Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач-1) та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (далі - ПрАТ «СК УНІКА», відповідач-2), в якому, після уточнення, просив стягнути із ПрАТ «СК УНІКА» на користь позивача 253 грн витрат на лікування, стягнути із [PERSON] моральну шкоду в сумі 500000 грн та стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 30000 грн. Рух справи 17.09.2024 позовна заява надійшла до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області та розподілена судді Квітці О.О.. 15.10.2024 ухвалою суду відкрито провадження по цивільній справі. 30.01.2025 до суду надійшла уточнена позовна заява. 10.02.2025 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначена справа до судового розгляду. Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданні 31 липня 2025 року. Позиція позивача В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] 18.02.2024 на автодорозі М-30 за 25,7 м від повороту на с. Созонівка Кропивницького району Кіровоградської області, керуючи автомобілем марки «Renault Logan», р.н. [NUMBER] , допустила наїзд автомобіля на [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. За вказаним фактом було відкрите кримінальне провадження №12024121040000148, внесене до ЄРДР 19.02.2024, яке було закрите у зв`язку з тим, що відповідно до висновку автотехнічної експертизи водій [PERSON] не мала технічної можливості попередити наїзд. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми; відкритої важкої проникаючої черепно-мозкової травми; забою головного мозку важкого ступеню; вогнищу контузії правої лобної долі; субдурального нашарування крові справа; субарахноїлального крововиливу; набряку головного мозку; багато уламкових переломів лобноорбітальної області справа з розповсюдженням на ПЧЯ, верхню та внутрішню стінки правої орбіти, на комірки правої половини решітчастої кістки; лінійного перелому лівої скроневої та тім`яної кісток, один з уламків розташований в правій орбіті; травматичного правобічного екзофтальму; розриву ретробульбарної частини зорового нерву; птоз; гемо синус; ЗТГК; забій обох легень; внутрішньосуглобового переламу лівої вертлюгової западини, лівої половини крижової кістки; переломів с/з діафізу правої малогомілкової кістки та медіальної кісточки правої гомілки без зміщення; закритий перелом лівої п`яткової кістки без зміщення; закритого перелому верхнього краю човноподібної кіскти, які відповідно до висновку судово-медичного експерта №282 від 20.04.2024 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення. З такими тілесними ушкодженнями в стані коми 18.02.2024 [PERSON] був госпіталізований до нейрохірургічного відділення Кіровоградської обласної лікарні, де йому одразу зробили операцію по видаленню багатоуламкового перелому кісток лобної кістки та санації вогнища контузії правої лобної часкти. 21.02.2024 [PERSON] зробили операцію - трахеотомію. На лікуванні він був до 15.04.2024, після чого ВЛК направила його до ДУ «Територіальне медичне об`єдання МВС України в Кіровоградській області». Частину лікування, як військовому, йому оплатила держава. Ним були витрачені кошти у сумі 3583,52 грн. На цей час [PERSON] продовжує лікуватися і тому сума спричиненої йому шкоди буде збільшена по закінченню лікування. Крім майнової, йому також спричинена тяжка моральна шкода. В момент ДТП він переніс тяжкий психологічний шок та нестерпний біль, від якого втратив свідомість. Отримані ушкодження мозку, важкі переломи, відкриті та закриті травми тіла протягом всього лікування доставляли та до цих пір доставляють йому біль та муки. Довгий час із-за них він не міг спати ні вдень, ні вночі, до цих пір у нього продовжуються головні болі. Зараз він потребує сторонньої допомоги з боку батьків, повністю втратив всі соціальні зв`язки, які буде дуже важко знову налагодити. Спричинену моральну шкоду оцінює в 500 000 грн В судовому засіданні представник позивача - адвокат Любович Л.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Позиція відповідача-1 У судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Деркаченко Ю.О. просив у позові відмовити, звернувши увагу, що кримінальна справа щодо його довірителя закрита за відсутністю у її діянні складу злочину. Крім того, звернув увагу, що транспортний засіб, на якому було скоєно ДТП, не належить [PERSON] .. Позиція відповідача-2 Представник ПрАТ «СК УНІКА» Ровінська Т.С. надіслала відзив, у якому зазначила, що 11.12.2023 між ПрАТ «СК УНІКА» та ТОВ «БІАКТІНА» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №218327603 (далі - Поліс). Предметом страхування за Полісом є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу Renault, д.н.з. [NUMBER] . Страховиком було розглянуто матеріали справи стосовно дорожньо-транспортної пргоди, яка сталася 18.02.2024, та внаслідок якої позивач зазнав шкоди здоров`ю. На підставі полісу ОСЦПВ 218327603 та витягу з ЄРДР було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Загальна сума страхового відшкодування склала 3497,05 грн, з них: 3330,52 грн - витрати на лікування згідно з наданих розрахункових документів та 166,53 грн - відшкодування моральної шкоди. 29.07.2024 було сплачено страхове відшкодування на особисті реквізити. Тому просила в задоволенні позову [PERSON] до ПрАТ «СК УНІКА» відмовити у повному обсязі та розглядати справу без представника ПрАТ «СК УНІКА»(а.с. 33-35). Обставини справи, зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження № 12024121040000148 від 19.02.2024, які були витребувані та досліджені в судовому засіданні, приблизно о 20 год 40 хв 18.02.2024 [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Logan», р.н. [NUMBER] , рухалась автомобільною дорогою М-30 в Кропивницькому районі Кіровоградської області та на відстані 25,7 м до повороту на с. Созонівка, допустила наїзд на велосипедиста [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП [PERSON] було госпіталізовано до КНП КОЛ КОР. У висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи №829/24-27 від 08.04.2024, зокрема, зазначено, що у розглянутій дорожній обстановці, вживши заходів для того, щоб бути добре помітним під час руху в темний час доби (виконуючи вимоги п. 6.2, 6.6 (а), 6.7 та 19.1 (б) ПДР, велосипедист [PERSON] мав технічну можливість уникнути створення умов, що привели до ДТП. В розглянутій дорожній обстановці дії водія а/м Renault Logan [PERSON] не перебувають в причинному зв`язку з даною ДТП. Невідповідність дій велосипедиста [PERSON] вимогам п. 6.2, 6.6 (а), 6.7 та 19.1 (б) ПДР перебуває в причинному зв`язку з ДТП, що сталося. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником т.з. «Renault Logan», р.н. [NUMBER] , є ТОВ «БІАКТІНА», а згідно із довідки про заробітнку плату, характеристики та трудової книжки [PERSON] працює на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту у згаданому товаристві. Відповідно до висновку експерта № 282 від 20.04.2024 у [PERSON] є настунпі тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми: відкритої важкої проникаючої черепно-мозкової травми: забою головного мозку важкого ступеню, вогнища контузії правої лобної долі, субдурального нашарування крові справа, субарахноїлального крововиливу, набряку головного мозку, гематоми навколо правого ока з субконьюнктивальним крововиливом, рани в лобній ділянці зліва, багатоуламкових переломів лобно-орбітальної кістки справа з розповсюдженням на передню черепну ямку, верхню та внутрішню стінки правої орбіти, на комірки правої половини решітчастої кістки; лінійного перелому лівої скроневої та тім`яної кісток, один з уламків розташований в правій орбіті; травматичного правобічного екзофтальму, розриву ретробульбарної частини зорового нерва. Закритої травми грудної клітки: забою обох легень. Внутрішньосуглобового перелому лівої вертлюгової западини, лівої половини крижової кістки; перелому середньої третини діафізу правої малогомілкової кістки та медіальної кісточки правої гомілки без зміщення; закритого перелому лівої п`яткової кістки без зміщення; закритого перелому верхнього краю човноподібної кіскти, ран на правій та лівій гомілках. Вищезназначений комплекс тілесних ушкоджень утворився від дії тупого (-их) предмету (-ів), що могло утворитись в строк, викладений в постанові, та відноситься в сукупності до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, згідно із п. 2.1.3 (б,в) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Комплекс ушкоджень міг утворитись при найрізноманітніших умовах, в тому числі і за умов дорожньо-транспортної пригоди. Постановою про закриття кримінального провадження від 30.04.2024 закрите кримінальне провадження за №12024121040000148 від 19.02.2024, розпочате за фактом порушенння правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного особою, яка керує транпортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення. Із виписок із медичних карт [PERSON] вбачається, що останній перебував на стаціонарному лікуванні із 18.02.2024 по 28.03.2024 у нейрохірургічному відділенні КНП «Кіровоградської обласної лікарні КОР». Оперативне лікування: 18.02.2024 - ПХО рани голови, видалення баготоуламкового переламу кісток лобної кістки, санація вогнища контузії правої лобної частки. 21.02.2024 - трахеостомія (а.с. 7). Із 29.03.2024 по 15.04.2024 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні КНП «Кіровоградської обласної лікарні КОР» (а.с. 8-9). Згідно із наданих фіскальних чеків вбачається, що закуплено товарів на загальну суму 3583,52 грн (а.с. 10-12). Відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги, укладеним 24.04.2024 між [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах свого сина [PERSON] , за погодженням сторін оплата послуг та робіт виконавця (гонорар) встановлюється у сумі 30000 грн. Оплата за погодженням сторін проводиться протягом строку дії договору у спосіб, визначений замовником, готівкою або безготівковим переказом (а.с. 13). Як вбачається із полісу №218327603 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.12.2023, ТОВ «БІАКТІНА» уклала договір страхування автомобіля «Renault Logan», р.н. [NUMBER] , із ПрАТ «СК УНІКА» (а.с. 36). Із відповіді ПрАТ «СК УНІКА» [PERSON] та платіжних доручень № 177657 та № 177658 від 29.07.2024 вбачається, що страхова компанія перерахувала позивачу 3330,52 грн та 166,53 грн відповідно (а.с. 37-39). Релевантні джерела права та висновки Верховного Суду Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Частина 2 ст. 78 ЦПК України передбачають, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У ч. 1 ст. 79 ЦПК України зазначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом, у визначених законом випадках. Згідно із п. 8 ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі -ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до п. 1.10 ПДР України учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4. ПДР України). Згідно із п. 1.7. ПДР України водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV, який діяв на момент ДТП) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV). Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону № 1961-ІV). Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18). Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів (частина перша ст.1187 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина третя ст.1187 ЦК України). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята ст.1187 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року в справі №236/396/18 відображено правовий висновок, відповідно до якого непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Ця подія об`єктивно невідворотна не тільки для заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягнутому рівні розвитку науки і техніки. Пунктом 22.1 статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоча і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відповідно до ст. 261 згаданого Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Згідно із ч 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат пов`язаних із оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2023 року (справа № 686/31892/19)). Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20 відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Під час прийняття рішення щодо компенсації позивачеві понесених витрат на оплату правової допомоги, суд враховує практику та рекомендації Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18)(офіційний сайт ЄСПЛ, за посиланням: https://www.echr.coe.int/Documents/PD_satisfaction_claims_eng.pdf ). Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору встановлюється - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оцінка доказів та висновки суду Оцінюючи подані сторонами докази, суд звертає увагу на наступне. Враховуючи правовий висновок Верховного Суду від 07 лютого 2020 року в справі №236/396/18, непереборна сила не передувала ДТП, внаслідок якої було завдано шкоди [PERSON] .. Під умислом потерпілого необхідно розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявність непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Отже, [PERSON] на момент ДТП була особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, і має відповідати за завдану шкоду, оскільки не довела, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, велосипедист є учасником дорожнього руху, але велосипед не вважається джерелом підвищеної небезпеки, так як цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому. Отже, експлуатація велосипеда є повністю контрольованою, а ознаками джерела підвищеної небезпеки є неможливість повного контролю з боку людини, наявність шкідливих властивостей, велика ймовірність завдання шкоди тощо. Так, п.6.2 ПДР України передбачає, що велосипедист має право керувати велосипедом, який обладнаний звуковим сигналом та світлоповертачами: спереду - білого кольору, по боках - оранжевого, позаду - червоного. Для руху в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на велосипеді повинен бути встановлений та увімкнений ліхтар (фара). Також підпункт «а» п.6.6 ПДР України забороняє велосипедисту керувати велосипедом з несправним гальмом, звуковим сигналом, а в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості - з вимкненим ліхтарем (фарою) чи без світлоповертачів. Як вбачається із доказів, які зібрані в межах кримінального провадження за фактом ДТП та досліджені під час судового розгляду, [PERSON] рухався по автодорозі без ліхтарів та світлоповертачів. За таких обставин, враховуючи ступінь вини потерпілого [PERSON] , оскільки груба необережність потерпілого [PERSON] (який у темну пору доби в умовах недостатньої видимості керував велосипедом без світлоповертачів) сприяла виникненню шкоди, а також характер правопорушення, глибини фізичних (кількість та характер травм і перенесених оперативних втручань) та душевних страждань, ступеня вини [PERSON] (в цивільно-правовому розумінні цього терміна), суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково в сумі 100000 грн. Щодо вимоги до страхової компанії, то зважаючи на вищевикладені норми, враховуючи надані докази, суд вважає за необхідне її задовольнити, стягнувши із ПрАТ «СК УНІКА» 253 грн. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що до позовної заяви представником позивача долучено договір про надання професійної правничої допомоги від 24.04.2024 із зазначенням витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 30000 грн. Так, у п. 3.11. зазначено, що за погодженням сторін оплата послуг та робіт виконавця (гонорар) встановлюється в сумі 30000 грн. Оплата за погодженням сторін проводиться протягом строку дії договору у спосіб, визначений замовником, готівкою або безготівковим переказом. Інші докази витрат на правничу допомогу (детальний опис виконаних доручень клієнта, акт прийому-передачі виконаних робіт, платіжні доручення на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) у справі відсутні. Зважаючи на докази, надані представником позивача на підтвердження реальності витрат (договір про надання правової допомоги), суд констатує, що позивач не довів наявність судових витрат фактично понесених ним та не довів належними доказами витрати, які він понесе у майбутньому. Хоча з матеріалів справи вбачається, що адвокат Любович Л.В. надавала правову допомогу у цій справі (підготовка позовної заяви, уточнення до позову, участь у судових засіданнях тощо), однак стороною позивача документально не доведено, що нею фактично понесено витрати на правову допомогу чи будуть понесені у майбутньому. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то із відповідачів на користь держави необхідно стягнути судові витрати: 1211,20 грн із ПрАТ «СК УНІКА» та 1500 грн із [PERSON] пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial