Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

20.01.2024 року представник заявниці [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку окремого позовного провадження із даною заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги мотивує наступним. 08.09.1966 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям розірвано 11.08.1981 року. Після повномасштабного вторгнення військ рф на територію України, [PERSON] був мобілізований для проходження військової служби. [INFO] під час виконання бойового завдання він отримав ушкодження, несумісні з життям, внаслідок чого помер. Мати померлого, [PERSON] , звернулась до [INFO] (далі - [INFO] ) із заявою на одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її сина-військовослужбовця. Донька померлого, [PERSON] , відмовилась від одержання одноразової грошової допомоги. Батько померлого, [PERSON] , помер [INFO] . Інших осіб, які б мали право на одержання одноразової грошової допомоги, немає. Частину виплат [PERSON] отримала, але згодом виявила, що суми надходять не в повному розмірі. На її звернення в [INFO] повідомили, що при перевірці документів виявились розбіжності в написанні прізвищ в свідоцтві про смерть загиблого солдата [PERSON] та в свідоцтві про смерть його батька [PERSON] . Дані розбіжності перешкоджають заявниці реалізувати свої права на отримання соціальних виплат, а тому виникла необхідність звернення з даною заявою до суду, оскільки в позасудовому порядку вирішити дане питання вона не може. У зв`язку з цим, просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , встановивши, що вони приходяться один одному сином та батьком відповідно. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.02.2025 року заяву прийнято до розгляду за правилами окремого позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.25). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2025 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи [PERSON] (а.с.55-56). Сторони в судове засідання не з`явились. 21.08.2025 року на електронну адресу суду від представника заявниці [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі сторони заявника, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.64-65). [INFO] повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», згідно відповідної довідки повістку ними отримано 01.05.2025 року о 20:29 (а.с.59). Причину неявки їх представника суду не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи або про слухання справи без їх участі на адресу суду не направили. Заінтересована особа [PERSON] повідомлялась про час розгляду справи, шляхом направлення судової повістки на адресу її реєстрації, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.63), згідно якого пакет документів отримано нею 31.07.2025 року. Причина неявки суду невідома, заяву про відкладення розгляду справи або про слухання справи без її участі суду не надала. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Як встановлено судом [PERSON] народився [INFO] в м. Нікополі Дніпропетровської області, батьками в свідоцтві про його народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (мовою оригіналу) (а.с. 7). Згідно сповіщення №451 від 30.01.2023 року, виданого командиром військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , [INFO] , [INFO] під час ведення бойових дій поблизу н.п. Васюківка Донецької області отримав поранення, несумісне з життям. З метою з`ясування обставин та причин смерті військовослужбовці проводиться службове розслідування (а.с.10). Мати загиблого, [PERSON] , звернулась до [INFO] для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і навчального складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану». Донька загиблого військовослужбовця, [PERSON] , [INFO] , звернулась до [INFO] із заявою про відмову від одержання одноразової грошової допомоги. Батько загиблого, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що свідчить відповідне свідоцтво про його смерть (а.с.12). Інших осіб, які б мали право на одержання одноразової грошової допомоги судом не встановлено. На підставі заяви [PERSON] були призначені грошові виплати, але згодом вони почали надходити у меншому розмірі. Згідно повідомлення [INFO] , при перевірці документів було виявлено розбіжності в написанні прізвищ загиблого військовослужбовця [PERSON] та його померлого батька [PERSON] . У зв`язку з цим заявниці рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин між загиблим та його померлим батьком (а.с.11). Крім того, даний факт тягне за собою юридичні наслідки для заявниці у вигляді набуття особистих і майнових прав, як матері загиблого військовослужбовця. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21 вказала, що справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1\~ст.\~315\~ЦПК України та не є вичерпним ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.1\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику в\~справах встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.\~7\~постанови Пленуму суд в праві розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Під родинними відносинами слід розуміти, насамперед, кровний зв`язок між людьми, за наявністю якого у людини виникають відповідні юридичні наслідки, тобто, виникнення, зміна чи припинення прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В постанові від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 (провадження №61-249св21) Верховний Суд зазначає, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування. Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, по господарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту родинних відносин. На підтвердження даного факту заявницею надані наступні документи: свідоцтво про народження [PERSON] (а.с.7), свідоцтво про шлюб його батьків (а.с.5), свідоцтво про розірвання даного шлюбу (а.с.6), Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до якого батьком [PERSON] , [INFO] , зазначений [PERSON] (а.с.8). Тоді як в свідоцтві про смерть прізвище батька загиблого військовослужбовця зазначено як [PERSON] (а.с.12). З огляду на викладені вище обставини, беручи до уваги надані письмові докази, у суду не викликає сумнівів той факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком загиблого військовослужбовця [PERSON] , а різниця в написанні їх прізвищ в документах виникла внаслідок різного перекладу з російської мови на українську. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку, встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановить заявниця, підтверджується наданими письмовими доказами та документами, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved