Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») через систему «Електронний суд» звернулось до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за Договором про надання кредиту №475199-КС-001 від 14.09.2023р. у розмірі 76590,24 грн, що складається з: прострочених платежів по тілу кредиту 13379,98 грн, прострочених платежів по процентах 62210,26 грн, прострочених платежів за комісією 0,00 грн, боргу по штрафах 0,00 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у відповідності до Законів України «Про електронну комерцію», «Про споживче кредитування» 14.09.2023р. між ТОВ «Бізнес Позика» і [PERSON] в електронній формі шляхом використання електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором було укладено вказаний кредитний договір. За умовами даного кредитного договору товариство повинно було надати позичальнику грошові кошти в сумі 10000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник повинен був повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Позивач виконав взяті зобов`язання, перерахувавши відповідачу на вказану ним в особистому кабінеті банківську картку обумовлену суму кредитних коштів, тоді як позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином та своєчасно не виконав. 24.11.2023р. між сторонами в той же спосіб укладено додаткову угоду №ДУ№1 до кредитного договору, за якою товариство надало позичальнику додатковий кредит у сумі 7000 грн. 28.02.2024р. між сторонами в той же спосіб укладено додаткову угоду №ДУ№2 до кредитного договору, згідно умов якої термін дії договору визначено до 26.03.2025р. Позивач виконав взяті зобов`язання, перерахувавши відповідачу на вказану ним в особистому кабінеті банківську картку обумовлену суму кредитних коштів. Однак, позичальник до теперішнього часу свої зобов`язання за кредитним договором належним чином та в повному обсязі не виконав, здійснивши лише часткову оплату на загальну суму 27180,41 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання станом на 28.05.2025р. у нього утворилась вищевказана заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Позивачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 04 липня 2025 року було направлено в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але той інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. При цьому, суд зважує на те, що позивач у п.5, 6 прохальної частини позову просив розглядати справу саме в такому порядку та без його участі, а приписи ст.274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення даної категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу ухвалу\~про відкриття\~спрощеного позовного\~провадження в\~справі без\~повідомлення (виклику)\~сторін від\~04\~липня 2025\~року було\~надіслано за\~зареєстрованим у\~встановленому законом\~порядку місцем\~проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причин повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), однак той відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Також в установлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відтак, у силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. У ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За приписами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства). Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №475199-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). 14 вересня 2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) ТОВ «Бізнес Позика» укласти Договір №475199-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). 14 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» і [PERSON] було укладено Договір №475199-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). За умовами даного договору товариство надає позичальнику в кредит грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за його користування та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» (п.2.1); загальний розмір кредиту 10000 грн (п.2.1, 2.6), який надається шляхом безготівкового переказу коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника, що відповідає його банківській платіжній картці [NUMBER] (п.3.1, розділ 8); строк, на який надається кредит, 24 тижнів (п.2.3); стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,0% фіксована, знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15288411% фіксована (п.2.4); комісія за надання кредиту 1500 грн (п.2.5); дата видачі кредиту 14.09.2023р. (п.2.10); строк дії договору до 29.02.2024р. (п.2.7), що є датою повернення кредиту (п.2.11); сторонами погоджено Графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка (п.3.2.3). 24 листопада 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію укласти Додаткову угоду №1 (оферта) до Договору №475199-КС-001 про надання кредиту від 14 вересня 2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма). 24 листопада 2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) ТОВ «Бізнес Позика» щодо укладання Додаткової угоди №1 до Договору №475199-КС-001 про надання кредиту від 14 вересня 2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма). 24 листопада 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» і [PERSON] була укладена Додаткова угода №1 до Договору №475199-КС-001 про надання кредиту від 14 вересня 2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма), за умовами якої кредит збільшується на 7000,00 грн, після чого загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту становить 14170,00 грн; комісія за надання додаткової суми кредиту 1050,00 грн; строк дії договору до 10.05.2024р. 28 лютого 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію укласти Додаткову угоду №2 (оферта) до Договору №475199-КС-001 про надання кредиту від 14 вересня 2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма). 28 лютого 2024 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) ТОВ «Бізнес Позика» щодо укладання Додаткової угоди №2 до Договору №475199-КС-001 про надання кредиту від 14 вересня 2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма). 28 лютого 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» і [PERSON] була укладена Додаткова угода №2 до Договору №475199-КС-001 про надання кредиту від 14 вересня 2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма), за умовами якої позичальник підтверджує наявність у нього перед кредитодавцем заборгованості за договором станом на 28.02.2024р. у розмірі 21200,24 грн, що включає: суму кредиту 13379,98 грн, проценти за користування кредитом 7820,26 грн, комісія за надання кредиту 0 грн. Сторони внесли такі зміни до договору: строк, на який надається кредит, 80 тижнів (п.2.3); процентна ставка за кредитом з 28.02.2024р. по 24.04.2024р. пільгова 0,8646631% в день, якщо позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів; в противному разі з четвертого дня прострочення платежу і до 24.04.2024р. процентна ставка становитиме 1,15288411% в день; з 25.04.2024р. 1,15288411% в день (п.2.4); строк дії договору до 26.03.2025р. (п.2.7), що є датою повернення кредиту (п.6). Аналогічна за змістом інформація щодо порядку кредитування та умов повернення кредиту наведена й у Паспортах споживчого кредиту, які підписані сторонами 14.09.2023р., 24.11.2023р., 28.02.2024р. Оскільки вказані кредитний договір з додатковими угодами зафіксовані в кількох документах, створені в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинені в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника кредитодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було ідентифіковано й верифіковано, з огляду на їх неоспорювання відповідачем, письмова форма даних правочинів дотримана. При цьому, суд констатує, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між позивачем і відповідачем електронного кредитного договору на сайті є неможливим. Тобто, на виконання вимог ч.1 ст.638\~ЦК України сторони у вказаному кредитному договорі й додаткових угодах досягли згоди щодо всіх істотних умов цих правочинів, у зв`язку з чим вони у силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами. Зазначене відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Крім того, довідками (візуальна форма) ТОВ «Бізнес Позика» підтвердило послідовність дій [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті щодо укладення електронного договору про надання кредиту та додаткових угод до нього. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Бізнес Позика» зазначені свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши [PERSON] можливість користуватися обумовленою сумою фінансових ресурсів, а позичальник користувався ними, цим самим схвалюючи укладений правочин відповідно до погоджених сторонами умов. Наведене підтверджується довідками ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення ТОВ «Бізнес Позика» переказу грошових коштів у загальній сумі 17000 грн (14.09.2023р. - 10000 грн, 24.11.2023р. 7000 грн) на банківську картку № [NUMBER] , що була повідомлена позичальником у кредитному договорі (призначення платежу перерахування коштів [PERSON] згідно кредитного договору №475199-КС-001 від 14.09.2023р.), а також наданою АТ «Ощадбанк» випискою по рахунку відповідача, які є належними й допустимими доказами в справі. Натомість, [PERSON] свої договірні зобов`язання виконував неналежним чином і несвоєчасно, кредит та проценти за його користуванням у відповідності до умов договору та графіку платежів не сплатив. Згідно доданих до позовної заяви розрахунку та довідки заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Бізнес Позика» по кредитному договору №475199-КС-001 від 14.09.2023р. станом на 28.05.2025р. складає 76590,24 грн, з яких: борг за тілом кредиту 13379,98 грн, борг за відсотками 63210,26 грн, борг за комісією 0,00 грн, борг за штрафами 0 грн, що відповідачем не спростовано, зокрема й шляхом надання інших своїх контрозрахунків. Суд вважає правомірним нарахування ТОВ «Бізнес Позика» [PERSON] процентів за користування кредитом саме у межах встановленого та погодженого сторонами строку дії договору з урахуванням додаткових угод до нього, який є рівним строку кредитування (80 тижнів, до 26.03.2025р.), ці відсотки не є процентами, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 ЦК України), що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16. Крім того, суд не вбачає підстав для визнання несправедливими умов укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки штрафні санкції позивач відповідачу не обраховував, а нараховані у межах строку кредитування відсотки, які значно перевищують тіло кредиту і з яким позичальник погоджувався, підписуючи договір, не відносяться до сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації в розумінні положень п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи принцип свободи договору відповідач мав можливість не вступати з позивачем у кредитні правовідносини, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування кредитними коштами несправедливим, проте погодився на такі умови договору, підписавши його без будь яких застережень. Більше того, не дивлячись на своє гарантоване право, передбачене п.4.2 договору, на відмову протягом 14 календарних днів від договору без пояснення причин відповідач продовжував користуватися кредитними коштами позивача й до нього з жодними заявами не звертався. Прикметно, що чинне законодавство не наділяє суд повноваженнями зменшувати суми процентів за користування кредитом, які позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов кредитного договору. Одночасно суд звертає увагу відповідача, що порушення ним орієнтованого графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, так як згідно п.3.2 договору проценти нараховуються за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом. Водночас [PERSON] вупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог, зокрема й щодо укладення кредитного договору та отримання кредиту, а відсутність у нього коштів не може бути підставою для звільнення його від погашення кредитної заборгованості. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved