Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

В позові йдеться про те, що [INFO] померла - [PERSON] , [INFO] . Померла [PERSON] була головою дворогосподарства житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, надвірних будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] на випадок своєї смерті не залишила заповіту, а тому позивач є спадкоємцем 1-ї черги за законом та особою, яка вступила в управління спадковим майном так-як проживав разом з померлою на момент її смерті, однак без реєстрації. Крім позивача, інших спадкоємців, у померлої немає. Позивач звернувся із письмовою заявою до приватного нотаріуса Гончар Т.М. за видачею йому свідоцтва про права на спадщину на майнопомерлої. Внаслідок подання такої заяви приватним нотаріусом Гончар Т.М. було заведено спадкову справу №19/2025 до майна померлої, однак позивачу було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки у встановлений законом строк для прийняття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини, на час відкриття спадщини разом з померлою гр. [PERSON] , [INFO] не був зареєстрований за однією адресою місця проживання та документу, що може підтвердити факт його постійного проживання зі спадкодавицею на момент відкриття спадщини, не надав, та одночасно з цим [PERSON] повідомив, що документ, який посвідчував би право власності померлої на зазначене нерухоме майно у нього відсутній і тому надати його нотаріусу для видачі свідоцтва про право спадщину не має можливості, а тому позивач просить встановити факт, постійно проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем та визнати за ним, як спадкоємцем за законом право власності на зазначене нерухоме майно (в порядку спадкування). Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Ігнатенко С.С. подав в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив такі задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З повторно виданого Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 квітня 2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , у віці 84 роки, про що 05 вересня 2018 року складено відповідний актовий запис №11. Місце смерті: Україна, Закарпатська область, Великоберезнянський район, село Чорноголова, а отже з моменту смерті зазначеного спадкодавця відкрилася спадщина на усе належне померлій під час життя майно згідно ст.1220 ЦК України. З повторно виданого Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 квітня 2025 року виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається що [PERSON] зазначений в графі «батько», а [PERSON] зазначена в графі «мати». З виданої довідки Дубриницькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області від 16.04.2025 № 115/09-23, вбачається що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (актовий запис № 11 від 05 вересня 2018 року) на час життя рахувалася головою дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] . З виданих довідок Дубриницькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області від 16.04.2025 № 114/09-23, 07.05.2025 № 201, вбачається що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (А/З № 11 від 05 вересня 2018 року) на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті постійно проживав, без реєстрації, її син [PERSON] , [INFO] . З технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] виданого ФОП « [PERSON] » від 23.12.2024 р. значиться [PERSON] , який є замовником вказаної документації. З інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80959304 від 26.04.2025, що за номером у нотаріуса 19/2025, спадкодавець [PERSON] , зареєстрована спадкова справа за № 73969612, дата заведення 22.04.2025 року. Разом з цим, відповідно до постанови приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Гончар Т.М. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26 квітня 2025 року № 39/02-31, позивачу [PERSON] , було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючих документів на житловий будинок, не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на вказаний житловий будинок [PERSON] (померлої [INFO] ) не виникло. Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцем за законом є - [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] , рідний син спадкодавиці, що має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , [INFO] звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Гончар Т.М., з проханням видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , надавши у підтвердження факту прийняття спадщини за своєю померлою мамою довідку, видану Дубриницькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області від 16.04.2025 року за №114/09-23 про те, де померла була зареєстрована на час смерті та хто з нею був зареєстрований та проживав на час її смерті та одночасно повідомивши, що документ, який посвідчував право власності померлої на зазначене нерухоме майно у нього відсутній і тому надати його нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину неможливо. З поданої довідки вбачається, що [PERSON] на час смерті своєї матері проживав з нею, але не був зареєстрований за місцем відкриття спадщини, а саме [ADDRESS] . Як роз`яснено в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно роз`яснень, викладених в п.19 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.ст. 16, 328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено матеріалами справи та встановлено в судовому засіданні, що на час смерті [PERSON] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] разом з нею на день її смерті постійно проживав, без реєстрації, її син [PERSON] , [INFO] . Таким чином, позивач [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved