Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом, який сформовано в системі «Електронний суд», до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.05.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] в електронній формі укладено договір кредитної лінії № 00-9756248. 25.11.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №25112024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 25112024-МК/ЕЙС від 25.11.2024 ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 37313,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором кредитної лінії належним чином не виконував, унаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 37313,00 гривень, що складається з: заборгованості по кредиту 11000,00 гривень; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 26313,00 гривень. Ураховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь 37313,00 гривень загальної заборгованості за договором кредитної лінії, без урахування суми штрафних санкцій, а також понесені судові витрати. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.05.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» інформації, що містить банківську таємницю. 16.06.2025 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів надійшла запитувана інформація. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводились. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, у строк встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, від сторін не надійшло, відзив на позовну заяву, належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, яка висловлена письмово у позовній заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідатиме положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 06.05.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9756248 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора за умовами якого відповідачу надано грошові кошти в сумі 10000,00 гривень на строк 360 календарних днів до 01.05.2025, з стандартною процентною ставкою 1,47 % в день, зниженою процентною ставкою 1,4% за кожен день користування кредитом, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 1000,00 гривень, яка нараховується одноразово у момент видачі кредиту (п.п. 1.2-1.6 договору). Пунктами 1.7.1 та 1.7.2 договору визначено, що денна процентна ставка при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії дорівнює 1,5 %, а денна процентна ставка у разі використання позичальником права на знижку визначена в розмірі 1,5%. Пунктом 2.8 Договору встановлено, що кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 06.05.2024 шляхом перерахунку суми кредиту 10000,00 грн за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної карти) [NUMBER] . Договір кредитної лінії № 00-9756248 від 06.05.2024 укладено в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МАКС КРЕДИТ», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця. Укладення ТОВ «МАКС КРЕДИТ» договору кредитної лінії з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним укладенню кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 00-9756248 від 06.05.2024 перерахувавши на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000,00 гривень, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 18.12.2024 за № 1106/12 відповідно до якої 06.05.2024 о 09:48:28 здійснено успішну транзакцію № 41497-81073-04723 з перерахування грошових коштів у сумі 10000,00 грн на картку [NUMBER] . Факт зарахування кредитних коштів у сумі 10000,00 гривень на картковий рахунок позичальника [PERSON] підтверджується також інформацією наданою АТ КБ «ПриватБанк» від 03.06.2025, відповідно до якої на ім`я [PERSON] у банку емітовано картку № [NUMBER] , з фінансовим номером телефону [NUMBER] , й відповідно до виписки про руху коштів по вказаній банківській картці 06.05.2024 проведено операцію із зарахування на карту грошових коштів у сумі 10000,00 грн. 25.11.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25112024-МК/ЕЙС від 25.11.2024 ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9756248 від 06.05.2024 у сумі 37313,00 гривень, з яких: заборгованість по кредиту 11000,00 гривень; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 26313,00 гривень, штрафні санкцій згідно умов договору 3000,00 гривень. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за договором кредитної лінії № 00-9756248 від 06.05.2024 належним чином не виконав. Згідно проведеного первісним кредитором детального розрахунку заборгованості на 25.11.2024 заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії № 00-9756248 від 06.05.2024 складається із: заборгованості основним зобов`язанням 10000,00 гривень, заборгованості за відсотками 26313,00 гривень, заборгованості за нарахованими комісіями 1000,00 гривень, штрафні санкцій згідно умов договору у сумі 3000,00 гривень. Загальний розмір заборгованості 37313,00 грн. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зібрані докази вказують на те, що 06.05.2024 [PERSON] уклав з ТОВ «МАКС КРЕДИТ» в електронній формі відповідний кредитний договір за умовами якого отримав кредитні кошти у розмірі 10000,00 гривень шляхом їх безготівкового перерахунку на вказану ним у договорі банківську картку, взявши на себе зобов`язання повернути кредит, сплативши проценти та комісію за користування кредитними коштами, у розмірі визначеному договором, а також можливі штрафні санкції. Після закінчення строку кредитування 01.05.2025 [PERSON] умови кредитного договору не виконав, не повернув кредитні кошти та проценти за користування ними. Оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами факту укладення кредитного договору та отримання грошових коштів, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання, а тому права ТОВ «ФК «ЕЙС», як нового кредитора у зобов`язанні, підлягають захисту. При цьому, розмір заборгованості за процентами за договором кредитної лінії № 00-9756248 від 06.05.2024 підлягає перерахунку з огляду на таке. Підпунктом 6 пункту 5 Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Також підпунктом 13 пункту 5 Закону №3498-IX Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, згідно якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-XI встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до п. 1-2, 2, 3, 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту, загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом, загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t * 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Разом з тим, п. 1.5.1 та 1.5.2 договору стандартну процентну ставку визначено в розмірі 1,47 % на день, а знижену процентну в розмірі 1,4 %. Пунктами 1.7.1 та 1.7.2 розмір денної процентної ставки при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії та у разі використання позичальником права на знижену процентну ставку та комісії визначено у 1,5%. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 06.05.2024, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», умови укладеного між сторонами договору, передбачені п.1.7.1 та 1.7.2 договору, щодо встановлення денної процентної ставки 1,5% в день (у тому числі у разі використання права на знижку), відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що сума заборгованості за процентами станом на 25.11.2024 становить 26313,00 грн та кредитор нараховував проценти за користування кредитом у період строку кредитування з 01.06.2024 по 25.11.2024 (179 календарних днів) за стандартною процентною ставкою 1,47 % в день (10000 грн х 1,47% х 179 днів = 26313,00). При цьому, як вбачається із розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом за період строку кредитування з 06.05.2024 по 31.05.2024 (25 календарних днів) нараховувались за зниженою процентною ставкою 1,4 % в день в загальному розмірі 3500,00 грн та були сплачені позичальником у повному розмірі 31.05.2024. Проте, таке нарахування процентів за умовами договору здійснено всупереч вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, за період з 06.05.2024 по 25.11.2024 кредитор безпідставно проводив нараховування щоденних проценті за користування кредитом у розмірі 1,4 % та 1,47%, оскільки такий розмір був законодавчо обмежений до 1 % (100 грн на день від суми виданого кредиту 10000,00 грн). Таким чином, нарахована заборгованість за процентами, відповідно до законодавчо обмеженого розміру 1% денної процентної ставки, за період з 06.05.2024 по 25.11.2024 (204 дні) підлягає перерахунку. Виходячи з наведеного, заборгованість відповідача за процентами за договором кредитної лінії № 00-9756248 від 06.05.2024, яка підлягала нарахуванню за заявлений позивачем період з 06.05.2024 по 25.11.2024, становить 20400,00 грн (10000,00 грн х 1% х 204 дні). Зважаючи на те, що у вказаний період відповідачем в рахунок погашення заборгованості за процентами сплачено 3500,00 грн, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає різниця між розміром процентів які підлягали нарахуванню, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», 20400,00 грн та розмір сплачених відповідачем в рахунок погашення заборгованості за процентами грошових коштів у сумі 3500,00 грн, що складає 16900,00 грн. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9756248 від 06.05.2024 у загальному розмірі 27900,00 грн, яка складається з: 10000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1000,00 грн заборгованість за комісією, 16900,00 гривень заборгованість за процентами. Щодо розподілу судових витрат. Частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що розмір понесених позивачем судових витрати складається із судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5250,00 грн, що пропорційно розміру задоволеної суми позовних вимог (75% ціни позову).

Outcome: partial