Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

[PERSON] 25.06.2025 звернувся до суду з позовом до Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла його тітка - [PERSON] . [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 2,0962 га, яка розташована на території Бушинської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524580400010030167, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. За життя, 16.06.2017, його тітка [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого свій будинок з прибудовами та присадибною ділянкою, розміром 0,63 га, заповіла [PERSON] , усе інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла позивачу [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем Бушинської сільської ради та зареєстрований в реєстрі. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується копією витягу зі Спадкового реєстру. [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована по [ADDRESS] до дня смерті, [INFO] . Однак, зважаючи на вік тітки та відсутність у неї інших родичів, він забрав її до себе у м. Могилів-Подільський, де вона проживала з січня 2018 року по 05.07.2024 разом з ним однією сім`єю. Оскільки на час відкриття спадщини він проживав разом із [PERSON] , вважав (так йому пояснив приватний нотаріус), що прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З цих причин у травні 2025 року звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а не із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк, передбачений законодавцем для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та на момент смерті не був зареєстрований з померлою за однією адресою. Також нотаріус зазначила, що станом на 22.05.2025 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що свідчить про те, що заява про прийняття спадщини жодним спадкоємцем до жодної нотаріальної контори не подавалася. Надану ним довідку, що тітка до дня смерті проживала з ним нотаріус до уваги не взяв. Про те, що його тітка склала заповіт на його користь він не знав. У травні 2025 року, коли наводив лад у квартирі [PERSON] , знайшов заповіт з іншими документами, в тому числі з державним актом на землю. На момент звернення до суду ним пропущено 5 місяців для подання заяви про прийняття спадщини і причини пропуску такого строку за вказаних обставин у їх сукупності можуть вважатися поважними. Просить визначити йому додатковий строк тривалістю 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.07.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 13.08.2025. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Представник відповідача Шпиківської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, заперечень до позову не має. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.07.2024 серія [NUMBER] (а.с.11), яка до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Шпиківської селищної ради від 22.04.2025 № 124 (а.с.14). Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 2,0962 га, кадастровий номер 0524580400010030167, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бушинської сільської ради Вінницького (колишнього Тиврівського) району Вінницької області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 135807 виданого 01.10.2004 (а.с.12). Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с.6-10). Відповідно до довідки голови ОСББ "Київська, 17" від 24.04.2025 [PERSON] дійсно проживала з січня 2018 року по [INFO] , дня смерті, за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном склавши 16.06.2017 заповіт, відповідно до якого на випадок її смерті зробила таке розпорядження: будинок з прибудовами та присадибну земельну ділянку, розміром 0,63 га, заповіла [PERSON] , усе інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла позивачу [PERSON] , 1960 р.н. (а.с.13) Заповіт посвідчений секретарем Бушинської сільської ради та зареєстрований в реєстрі № 16. Згідно з витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності) від 22.05.2025 № 81271435 спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася (а.с. 14). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.05.2025 № 81271445 [PERSON] залишила заповіт від 16.06.2017, який чинний, номер в реєстрі 16 (а.с. 15,16). Про існування заповіту позивачу стало відомо в травні 2025 року, тому з метою оформити спадщину він звернувся до нотаріуса. Завідувачем Тульчинської державної нотаріальної контори від 22.05.2025 № 347/01-16 роз`яснено позивачу [PERSON] , що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, остання на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не вчинив відповідні дії і не надав документи, які б свідчили про своєчасне прийняття спадщини, яка залишилася після померлої [INFO] [PERSON] . З цих причин ним пропущений строк для прийняття спадщини, тому йому необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку (а.с.19). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадкоємці, які не прийняли спадщину в установлений законом строк, можуть звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності цього Кодексу, а саме з 01.01.2004. Тобто, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд зауважує, що позивач вважав, що прийняв спадщину, як спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, оскільки забрав тітку до себе та вона мешкала з ним з січня 2018 року по день смерті, при цьому він не відмовився від прийняття спадщини. Також як вбачається з матеріалів справи, позивач про існування заповіту обізнаний не був, а дізнався про нього в травні 2025 року, коли наводив лад у будинку спадкодавця [PERSON] , а тому суд вважає, що необізнаність позивача про наявність заповіту є поважною причиною для поновлення строку подачі заяви про прийняття спадщини, проти чого і не заперечує відповідач. Враховуючи викладене, у суду є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення йому додаткового, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, строку протягом двох місяців.

Outcome: approved