Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Представник Гіщинський І.Ю. , який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Стахова компанія «ББС Іншуранс» в якому просить стягненути з відповідача на користь [PERSON] суму в розмірі 80400 гривень - страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою; 562, 80 гривень - інфляційних нарахувань; 442, 75 гривень - 3-х процентів річних; 4575, 09 гривень - пені та інші судові витрати пов`язані з розглядом справи. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.10.2022 року близько 11:20 на території місцевого цвинтаря в селищі Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області водій автомобіля марки ВАЗ модель 211040 реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер в медичному закладі - 30.10.2022 року. Позивач [PERSON] є сином загиблого, що підтверджується актовим записом про народження. Вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 07.12.2023 року (справа №399/739/22) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-2 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 8 років. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Акціонерному товаристві «Страхова компанія «ББС Іншуранс» за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № 208369058, який діяв на момент настання ДТП станом на 30.10.2022 року. 05.02.2025 року адвокат Шелепінський Орест Михайлович в інтересах [PERSON] подав заяву на виплату страхового відшкодування з додатками до страхової компанії «ББС ІНШУРАНС». Страхова компанія «ББС Іншуранс» листом № 973-05 від 01.04.2025 року повідомила, що вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від07.12.2023 року по справі № 399/739/22, ухвалено стягнути із обвинуваченого [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000,00 грн., а також на користь [PERSON] в рахунок моральної шкоди 250 000,00 грн. Враховуючи зазначене, Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» не має правових підстав для повторного відшкодування шкоди. Станом на дату подання позовної заяви в суд відповідач не здійснив виплати страхового відшкодування моральної шкоди позивачу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). Відмова АТ «СК «ББС Іншуранс» з посиланням на стягнення моральної шкоди з винуватця ДТП є необґрунтованою. Згідно з практикою Верховного Суду (зокрема, постанова від 05 березня 2025 року у справі № 214/3305/23, провадження № 51-5458км24, а також постанова від 20 вересня 2024 року у справі № 456/2653/23, провадження № 61-7558св24), стягнення моральної шкоди з винуватця ДТП не звільняє страховика від обов`язку відшкодовувати моральну шкоду потерпілому в межах страхової суми, визначеної полісом ОСЦПВ. Зобов`язання страховика за договором ОСЦПВ є самостійним і не залежить від цивільно-правової відповідальності винуватця. Таким чином, відмова страхової компанії «ББС Іншуранс» у виплаті страхового відшкодування порушує права позивача, гарантовані Законом № 1961-ГУ та ст. 1167 ЦК України. Позивач має законне право на компенсацію моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок ДТП, у межах страхової суми, передбаченої полісом ОСЦПВ, укладеним відповідачем. «Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - відповідальність настає незалежно від наявності вини» (п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки"). Представник позивача стверджує, що позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права шляхом одержання страхового відшкодування за моральну шкоду, завдану смертю батька внаслідок ДТП, спричиненого діями водія, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у Страховій компанії «ББС Іншуранс». Пунктом 27.3. статті 27 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є син загиблого [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження. Дружина загиблого [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданого 28.12.2021 року. Мати загиблого [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданого 16.05.2024 року. Батько загиблого [PERSON] помер. Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на дату настання ДТП встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 жовтня - 6700 гривень. Граничний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, виходячи з лімітів визначених п. 27.3 ст. 27 Закону та кола осіб, які мають право на одержання страхового відшкодування за спричинену моральну шкоду, становить 80 400,00 грн. (12 х 6700,00 грн.). Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування моральної шкоди позивачу внаслідок смерті [PERSON] в розмірі 80 400, 00 грн. 01.04.2025 року Страхова компанія «ББС Іншуранс» листом №973-05 повідомила, що вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від07.12.2023 року по справі №399/739/22, ухвалено стягнути із обвинуваченого [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000, 00 грн., а також на користь [PERSON] в рахунок моральної шкоди 250 000, 00 грн. Враховуючи зазначене, Страхова компанія «ББС Іншуранс» не має правових підстав для повторного відшкодування шкоди. Отже, оскільки відповідач безпідставно не здійснив виплати страхового відшкодування моральної шкоди з нього підлягає стягнення інфляційних нарахувань, три процента річних та пені за період з 01 квітня 2025 року до моменту виплати страхового відшкодування. Враховуючи вищенаведене та додані до позовної заяви розрахунки відповідач на момент подання позовної заяви в суд зобов`язаний відшкодувати: інфляційні нарахування у розмірі 562,80 грн., три проценти річних у розмірі 442,75 грн., пеню у розмірі 4575,09 грн. Ухвалою суду від 26.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гіщинський І.Ю. в судове засідання не з`явилися, про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином. До суду представник позивача подав заяву про розгляд без їхньої участі. Позовні вимоги підтримав в та просив їх задовольнити повному обсязі. Представник відповідача АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс» в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подавав та клапотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено що, вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 07.12.2023 року по справі № 399/739/22 (провадження № 1-кп/399/30/2023) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 8 років /а.с. 7-12/. Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю третім особам, була застрахана в АТ «Страхова компанія «ББС Іншуренс» за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208369058, який діяв на момент настання ДТП 30.10.2022 року /а.с. 13/. Згідно листа-відповіді з вих. № 973-05 від 01.04.2025 року на заяву про виплату страхового відшкодування АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс» повідомило, що відповідно до вироку Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 07.12.2023 року по справі № 399/739/22, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 250000 гривень, а також на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 250000 гривень, а тому вважають, що немає правових підстав для повторного відшкодування шкоди /а.с. 14, на звороті/. Відповідно до актового запису про народження № 54, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 15/. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 27 червня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, актовий запис № 22 /а.с. 16/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла /а.с. 16, на звороті/. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 19 є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 17/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [INFO] [PERSON] , [INFO] померла /а.с. 17 на звороті/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис № 251 /а.с. 18/. Згідно розрахунку інфляційних нарахувань, пені та 3 % річних основна сума заборгованості за період з 01.04.2025 до 06.06.2025 становить 80400 гривень, інфляційні нарахування становлять 562, 80 гривень, 3 % річних - 442, 75 гривень, пеня - 4575, 09 гривень /а.с. 18, на звороті/. В силу ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно з статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»( далі - Закону № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим Законом визначається забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів. Крім того, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), яка також узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15, провадження №14-406цс19. Згідно положень ч .1 ст. 22 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV). Відповідно ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, відповідними цивільно-правовими нормами закону вказується на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язується саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Водночас, відповідно до ч. 2 ст 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди,то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено.Жодних доказів, які би вказували на непереборну силу або умисел потерпілого суду не подано. Разом з тим, слід також зазначити, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи завдана нею моральна шкода відшкодовується, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Відповідно ст. 23 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є шкода пов`язана зі смертю потерпілого. Статтею 27 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено умови відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого. Зокрема, п. 27.1. - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; п. 27.2. - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; п. 27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення психологічного стану, та інші обставини. Виходячи з наведеного, ступеню спричиненої позивачу - сину потерпілого, шкоди, пов`язаної із смертю останнього внаслідок ДТП, і завданих у зв`язку із цим моральних страждань, суд вважає, що розмір відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди слід визначити відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у загальному розмірі - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) [PERSON] визначити у загальному розмірі - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На день настання страхового випадку ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 жовтня - 6700 грн. Враховуючи викладене загальний розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 80400 грн. (12х6700 грн.). Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки судом встановлено, що фізична особа [PERSON] загинув внаслідок ДТП, яка сталася [INFO] . Отже, має місце страховий випадок, а тому незалежно від вини особи, яка завдала шкоди - моральна шкода [PERSON] завдана смертю фізичної особи (батька останнього, відповідно) внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, повинна бути відшкодована страховою компанією, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 211040», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208369058, який діяв на момент настання ДТП. Частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Враховуючи викладене та зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 2422, 40 грн.

Outcome: approved