Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить: встановити факт належності йому диплому серії [NUMBER] від 09.07.1990 та архівної довідки № 893/01-50/01.1 від 25.02.2025, яка видана Полтавським національним педагогічним університетом імені В.Г. Короленка. На обґрунтування вимог [PERSON] зазначив, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не враховано період його навчання з 01.09.1985 по 20.06.1990 до загального страхового стажу, а саме не враховано диплом серії [NUMBER] від 09.07.1990 та архівної довідки від 25.02.2025 № 893/01-50/01.1, як підтвердження періоду навчання, з огляду на наявність розбіжності в написанні його прізвища. Зокрема, у зазначених документах замість правильного написання " [PERSON] " зазначено " [PERSON] ", що, на думку органу ПФУ, не дозволяє ідентифікувати їх як такі, що належать йому. Розбіжність в написанні прізвища виникла під час перекладу власного імені з російської на українську мову. Встановлення факту належності диплому та архівної довідки має юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення. Усунути недолік іншим шляхом не виявляється за можливе. Ухвалою від 14.07.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі. Заявник [PERSON] до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягає в повному обсязі, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, подав суду пояснення на заяву, просив справу розглядати без участі їх представника, при розгляді справи покладались на розсуд суду. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до статей 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного чи окремого провадження. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. До таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21. Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу). Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою їх є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Згідно пункту 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно статті 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно частини 1 статті 319 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У заяві вимагається встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючих документів, а саме: диплому серії [NUMBER] від 09.07.1990; архівної довідки № 893/01-50/01.1 від 25.02.2025, яка видана Полтавським національним педагогічним університетом імені В.Г. Короленка. Відповідно до пунктів 11, 13 Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02 березня 2015 року № 295/5, прізвище, ім`я та по батькові особи, стосовно якої запитується інформація, подаються згідно з архівними документами. Різночитання, невідповідність їх написання в запиті та в архівних документах позначаються словами «так у документах». У тексті архівних довідок не дозволяється робити виправлення, не допускаються коментарі та власні висновки виконавця. Таким чином, внесення відповідних виправлень в архівні довідки є неможливим. При вирішенні справи суд бере до уваги ту обставину, що заявник не має іншої можливості у позасудовому порядку внести відповідні виправлення до диплому та архівної довідки. [INFO] народився [PERSON] (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 08.08.1996 Ленінським РВПМУ УМВС України в Полтавській області, картка платника податків від 15.06.2000, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.04.1965). (а. с. 8, 9) Також, в судовому засіданні встановлено, що 09 липня 1990 року Полтавським державним педагогічним інститутом ім. В.Г. Короленка, заявнику було видано диплом серії [NUMBER] на ім`я " [PERSON] " (рос. мовою " [PERSON] ". (а. с. 10) Для підтвердження періоду навчання в Полтавському державному педагогічному інституті ім. В.Г. Короленка, він звернувся до Полтавського національного педагогічного університету ім. В.Г. Короленка та отримав архівну довідку № 893/01-50/01.1 від 25.02.2025 де є дані про період навчання заявника в Полтавському державному педагогічному інституті ім. В.Г. Короленка, але в архівній довідці ПІБ заявника зазначено як " [PERSON] " (а. с. 11), у зв`язку з цим вказану архівну довідку не було прийнято до уваги Пенсійним фондом при оформленні пенсії. Метою встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику, а саме: диплому серії [NUMBER] від 09.07.1990; архівної довідки № 893/01-50/01.1 від 25.02.2025, є підтвердження останнім його загального страхового стажу. Однак розбіжність в написанні його персональних даних, а саме не вірно вказано ПІБ [PERSON] унеможливлює реалізацію заявником свого права на перерахунок пенсії, наявність розбіжностей в документі про освіту позбавляє його можливості підтвердити ПФУ весь період свого страхового стажу. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до пункту 6 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України від 1963 року факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Дослідженими під час судового розгляду доказами підтверджується поза розумним сумнівом факт належності диплому серії [NUMBER] від 09.07.1990, який виданий Полтавським державним педагогічним інститутом імені В.Г. Короленка, та архівної довідки № 893/01-50/01.1 від 25.02.2025, яка видана Полтавським національним педагогічним університетом імені В.Г. Короленка, заявнику [PERSON] . За таких обставин, заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved