Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Позов мотивований тим, що позивач з 27 травня 2015 року перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] та у шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] . 26 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, син став проживати разом з позивачем по справі та з моменту припинення шлюбно - сімейних стосунків відповідач не приймає будь - якої участі в житті свого сина, не займається його вихованням, утриманням, забезпечення та не бачиться та не спілкується з останнім. На даний час місце ( проживання) знаходження відповідача достовірно не відоме так -як з ним втрачені будь -які зв`язки як з позивачем так і з сином. На підставі викладеного відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно свого сина [PERSON] в судовому порядку. В судове засідання позивач та її представник підтримав позов та просили його задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, вказуючи на те, що малолітній [PERSON] не знає свого біологічного батька, так -як останній не цікавиться його життям, розвитком та самоусунувся від виконання своїх батьківських обв`язків. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи сповіщався в установлений законом спосіб. Представник третьої особи: Органу Опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації в судовому засіданні позов підтримав з врахуванням висновку Органу Опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] [INFO] , вказуючи на те, що відповідач телефонував до комісії та в телефоній розмові не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні був опитаний малолітній [PERSON] , який пояснив, що вважає своїм батьком [PERSON] , який займається його вихованням та утриманням, особу [PERSON] малолітній [PERSON] не знає та з останнім не спілкується. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, малолітнього, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що з 27 травня 2015 року позивач перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] та у шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] . 26 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, син став проживати разом з позивачем, яка несе всі витрати по утриманню, вихованню, забезпеченню та навчанню свого сина. Позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 13 вересня 2019 року та саме [PERSON] взяв на себе обов`язки батька щодо виховання, утримання та забезпечення малолітнього [PERSON] . Відповідач будь - якої участі у житті дитини не приймає. Висновком Органу Опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації ( протокол засідання комісії від 9.04.2025 р. за №7 ) , визнано за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] [INFO] в зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання та утримання своєї дитини. Суд вважає висновок Органу Опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його сина [PERSON] обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. З огляду на викладене, взявши до уваги надані докази, висновок органу опіки та піклування, суд вважає встановленим, що відповідач самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків відносно малолітнього сина. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved