Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований в місті Шабац Республіки Сербія, про що до метричної книги реєстрації шлюбів, яка ведеться для району Шабац за поточним номером 481 станом на 2010 рік, внесено запис про реєстрацію шлюбу, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 01 жовтня 2010 року між нею та громадянином Республіки Сербія відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого вони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач має посвідку на постійне місце проживання в України та вони усі разом із відповідачем та їхньою дитиною проживають у [ADDRESS] . Сімейне життя з відповідачем не склалось внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на життя, що породжувало в сім`ї непорозуміння та конфлікти. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Їхні відносини почали погіршуватись протягом останніх років та остаточно припинені з літа 2024 року. Сім`я фактично розпалась, шлюб носить формальний характер. Позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, вважає, що примирення між ними неможливе. Спору щодо поділу спільного майна та місця проживання дитини між ними не має. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 16 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суд зазначає, що відповідач достовірно обізнаний про розгляд даної справи в суді, оскільки неодноразово надавав заяві про відкладення розгляду справи. Крім того, в матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON] , в якій останній зазначив, що заявлені позовні вимоги [PERSON] він не визнає. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01 жовтня 2010 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб в місті Шабац Республіки Сербія, про що до метричної книги реєстрації шлюбів, яка ведеться для району Шабац за поточним номером 481 станом на 2010 рік, внесено запис про реєстрацію шлюбу, що підтверджується копією витягу з метричної книги реєстрації шлюбів з апостилем та перекладом українською мовою. Після реєстрації шлюбу з відповідачем, позивач отримала прізвище « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією витягу з метричної книги реєстрації народжень з апостилем та перекладом українською мовою. Відповідач [PERSON] має посвідку на постійне проживання в України № [NUMBER] терміном дії до 27.02.2034. Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 19.06.2024 та акту про фактичне місце проживання від 02.12.2024, [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає примирення з відповідачем не можливим. Так, визначаючи, матеріальне право якої держави підлягає застосуванню національним судом під час вирішення спору про розірвання шлюбу з іноземним елементом, суди мають керуватися правилами статей 60, 63 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право». Згідно зі ст. 60 цього Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Відповідно до ст. 63 Закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Таким чином, з урахуванням того, що позивач є громадянкою України, відповідач має посвідку на проживання в України, а також те, що сторони тривалий час проживають на території України, у даному випадку підлягають застосуванню норми права України, зокрема положення Сімейного кодексу України. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки, майнового спору та спору про місця проживання неповнолітньої дитини між ними немає. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з літа 2024 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. Суд також приймає до уваги, що розгляд даної справи здійснювався досить тривалий проміжок часу, за який сторони не вжили заходів для збереження шлюбу, не дійшли примирення, а позивач категорично наполягала на розірванні шлюбу. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved