Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

29 серпня 2024 року [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яка належала померлій на права власності. Позивач [PERSON] разом зі своєю сестрою є єдиними спадкоємицями першої черги за померлою, рідними її доньками. 11 березня 2023 у зв?язку з військовою агресією РФ, позивач разом з неповнолітніми дітьми, виїхала з міста Харкова, рятуючи дітей, та дісталася до Іспаніі, де й мешкає досі. З того часу на територію України вона не поверталася. Згодом позивачці стало відомо , що 03.11.2023 року тобто майже через 10 місяців після смерті матері, в Шостій Харківській державній нотаріальній конторі була відкрита Спадкова справа № 69879206 за заявою її сестри [PERSON] . В телефонному режимі нотаріус надала форму заяви про прийняття спадщини, та сказала звернутися за належним оформленням до консульства, а потім надіслати цей документ до нотаріуса. Позивач двічі надсилала цей документ до Шостої Харківської державної нотаріальної контори, і тільки у квітні 2023 року цей документ було прийнято і того ж числа надано відмову, та рекомендовано звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Про вказані обставини, позивач дізналась тільки 21.08.2024 року, звернувшись до іншого нотаріуса за інформаційною довідкою про стан спадкової справи. В той же час, відповідачка нарешті показала їй відмову нотаріуса, яку було надіслано за адресою позивачки у м. Дергачі. За таких обставин вважає, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин (знаходження за кордоном) та суд повинен визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки поновити строк у інший спосіб, ніж в судовому порядку не передбачено діючим законодавством. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.08.2024 року матеріали позовної заяви [PERSON] до Шостої Харківської державної нотаріальної контори, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.10.2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.10.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 04.11.2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Хайнацька Г.М. через канцелярію суду подала клопотання про витребування доказів, в якому остання просила суд витребувати з Шостої Харківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Хайнацької Г.М. про витребування доказів у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Шостої Харківської державної нотаріальної контори, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено. Витребувано з Шостої Харківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , яка на день смерті постійно проживала за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . 03.12.2024 року на адресу суду по пошті з Шостої Харківської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON] , [INFO] . 03.12.2024 року представник позивача адвокат Хайнацька Г.М. по пошті надіслала заяву щодо уточнення складу осіб у справі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заві. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Надала пояснення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне її повідомлення, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подала. Представник третьої особи Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, при ухвалення рішення покладався на розсуд суду. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Ураховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлялась про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 1979 року в Палаці новонароджених, [INFO] народилася позивачка [PERSON] , батьками якої записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 20). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, 15 липня 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 354. [PERSON] після реєстрації шлюбу обрала прізвище « [PERSON] » (а.с. 18). Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та позивачем [PERSON] , також підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00052268251 від 08 липня 2025 року. Таким чином, підтверджується те, що позивач [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 04 березня 2022 року (а.с. 22). На день своєї смерті [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач та підтверджено матеріалами справи, 11 березня 2022 року у зв`язку з військовою агресією РФ, позивач разом з неповнолітніми дітьми, виїхала з міста Харкова, рятуючи дітей, та дісталася до Іспанії, де й мешкає досі. З того часу на територію України вона не поверталася. Згодом позивачці стало відомо, що 03.11.2023 року тобто майже через 10 місяців після смерті матері, в Шостій Харківській державній нотаріальній конторі була відкрита Спадкова справа № 69879206 за заявою її сестри [PERSON] . Маючи намір прийняти спадщину позивач [PERSON] , 02 грудня 2022 року звернулась до консула Генерального консульства України в Барселоні [PERSON] , яка засвідчила справжність підпису [PERSON] , який зроблений в її присутності у рамках виїзного консульського обслуговування. Особу [PERSON] , яка підписала документ, встановлено. Згідно листа в.