Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

10.06.2025 року, в порядку визначення підсудності, з Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області надійшла цивільна справа за позовом АТ КБ "Приватбанк" [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір № б/н від 23.02.2022 року, за умовами якого відповідач отримав кредит. У зв`язку з тим, що відповідач порушив умови договору щодо погашення кредиту, станом на 18.11.2024 року за ним виникла заборгованість в сумі 55604,16 грн, з яких 45861,66 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9742,5грн - заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду повторно шляхом надіслання судової повістки з повідомленням за місцем його реєстрації як ВПО. Відзиву на позов не надав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.02.2022 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір № б/н. В порушення даних норм та умов договору, відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань та у відповідності до розрахунків наданих позивачем, станом на на 18.11.2024 року за ним виникла заборгованість в сумі 55604,16 грн, з яких 45861,66 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9742,5 - заборгованість за простроченими відсотками. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 23.02.2022 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, якою визначено основні умови кредитування, а саме відкриття відновлювальної кредитної лінії зі встановленим лімітом кредитування, строком на 12 місяців з пролонгацією, встановлено процентну ставку, а саме 42 % річних для карти Універсальна, 40,8 % - для карт Універсальна Gold, відповідачем погоджено інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту, в тому числі шляхом здійснення щомісячних мінімальних платежів, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором. У вказаній заяві зазначено, що підписанням цієї заяви, клієнт приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, які разом становлять договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну карту номер 414.......0100, на підставі власноручно підписаної Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 23.02.2022 року, що підтверджується випискою по рахунку, яка міститься в матеріалах справи. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що, підписавши 23.02.2022 року Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка за своїм змістом відображає умови кредитування, відповідач добровільно погодився з визначеними у ній умовами кредитування, в тому числі, і щодо розміру відсотків за кредитом та взяв на себе відповідні зобов`язання. З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач отримав кредитну картку та активно нею користувався, знімаючи грошові кошти та здійснюючи покупки за кредитні кошти. Враховуючи положення п.п. 3,6 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 41 Закону України «Про Національний банк Україні», ч.ч. 1, 2 статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.п. 2.1.1, п. 5.1., п. 5.4., п. 5.6., Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566 (зі змінами та доповненнями), виписка з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщує записи про операції, здійсненні протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Отже, наявна в матеріалах справи виписка по картковому рахунку відповідача є належним та допустимим доказом отримання та користування останнім кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, що відповідачем не спростовано. Таким чином, є підстави для задоволення позову. Згідно з ч.ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved