Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частки з усіх видів його доходу щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до 30.06.2028 року, але не більше як до досягнення 23 років. Вимоги мотивує тим, що у 2003 році між нею, [PERSON] , та [PERSON] укладено шлюбу, який 30.01.2009 року було розірвано. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Донька є студенткою першого курсу Київського національного лінгвістичного університету, денної форми навчання, за спеціальністю англійська мова та зарубіжна література. Термін навчання по 30 червня 2028 року. Зазначила, що не змозі самостійно утримувати доньку, адже кошти витрачаються на задоволення її потреб з освіти, культурного та соціального розвитку, а саме на купівлю підручників, навчального приладдя, оплату додаткових освітніх витрат, а саме проживання в гуртожитку. Крім того, в доньки є потреба в носінні окулярів. Відповідач сплачував аліменти до досягнення нею 18-річного віку за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, однак добровільно сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відмовився. Також зазначила, що їй невідомо чи відповідач офіційно працевлаштований, однак їй відомо, що він має стабільне джерело доходу. Ухвалою суду від 17.07.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем останньої відомої реєстрації (а.с. 28). Також повідомлявся через оголошення на офіційному сайті Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, яке було розміщене 30.07.2025, що відповідає вимогам п. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 29). Заяви про поважність пропуску судового засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. Третя особа: [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.26). Враховуючи згоду позивача , суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.11). 30.01.2020 року рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12). [PERSON] проживає разом з матір`ю (а.с.6,10). [PERSON] є студенткою І курсу філологічного факультету освітніх технологій денної форми здобуття освіти Київського національного лінгвістичного університету. Навчання за державним замовленням. Період навчання з 02.09.2024 по 30.06.2028 (а.с.13). Згідно копій платіжних інструкцій від 26.08.2024 та 24.02.2025 [PERSON] сплачено 8000 грн. за гуртожиток (а.с.14, 15). Крім того, [PERSON] потребує постійного носіння окулярів (а.с.16). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. /Постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20)/ Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню ст. 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Крім цього, згідно ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами України окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач по справі не відноситься до категорії непрацездатних осіб і не позбавлений обов`язку утримувати свою повнолітню дитину. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Суд зауважує, що мінімальний розмір аліментів на повнолітню дитину законом не встановлений. При цьому, частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. При ухваленні рішення суд враховує, що повнолітня спільна дочка сторін у зв`язку з навчанням в університеті на очній формі навчання потребує матеріальної допомоги, та відсутність відомостей щодо матеріального становища відповідача, його заперечень щодо сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі , суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Згідно із положенням ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved