1180 (том 1, а.с. 205). У подальшому, 31.05.2019 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ТОВ «Град Актив» в особі директора [PERSON] та [PERSON] , право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:85:977:0028 перейшло до [PERSON] та було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., номер запису про право власності 31812738 (а.с. 157-163, т.І). Пред`являючи вимогу про визнання недійсним акту приймання-передачі майна від 20.02.2019 про передачу учасником ТОВ «Град Актив» [PERSON] директору ТОВ «Град Актив» Курочкіній Т.Г. в якості внеску до статутного капіталу товариства нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,1000 га із кадастровим номером 8000000000:85:977:0028 за адресою [ADDRESS] , позивач посилалася на те, що вона не підписувала вказаний акт прийому-передачі майна та ніколи не мала наміру передавати належне їй на праві власності майно до статутного капіталу товариства, учасником якого вона ніколи не була. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (частина третя). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта). Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, недійсність правочину зумовлюється наявністю недоліків його складових елементів: незаконність змісту правочину, недотримання форми, невідповідність дефекту суб`єктного складу, невідповідність волевиявлення внутрішній волі. Згідно усталеної практики Верховного Суду, акт приймання-передачі майна до статутного капіталу господарського товариства за своєю правовою природою є двостороннім правочином, оскільки такий акт підтверджує волевиявлення його сторін та має відповідні юридичні наслідки: набуття та припинення права власності на нерухоме майно. При цьому, оскарження правочину, оформленого актом приймання-передачі майна до статутного капіталу товариства є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків позивача у розумінні статті 16 Цивільного кодексу України. Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 11.09.2018 у справі № 918/1377/16, від 12.06.2019 у справі № 927/352/18, від 10.09.2019 у справі №918/370/18. Відповідно до пункту 48 Порядку №1127, для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) подаються: 1) документ, що посвідчує право власності особи на майно, яке передається у власність юридичної особи (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна, підписаний власником (співвласниками) та особою, що діє від імені відповідної юридичної особи. Якщо майно відповідно до закону належить на праві спільної сумісної власності подружжю (колишньому подружжю), акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна, підписується кожним з подружжя (колишнього подружжя) незалежно від наявності державної реєстрації права власності лише в одного з них; 3) рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом (у разі, коли передача майна здійснюється іншою юридичною особою); 4) письмова згода суб`єкта переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення у випадках, передбачених законом. Справжність підписів на документах, передбачених підпунктами 2 та 4 пункту 48 Порядку №1127, засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат». З наведеного слідує, що волевиявлення учасників правочину щодо передачі майна до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю оформляється актом приймання-передачі майна, який укладається у письмовій формі та засвідчується нотаріально. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як убачається із висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/111-25/8165-ПЧ від 27.02.2025 (а.с.171-183, т.ІІІ) за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у даній справі, підписи від імені [PERSON] : - у статуті Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Актив», затвердженого рішенням засновника товариства [PERSON] №1 від 06.12.2018, справжність підпису у якому посвідчена 07.12.2018 приватним нотаріусом Чигріном А.О.; - у заяві про державну реєстрацію створення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Актив» від 06.12.2018, справжність підпису у якій посвідчена 07.12.2018 приватним нотаріусом Чигріном А.О.; - у рішенні засновника №1 від 06.12.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Актив» про створення товариства, справжність підпису у якому посвідчена 07.12.2018 приватним нотаріусом Чигріном А.О.; - у рішенні учасника №01-05-19 Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Актив» від 08.05.2019 про звільнення та призначення директора товариства, справжність підпису у якому посвідчена 08.05.2019 приватним нотаріусом Чигріном А.О., виконані не [PERSON] , а іншою особою. Запитання щодо виконання [PERSON] підписів від імені [PERSON] в акті приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Актив» від 20.02.2019, посвідченому 26.02.2019 приватним нотаріусом Чигріном А.О., не вирішувалося експертом у зв`язку з тим, що підписи на копії вказаного акту завіреній адвокатом Курочкіної Т.Г. - [PERSON] є зображеннями підписів, виконані із застосуванням друкуючого пристрою із електрофотографічним способом друку, їх якість не відображає у повному обсязі можливі ознаки монтажу, ознаки попередньої технічної підготовки, ознаки ретельної імітації, а також ідентифікаційні ознаки, які характеризують письмові навички виконавця. Встановленими висновком експерта обставинами спростовуються дійсні наміри та волевиявлення позивача на створення відповідача ТОВ «Град Актив», окрім того, спростовується також і правомірне внесення до статутного капіталу відповідача нерухомого майна за оскаржуваним правочином. Крім того, відповідно до інформації, наданої приватним нотаріусом КМНО Чигріном А.О. у ході судового розгляду справи, ним не посвідчувалися підписи [PERSON] в оспорюваному акті приймання-передачі, у реєстрі вчинюваних нотаріальних дій відповідні записи нотаріусом не робилися, підписи від його імені в акті також підроблені. Таким чином, зібрані у справі докази у своїй сукупності спростовують факт підписання позивачем акту приймання-передачі майна від 20.02.2019. Зазначене вказує на недотримання сторонами правочину з передачі майна до статутного капіталу товариства встановленої законодавством письмової форми, а також вказує на відсутність волевиявлення позивача на передачу майна до статутного капіталу ТОВ «Град Актив». Встановивши дефект волевиявлення сторін правочину та дефект форми правочину, врахувавши факт непідписання позивачем статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Актив», затвердженого рішенням засновника товариства [PERSON] №1 від 06.12.2018, заяви про державну реєстрацію створення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Актив» від 06.12.2018, рішення засновника №1 від 06.12.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Актив» про створення товариства, на підставі яких у подальшому було укладено оспорюваний акт, суд дійшов висновку про те, що акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Град Актив» від 20.02.2019 суперечить вимогам статті 203 ЦК України та є недійсним з моменту його вчинення. Частиною 3 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст. 321, 319 Цивільного кодексу України). Одним із судових способів захисту речових прав є витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Так, відповідно до статті 387 ЦК власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України, у частині 1 якої зазначено, що в разі якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно з частиною 3 статті 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Звертаючись до суду з вказаним позовом з підстави, передбаченої ст. 388 ЦК України, позивач просив витребувати від [PERSON] на свою користь земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:85:977:0028, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , оскільки вона вибула з її володіння поза її волею. Вирішуючи питання правомірності витребування майна у добросовісного набувача залежно від обставин, передбачених положеннями ст. 388 ЦК України, Верховний Суд України у постановах від 16.09.2015 року у справі № 6-1203цс15 та від 02.03.2016 року у справі № 6-3090цс15 висловив такий правовий висновок. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 ст. 388ЦК України). За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Норма ст. 388 ЦК України може застосовуватися як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння (віндикація). Зазначений правовий висновок підтримав у своїй постанові від 05.12.2018 року й Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду за наслідками розгляду справи № 752/2124/16-ц (провадження № 61-20676св18). Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке надалі було відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст. ст. 387 та 388 ЦК України. Тобто, віндикацією є особливий спосіб захисту права власності, який застосовується в тому випадку, коли власник майна фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. Таким чином, убачається, що на підставі вищевказаної норми закону власник має право реалізувати своє право на захист зверненням до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння з дотриманням вимог, передбачених відповідним процесуальним законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №811/1640/17 звернула увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. При цьому належному способу захисту відповідає позовна вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, а належним відповідачем є особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно. Судом встановлено, що останнім власником земельної ділянки, кадастровий номер №8000000000:85:977:0028 є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2019, укладеного з ТОВ «Град Актив» в особі директора Маковецької О.Б. (а.с.163, т.І). З огляду на вищезазначене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про витребування на її користь земельної ділянки, тому що спірна ділянка, внаслідок відсутності волі позивача на їх відчуження на підставі недійсного акту прийому-передачі послідовно передавалася у власність ТОВ «Град Актив», і, як наслідок, відповідачу [PERSON] без дотримання вимог закону. Враховуючи ту обставину, що земельна ділянка вибула з володіння позивача поза його волею на підставі недійсного правочину, вимоги позову про витребування майна у відповідача, за яким воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову. Суд зауважує, що встановлений ст.388 ЦК України механізм витребування власником майна у добросовісного набувача не може розглядатися як протиправне позбавлення права власності у розумінні ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідної практики Європейського суду з прав людини. Крім того, відповідно до норм чинного законодавства відповідач не позбавлений можливості відновити свої права шляхом звернення до суду з позовом до продавця спірного майна за договором купівлі-продажу з майновими вимогами про відшкодування збитків, завданих вилученням земельної ділянки. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Інших доводів, які б спростували висновки суду, сторонами не надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved