Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Ананьївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, 11 грудня 2018 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу посвідчено заповіт від імені [PERSON] , який на випадок своєї смерті заповів позивачу свою земельну ділянку площею 2,3734 га, яка знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Подільського (колишнього Ананьївського) району Одеської області. Позивач зазначає, що [PERSON] змінив своє постійне місце проживання, а саме, виїхав до Республіки Польща, точне місце проживання позивачу невідоме, де помер [INFO] . Позивач вказує, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді вище зазначеної земельної ділянки, а тому у 2025 році позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини та було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що строк для прийняття спадщини ним дійсно пропущений, однак з поважних причин. Так, дружина позивача [PERSON] близько п`яти років хворіє, з 2020 року вона була неодноразово прооперована. На протязі вказаного періоду дружина позивача потребувала з боку позивача моральної, матеріальної та фізичної підтримки та позивач, як чоловік, надав таку допомогу своїй дружині, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. На час відкриття спадщини, тобто, в 2023 році, хвороба дружини позивача загострилась, що призвело до чергового оперативного втручання. Відвідування лікарень, МСЕК, безпосередньо саме лікування, придбання великої кількості ліків, реабілітаційний період займали та по теперішній час займають багато часу та грошових коштів із сімейного бюджету. В період з 2020 року по теперішній час вони виснажилися як фізично так і морально, а тому позивачу було складно вчасно відвідати нотаріальну контору для вирішення спадкового питання. Зазначені обставини, а саме, хворобу дружини, її погане самопочуття на час відкриття спадщини, тривалі виїзди за межі району у зв`язку з лікуванням позивач вважає поважною причиною, яка стала об`єктивними, непереборними істотними труднощами, що суттєво перешкоджали зверненню позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 14 лютого 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачам про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. В подальшому, 27 березня 2025 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його заява від 17 січня 2025 року, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.33). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься письмове клопотання представника відповідача, в якому вона просить розгляд справи здійснити без участі представника відповідача. Розгляд заяви по даній справі залишає на розсуд суду. Про результат розгляду справи просить повідомити, надіславши копію прийнятого рішення за місцем знаходження Ананьївської міської ради (а.с.40-41). Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи заяву позивача та клопотання представника відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30 жовтня 1997 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.7-8). Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. З матеріалів позовної заяви вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією скороченого витягу з актового запису про смерть та його офіційного перекладу з польської мови на українську, виданого 08 лютого 2023 року Відділом реєстрації актів цивільного стану в Вйонзовна, Республіка Польща (а.с.9-10). Зі змісту частини 1 статті 1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Приписами частини\~1\~статті 1233\~ЦК України\~визначено,\~що заповітом\~є особисте\~розпорядження фізичної\~особи на\~випадок своєї\~смерті. Встановлено, що 11 грудня 2018 року за життя спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, яким він заповів позивачу [PERSON] свою земельну ділянку площею 2,3734 га, яка знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Вказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу (а.с.13), а також вказаний заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі за номером 63477890 та у реєстрі нотаріальних дій за номером 966 (а.с.31). Відповідно до змісту заповіту адреса проживання спадкодавця зазначена [ADDRESS] . Також відповідно до копії інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №79665323 від 09 січня 2025 року у спадковому реєстрі відсутня інформація відносно [PERSON] (а.с.32). З копії листа Ананьївської міської ради №04-36/3419 від 18 грудня 2024 року вбачається, що відповідно до реєстру територіальної громади інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] , відсутня (а.с.11). Право власності померлого [PERSON] на земельну ділянку площею 2,3734 га, розташовану на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148595503 від 07 грудня 2018 року (а.с.12). Згідно листа приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області від 09 січня 2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки позивачем пропущений визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.6). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26 жовтня 1985 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, вбачається що позивач 26 жовтня 1985 року уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , після чого дружині було присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.14). До позовної заяви також додано копію паспорта громадянина України дружини позивача, серії [NUMBER] , виданого 25 грудня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, копію картки платника податків на її ім`я (а.с.15-16). Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №232947 від 31 жовтня 2022 року, дружина позивача [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково (а.с.17), що також підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , вданого Пенсійним фондом України 04 січня 2024 року (а.с.19). Місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади №2024/012634227 від 18 жовтня 2024 року, отриманого за запитом особи ДП «ДІЯ» (а.с.18). Судом також вивчені додані до позовної заяви копії документів: виписки із медичної карти №9 від 15 січня 2020 року, виданої МЦ «Есперанто Мед», виписки із медичної карти №52 від 30 січня 2020 року, виданої МЦ «Есперанто Мед», виписки із медичної карти №268 від 28 червня 2022 року, виданої МЦ «Есперанто Мед», виписного епікризу із картки стаціонарного хворого №3598/1834, виданого Центром реконструктивної та відновної медицини (Університетська клініка) Одеського національного медичного університету, виписного епікризу із картки стаціонарного хворого №1987/958, виданого Центром реконструктивної та відновної медицини (Університетська клініка) Одеського національного медичного університету (а.с.20-24). Вивченням вказаних документів судом встановлено, що дійсно у період визначеного законом строку для прийняття спадщини, до і в подальшому дружина позивача проходила тривале лікування від тяжкої хвороби, потребувала постійного супроводу позивачем у лікувальних закладах як під час лікування так і під час проходження обстежень з метою встановлення порядку лікування та для встановлення і підтвердження в подальшому групи інвалідності, отриманої дружиною позивача внаслідок тяжкого захворювання. Крім того до позовної заяви додано копію рішення Ананьївської міської ради №13-VIII про реорганізацію юридичних осіб сільських рад шляхом приєднання до міської ради, яким розпочато процедуру реорганізації, зокрема. Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, шляхом приєднання до Ананьївської міської ради (а.с.26-30). Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином встановлено, що в даній справі спадкування здійснюється за заповітом. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З позовної заяви вбачається, що на думку позивача строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ним пропущений з поважних причин, оскільки через хворобу його дружини він був вимушений постійно супроводжувати її як у лікувальних закладах під час стаціонарного лікування, так і лікування в домашніх умовах, оскільки дружина позивача потребувала постійного контролю та догляду, а тому на думку позивача в сукупності зазначене вище стало непереборними обставинами, за яких він не мав можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Зазначене також підтримується практикою Верховного суду України, відповідно до якої, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що позивач подав до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області заяву про прийняття спадщини, пропустивши визначений законом строк для звернення за спадщиною. З урахуванням наведених в позовній заяві підстав та наданих доказів, судом під час розгляду справи, встановлено, що причини пропуску позивачем встановленого шестимісячного терміну для прийняття спадщини, котра залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є поважними, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено та доведено наявність непереборних обставин, з яких позивач був позбавлений можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та такими непереборними обставинами є тяжке захворювання дружини позивача в період строку, визначеного позивачу законом для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки, як було зазначено вище, позивач на протязі всього періоду лікування своєї дружини супроводжував її у лікувальних закладах як під час стаціонарного лікування, так і під час проведення обстежень, в тому числі з метою встановлення інвалідності дружині позивача. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши встановлені\~обставини по\~справі,\~оцінивши надані\~в силу\~положень статті\~81\~ЦПК України\~докази в\~їх сукупності,\~зважаючи на\~те,\~що [PERSON] \~є спадкоємцем\~за заповітом,\~має намір\~прийняти спадщину,\~зазначив причини\~пропуску строку,\~встановленого законом\~для прийняття\~спадщини,\~які визнані\~судом поважними,\~беручи до\~уваги той\~факт,\~що позивач\~позбавлений в\~позасудовому порядку\~реалізувати своє\~право на\~спадщину,\~суд приходить\~до висновку,\~що заявлені\~вимоги позивача\~підлягають задоволенню.

Outcome: approved