Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

в квітні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17142,16 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 липня 2024 року банк уклав з відповідачкою кредитний договір №АВН0СТ155101719916043186, відповідно до якого зобов`язався надати останній кредит у розмірі 10000,00 грн зі строком користування коштами протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами, відповідно до узгодженого графіку, повертати кредит, повернувши його в повному обсязі до 01.07.2027 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 85 % річних. Проте позичальниця умови договору належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 14 квітня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 17142,16 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 10000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 6548,63 грн, пеня в розмірі 596,53 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі. В судове засідання представник позивача Шкапенко О.В. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема суд встановив, що 02 липня 2024 року АТ «Акцент-Банк» уклав у письмовій формі з відповідачкою кредитний договір №АВН0СТ155101719916043186, в якому сторони узгодили його умови. Договір складається з Заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101719916043186 від 02.07.2024 року. Відповідно до договору банк зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 10000,00 грн зі строком користування коштами протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами, відповідно до узгодженого графіку, повертати кредит, повернувши його в повному обсязі до 01.07.2027 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 85 % річних. Факт виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором підтверджується меморіальним ордером № TR.37660819.42879.65455 від 02 липня 2024 року. Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст.611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був вчинений в електронній формі. Зокрема, сторони з дотриманням положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» узгодили у договорі усі істотні умови, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця погодилася з ними та підписала правочин за допомогою електронного підпису. Таким чином, на підставі вказаного договору відповідачка набула відповідні права та обов`язки позичальниці. В той час як позичальниця порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ч. 4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Отже вказаною нормою встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України "Про споживче кредитування" порядок. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі №638/13683/15-ц, постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року в справі № 426/4264/19, обов`язковою умовою для дострокового стягнення споживчого кредиту є направлення кредитодавцем позичальнику у порядку, визначеному ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», вимоги про усунення порушення (дострокове виконання зобов`язань) протягом 30 календарних днів. За відсутності факту належного направлення кредитором вимоги позичальнику про усунення порушень кредитного договору, суд може стягнути лише прострочену суму боргу, а платежі, за якими строк сплати ще не настав - ні. Як встановлено судом, сторони кредитного договору визначили строк кредитування з 02 липня 2024 року до 01 липня 2027 року. Матеріали справи не містять жодних доказів направлення кредитором на адресу відповідачки вимоги про усунення порушення або дострокового виконання зобов`язань. За встановленого, позивач має право лише на стягнення простроченої заборгованості за кредитом (тілом кредиту), яка виникла станом на 14 квітня 2025 року, відповідно до наданого позивачем розрахунку, графіку платежів, що становить 7055,46 грн. В іншій частині вимоги про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) є передчасними. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст.1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню. За встановленого, нарахована позивачем неустойка (пеня) не підлягає стягненню. Таким чином, заборгованість, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 13604,09, у тому числі заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 7055,46 грн, заборгованість за процентами в розмірі 6548,63 грн. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідачки, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (79 %), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 1913,70 грн.

Outcome: partial