Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про поділ спільного майна. В позовній заяві (а.с. 2 4) викладено наступну позицію. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2002 року, під час якого набули право власності на легковий автомобіль марки Infinity моделі G25, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , об`ємом двигуна 2496 см?, зареєстрований 15 серпня 2022 року на ім`я відповідача. Домовленості між сторонами щодо розподілу спільного майна не досягнуто, транспортним засобом володіє та користується [PERSON] . За вказаних обставин [PERSON] просила визнати право спільної сумісної власності сторін на автомобіль, поділити це майно подружжя шляхом стягнення на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частки та присудження транспортного засобу відповідачу. Відзив на позов не надходив. В судове засідання позивач, її представник не з`явилися. Від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їхньої з позивачем відсутності, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання вдруге не з`явився, про причини неявки, їх поважність суд не оповістив; будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників. Судом встановлено, що, відповідно до рішення Бродівського районного суду від 11 серпня 2023 року (а.с. 7), сторони перебували в шлюбі з 19 жовтня 2002 року до 11 вересня 2023 року. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів (а.с. 9), з 15 серпня 2022 року та станом на 27 березня 2025 року [PERSON] є власником транспортного засобу легкового автомобіля марки Infinity моделі G25, 2010 року випуску, об`єм двигуна 2496 см?, номер кузова [NUMBER] . Відповідно до звіту про незалежну оцінку (а.с. 10-11) автотоварознавчого дослідження, середня ринкова вартість автомобіля марки Infinity моделі G25, 2010 року випуску, тип легковий седан, станом на 10 квітня 2025 року, в середньостатистичному нормальному, експлуатаційному і укомплектованому стані, без пошкоджень і суттєвих дефектів, становить 352\~858 грн. Як встановлено\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~63\~СК\~України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1\~ст. 69 СК України). Згідно з\~ч.\~1\~\~ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Факт набуття права власності на транспортний засіб за рахунок спільних коштів сторін не заперечувався. Спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, згідно із ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, тому додаткове зазначення в резолютивній частині рішення про визнання майна, вимоги про поділ якого заявлено, спільною сумісною власністю сторін не є необхідним та ефективним способом захисту. Автомобіль перебуває у володінні та користуванні відповідача, згідно із ч. 2 ст. 183 ЦК України, є неподільною річчю. Указані обставини є підставою для одержання позивачем грошової компенсації вартості його частки майна від відповідача. Отримання грошової компенсації співвласником тягне припинення правового режиму спільної сумісної власності на об єкт цього права відповідно до закону (ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 372 ЦК України), тому право власності відповідача на автомобіль в цілому в такому випадку є безспірним та додаткового визнання не потребує.

Outcome: partial