о. завідувача Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Афанасьєвої С. № 791/02-14 від 11.04.2023 року убачається, що Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою було отримано заяву [PERSON] , яка була зареєстрована в Журналі реєстрації вхідних документів 11.04.2023 за вх. № 308/02-14 щодо прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] матері - [PERSON] , 1948 року народження, яка постійно проживала в [ADDRESS] . Проте, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила строк, встановлений для прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , 1948 року народження та роз`яснено, що для продовження строку для прийняття спадщини їй необхідно звернутись до суду. Дослідженими матеріалами спадкової справи № 407/2022, яка була заведена після смерті [PERSON] , та які надані нотаріусом на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджується, що 02 грудня 2022 позивачем [PERSON] , [INFO] , складено заяву про прийняття спадщини, яка засвідчена у присутності консула Генерального консульства України в Барселоні [PERSON] . Крім того, згідно матеріалів спадкової справи № 407/2022, убачається, що і відповідач у справі, [PERSON] також подала заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] . 03 листопада 2022 року Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70521539 від 03.11.2022 року. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). Згідно зі ч. 1 ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Причини пропуску позивачем вказаного строку, на переконання суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач дійсно мала перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини. Так, загальновідомим є факт того, що 24 лютого 2022 розпочалася військова агресія російської федерації проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений наступними Указами Президента України і триває до цього часу. Війна, як соціально-політичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор. У подальшому, а саме 11 березня 2022 року у зв?язку з військовою агресією РФ, позивач разом з неповнолітніми дітьми, виїхала з міста Харкова, рятуючи дітей, та дісталася до Іспанії, де й мешкає досі. З того часу на територію України вона не поверталася. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. На переконання суду, введення воєнного стану на території України, постійний обстріл міста Харкова у період з 24 лютого 2022 року, що є загальновідомою обставиною, виїзд позивача у безпечне місце з метою збереження свого життя та дітей, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] за місцем її відкриття. Строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривав у період з 04.03.2022 по 04.09.2022. Постанова КМУ «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 № 164 в період часу з 06.03.2022 до 28.04.2022 містила пункт 3, згідно якого на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. У подальшому, в період часу з 28.04.2022 до 29.06.2022, пункт 3 Постанови КМУ № 164 діяв в новій редакції, згідно якої на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. У період часу з 29.06.2022 по 23.05.2023 пункт 3 Постанови КМУ № 164 діяв в редакції, згідно з якою перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином, у період строку для прийняття позивачем спадщини, вказана вище Постанова КМУ № 164 містила три різні редакції пункту 3, кожна з яких передбачала зупинення строку для прийняття спадщини. При цьому у період часу з 06.03.2022 до 29.06.2022 діяла редакція вказаного пункту, яка передбачала зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на весь період воєнного стану. Станом на даний час сформована судова практика, згідно якої законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 676/47/21). Разом з тим, станом на час відкриття спадщини та у період строку для її прийняття, відповідна практика Верховного Суду сформована не була. Ураховуючи завдання цивільного судочинства та вказані вище висновки щодо застосування норм права, ключовим для вирішення даної справи, на переконання суду, є отримання відповіді на питання, чи характеризувалась поведінка позивача дотриманням стандартів добросовісності та розумності. Позивач, не маючи юридичної освіти та виходячи з положень ст. 113, 116 Конституції України, при оцінці змісту пункту 3 Постанови КМУ № 164 мала правомірні та легітимні підстави очікувати, що вказана норма постановлена на виконання законів України, у відповідності з ними та є обов`язковою для виконання в силу імперативних положень ст. 117 Конституції України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії позивача, пов`язані з неподанням заяви про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк через наявність не скасованих та невизнаних протиправними і нечинними на той час положень пункту 3 Постанови КМУ № 164, не можна визнати такими, що характеризуються нерозумністю або недобросовісністю. За таких обставин, наявність встановлених судом обставин у своїй сукупності свідчить про те, що у позивача дійсно були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, мінливість норм законодавства щодо строків прийняття спадщини під час воєнного стану, складну безпекову ситуацію в Україні, зокрема у м. Харкові та області, що викликана військовою агресією рф проти України, яка безумовно мала вплив на нормальну життєдіяльність позивача, суд дійшов висновку, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved