Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

30 травня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Великоолександрівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що з 27 грудня 2011 року позивач проживає з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що відповідач залишилася проживати на тимчасово окупованій території України, будь якого зв`язку не підтримують. Спільне сімейне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, відмінні погляди на сімейне життя та обов`язки з ведення домашнього спільного господарства. Постійні обмани зі сторони відповідачки та неповага до позивача як до чоловіка призвело до того, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є недоцільним, у зв`язку з чим і звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Заперечень на позовні вимоги не надав, про причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 грудня 2011 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем у Голопристанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Скадовському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 213, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. На даний час сторони припинили шлюбні відносини та не бажають їх у подальшому зберігати, не проживають однією сім`єю і не ведуть сумісне господарство, між ними було втрачено почуття любові та взаємної поваги. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису\~статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, наявність малолітньої дитини, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Згідно положень\~статті 3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги взаємини між подружжям, причини розлучення, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved