Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

15 квітня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». 04.04.2024 року [PERSON] уклав з Банком кредитний договір № ABH0CT155101712214527885 щодо надання кредиту в розмірі 25300,00 гривень строком на 36 місяців (до 03.04.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 85 % щорічно. Кредитний договір підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві. В порушення умов кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання. Станом на 15.04.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 48985,29 гривень, яка складається з: 25300,00 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 21403,74 гривень - загальний залишок заборгованості за процентами; 2281,55 гривень - загальний залишок заборгованості за пенею. Таким чином, АТ «Акцент-Банк» прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101712214527885 від 04.04.2024 року в розмірі 48985,29 гривень; стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2422,40 гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.29-30). Представник позивача АТ «Акцент-Банк» Шкапенко О.В. подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Позовні вимоги визнає частково та прохав відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 2281,55 гривень. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом установлено, що 02 листопада 2023 року [PERSON] підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» (а.с.5). 04 квітня 2024 року між АТ «Акцент-Банк» і [PERSON] укладено кредитний договір № ABH0CT155101712214527885 шляхом підписання Заяви про надання послуги «Швидка готівка» (а.с.6-зворот-9). Ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. Також [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» (а.с.5-зворот-6). Кредитний договір і Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» підписано [PERSON] за допомогою удосконаленого електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві. За умовами Договору, сума кредиту становить 25300,00 гривень. Строк кредиту - 36 місяців, з 04.04.2024 року по 03.04.2027 року. Денна процентна ставка становить 0,17 %. Процентна ставка (фіксована) - 85 % на рік. Проценти за користування кредитом сплачуються в складі щомісячного платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день за формулою: сума заборгованості*річну відсоткову ставку/360 днів (умовно) на рік. Платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169155168085841. На виконання зобов`язання АТ «Акцент-Банк» перерахувало [PERSON] на його рахунок 25300,00 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № TR.35630439.27885.65455 від 04.04.2024 року (а.с.10-зворот). У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення грошових коштів, станом на 15.04.2025 року заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101712214527885 від 04.04.2024 року складає 48985,29 гривень, яка складається з: 25300,00 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 21403,74 гривень - загальний залишок заборгованості за процентами; 2281,55 гривень - загальний залишок заборгованості за пенею (а.с.10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статті 6 та 627 ЦК України передбачають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року по справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У статті 612 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Враховуючи, що [PERSON] взяв на себе обов`язки по виконанню кредитного договору, які на цей час не виконав, унаслідок чого утворилась заборгованість, яку добровільно не сплачено, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101712214527885 від 04.04.2024 року в розмірі 46703,74 гривень, з яких: 25300,00 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 21403,74 гривень - загальний залишок заборгованості за процентами. Щодо нарахованої позивачем пені за неналежне виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань суд звертає увагу на наступне. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У статті 624 ЦК України зазначено, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно п. 6 Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» та п. 12 Договору, у випадку порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року в Україні введено режим воєнного стану. 15 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18, відповідно до якого, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування в разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості в регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладений під час дії воєнного стану - 04 квітня 2024 року. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач прохав суд стягнути з відповідача пеню, розмір якої згідно з розрахунком складає 2281,55 гривень. Враховуючи, що пеня, яка передбачена кредитним договором, нарахована в період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем, тому позовна вимога щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача пені не підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки\~ позовні\~ вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на\~ користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі виходячи із розрахунку: 46703,74 грн. (задоволені позовні вимоги) х 100 : 48985,29 грн. (ціна позову) = 95,34 % від сплаченого судового збору 2422,40 грн. = 2309,52 гривень.

Outcome: partial