Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

20.01.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» звернулося до Київського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-10141062 від 05.11.2023 року у розмірі 34650,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9450,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 25200,00 грн., також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 05.11.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №00-10141062 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 05.11.2023 року ТОВ «Качай Гроші» ініціювало переказ коштів згідно договору №00-10141062 від 05.11.2023 року безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку відповідача - [NUMBER]. Всупереч умов Договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість. 22.01.2024 року ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №22-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. 16.08.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, згідно якого позивач отримав право грошової вимоги за договором №00-973122610141062 від 05.11.2023 року, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 34650,00 гривень. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 05.02.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі, у строки передбачені ст. 275 ЦПК України. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала судді була направлена на адресу відповідача - [PERSON] , за якою він зареєстрований табула повернута з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується повідомленням (накладною) кур`єрської служби та є належним повідомленням. 27.03.2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Івкової Лариси Володимирівни надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переуступки прав вимоги, а саме не надано доказів здійснення фінансування фактором клієнту, крім того заперечує щодо стягнення комісії в розмірі 450,00 грн., також у разі задоволення позову просить зменшити витрати на правову допомогу, оскільки вважає, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 2500,00 грн. буде достатнім та пропорційним обсягу та складності наданих послуг у справі. 01.04.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що 22.01.2024 року ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №22-01/2024 та відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024 року від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024 року. 16.08.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» укладено договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС та відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року, також представником позивача долучено платіжну інструкцію про оплату за право грошової вимоги згідно договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року. Крім того зазначає, що при укладанні кредитного договору №00-10141062 від 05.11.2023 року позичальник погодився з умовами, визначеними в п.1.5 цього договору та зобов`язався сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у розмірі 5,00% від суми кредиту, що становить 450,00 грн. Таким чином, відповідач повністю усвідомлював та прийняв на себе всі зобов`язання, передбачені кредитним договором. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 07.04.2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Івкової Лариси Володимирівни надійшли заперечення, відповідно до яких зазначила, що з наданих платіжних інструкцій вбачається, що оплату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року здійснено частково у розмірі 1000000,00 грн. - 22.08.2024 року, часткову оплату - здійснено в розмірі 931693,32 грн. - 27.08.2024 року. При цьому, акт прийому-передачі реєстру боржників до вказаного договору факторингу складено 16.08.2024 року. Крім того, позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024 року, що був укладений між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит». Проте матеріали справи не містять згоди ТОВ «Качай Гроші» на здійснення ТОВ «Макс Кредит наступного відступлення прав вимоги на користь третіх осіб, також не надано доказів сплати суми фінансування по договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024 року, що ставить під сумнів виконання зобов`язань фактором за даним договором факторингу, а відповідно і набуття ТОВ «Макс Кредит» права на здійснення відступлення права вимоги. 10.04.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких зазначає, що сторони можуть самостійно встановлювати строки для проведення оплати й даний факт не взаємопов`язаний з предметом договору та переходом права вимоги. Оскільки в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру та позивач належним чином довів факт переходу права вимоги. Позивачем надані всі документи на підтвердження права вимоги - копія договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024, копія акту приймання-передачі до договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024, скан копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024, копія договору факторингу 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року, копія акту приймання-передачі до договору факторингу 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року, скан копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року. Вказані реєстри підписані та мають печатки ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит», документи містять всі необхідні реквізити, підписи сторін та оформлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 05.11.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №00-10141062 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Пунктом 4.3.4 Договору передбачено, що Позичальник при реєстрації на сайті Кредитодавця зобов`язується вказувати повні, точні та достовірні відомості,включаючи свої персональні дані. Відмова Клієнта від проходження верифікації чи не надання інформації та документів необхідних для проведення верифікації має наслідком відмову Кредитодавця від встановлення ділових відносин з Клієнтом та відмову від надання йому Кредиту. Первісним Кредитором здійснено ідентифікація/верифікація у спосіб передбачений Постановою НБУ №107 від 28.07.2020 року «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу». Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 85912 відправлено 05.11.2023 року о 21:48:24 на номер телефону [NUMBER] відповідача та введено ним 05.11.2023 року о 21:50:50, зокрема дана інформація підтверджується Розділом 8 Кредитного договору та довідкою про ідентифікацію Боржника. Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 9000 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.2.8 Розділу 2 Дата надання/видачі Кредиту дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів Кредиту в сумі 9000 грн. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яка зазначається у форматі [NUMBER] ,емітовану банком України. За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісії розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає: 450,00 грн. Тобто, позичальнику перераховується сума кредиту 9450,00 грн., за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту. Отже, відразу після вчинених дій відповідача, 05.11.2023 року ТОВ «Качай Гроші» ініціювало переказ коштів згідно договору №00-10141062 від 05.11.2023 року безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку відповідача - № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Качай гроші». Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується повідомленням від 09.09.2024 року з відміткою ТОВ «Платежі онлайн» та додатком до нього. Відповідно до п 1.3 Кредитного договору строк дії Кредитної лінії: 120 (сто двадцять) днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю 04.03.2024 року або достроково. Згідно з п.1.3.1 позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 05.12.2023 року протягом дії Кредитної лінії, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти на кожний 30 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами. Відповідно до п.1.4 Сторони погодили тип процентної ставки-фіксована. Відповідно до п. 1.4.1 Договору знижена процентна ставка становить 0,5 % від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п. 1.3.1. даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 30 днів користування кредитом, тобто з 1 по 30 день включно. Відповідно до п.1.4.2 Договору Стандартна процентна ставка складає 2,5 % від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 30 дня користування Кредитом, починаючи з 31 дня користування Кредитом, по день повернення Кредиту. Пунктом 1.4.3. Кредитного договору встановлено, що Позичальник розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору і застосовується відповідно до п.1.4.2. Договору. Відповідно до п. 1.4.4. Позичальник проінформований, розуміє та погоджується що застосування стандартної ставки не є зміною процентної ставки у бік погіршення для Споживача, оскільки надання Кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а застосування зниженої процентної ставки є проявом лояльності Кредитодавця до Споживача та правом Кредитодавця, передбаченим умовами відповідної акції (програми лояльності), затвердженої та оприлюдненої Кредитодавцем на Сайті Кредитодавця. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частин першої-третьої статті 1082 ЦК України зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Судом встановлено, що 22 січня 2023 року між «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, ТОВ «Макс Кредит» (фактор) зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «Качай Гроші» (клієнту) суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно з актом приймання-передачі до договору факторингу від 22 січня 2024 року, «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» склали цей акт про те, що згідно з вимогами пункту 4.2 договору факторингу, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 22 січня 2024 року, що складений за формою згідно із додатком № 1 до договору. 16 серпня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, ТОВ ФК «Ейс» (фактор) зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «Макс Кредит» (клієнту) суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах визначених цим договором. Згідно з актом приймання-передачі до договору факторингу від 16 серпня 2024 року, ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК «Ейс» склали цей акт про те, що згідно з вимогами пункту 4.2 договору факторингу, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 16 серпня 2024 року, що складений за формою згідно із додатком № 1 до договору. Суд враховує, що договори факторингу не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована. Встановивши, що надані позивачем докази підтверджують дійсне волевиявлення сторін на реальне настання правових наслідків, а саме на передачу прав вимоги за кредитним договором від 23 грудня 2023 року, а також врахувавши відсутність доказів, які підтверджують недійсність договорів факторингу та з огляду на невстановлення обставин, які зумовлюють нікчемність цього договору, суд приходить до висновку, що ТОВ «ФК «Ейс» доведено належними та допустимими доказами факт переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] (позичальника). Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 серпня 2023 року у справі № 2-634/2011 (провадження № 61-5859св23). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин щодо заперечень проти позову. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача за кредитним договором №00-10141062 від 05.11.2023 року, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Ейс» становить 34200,00 грн., з яких: 9 000,00 грн. - тіло кредиту; 25200,00 грн. - проценти за користування кредитом. Щодо стягнення тіла кредиту в розмірі 9 000,00 грн., суд виходить з того, що саме таку суму коштів було перераховано позичальнику, окрім цього, як вбачається із розрахунку заборгованості складеного кредитодавцем, саме із такої суми кредиту (9 000,00 грн.) останній виходив при нарахуванні позичальнику процентів за користування кредитом. При цьому, вимоги про стягнення комісії у розмірі 450,00 грн., позивач не заявляв, натомість включив вказану суму в рахунок заборгованості за тілом кредиту, отже в стягненні вказаної суми слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2390,90 грн. Крім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. Витрати на правову допомогу підтверджуються Договором про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року, Додатковою угодою №11 від 22.11.2024 року до Договору про надання правничої допомоги №2211/Е та Актом прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року. Вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування правничої допомоги підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 6909,00 гривень (пропорційно розміру задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial