Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з зазначеним позовом, вказавши на його обґрунтування, що у липні 2001 року він, разом з дружиною [PERSON] , зареєстрували право власності на житло, за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого Кіровоградською міською радою 02.07.2001 року, згідно з розпорядженням (наказом) № 33826 від 02.07.2001 року, зареєстрованого Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 03.07.2001 року та записаним в реєстрову книгу за № 44601/133. Відповідно до даного свідоцтва кожному з них належить по частці квартири. Близьких родичів, окрім дружини, він (позивач) не мав, періодично до дружини приїздила її донька [PERSON] , яка запропонувала їм укласти з нею спадкові договори, щоб вона виконувала певні обов`язки щодо їх утримання, а після їх смерті змогла отримати належну їм квартиру, на підставі чого 20.09.2017 року відповідач [PERSON] уклала з ним (позивачем [PERSON] ) спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Балик Т.М., яка роз`яснила йому, що право власності на квартиру залишається за ним до його смерті. Також, нотаріус з відповідачем узгодили, що вона (відповідач [PERSON] ), згідно з Розділом 2 Спадкового договору повинна: сплачувати у встановлені строки необхідні платежі, вартість послуг з користування електроенергією та телефонним зв`язком; організувати за його рахунок його безперебійне забезпечення продуктами харчування; забезпечувати належними лікувальними засобами у випадку захворювання, вартість яких визначається на підставі виданих лікарями рецептів, чеків, квитанцій або рахунків про їх вартість. Згідно з п. 1.1 спадкового договору, відповідач в разі його (позивача) смерті набуває право власності на належне йому майно, а саме: 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Крім того, у зв`язку з посвідченням спадкового договору накладено заборону відчуження зазначеної частки квартири. Також пунктом 6.2-6.3 спадкового договору було визначено, що у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача спадковий договір може бути розірвано в судовому порядку на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача майна у разі неможливості виконання нею цих розпоряджень. Зазначив, що після підписання договору, відповідач [PERSON] до 24.02.2022 року приїжджала один раз на рік, строком на 2-4 тижні. У 2023 році померла його (позивача) дружина [PERSON] та він залишився проживати сам в квартирі, при цьому, відповідач до нього не приїжджала, умови договору не виконувала, фактично йому допомагали сторонні люди, а з початку 2023 року всі його доручення виконує [PERSON] . На підставі чого та враховуючи, що укладений спадковий договір не виконується, а тому підлягає розірванню, проте у добровільному порядку спір вирішити не вдається, в зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з відповідним позовом за захистом порушеного права. З огляду на викладене вище, позивач [PERSON] просив розірвати спадковий договір від 20 вересня 2017 року, укладений між ним та відповідачем [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Балик Т.М. та зареєстрований в реєстрі за № 782, а також зняти заборону відчуження з належної йому частини квартири за адресою: [ADDRESS] , накладеної приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Балик Т.М. та зареєстрованої в реєстрі за №783/2. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2024 року відкрито загальне позовне провадження по даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання з викликом в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. При цьому, у зв`язку з набранням 25 квітня 2025 року чинності Законом України від 26.02.2025 № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, зокрема, змінено найменування Ленінського районного суду міста Кіровограда на Подільський районний суд міста Кропивницького. Представник позивача [PERSON] - адвокат Зайко О.Є. (діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВА №1094105 від 22 жовтня 2024 року) в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 07.08.2025 року за вх. № 24508, в якій просила позов задовольнити та провести судове засідання без участі сторони позивача в судовому засіданні. Крім того, будучи присутнім в попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, посилаючись при цьому, на підстави зазначені в позові, та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання була повідомлена в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, з огляду на те, що з матеріалів позовної заяви встановлено, що фактичне місце проживання відповідача [PERSON] значиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, 24.02.2022 року розірвано дипломатичні відносини між Україною і російською федерацією. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території російської федерації та діяльність дипломатичних установ російської федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади російської федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. Також припинено доставку поштових відправлень до російської федерації з перших днів повномасштабного вторгнення. До повномасштабної військової агресії російської федерації проти України повідомлення резидентів російської федерації про розгляд судами України справ за їх участі здійснювалось згідно Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої у м. Мінську 22 січня 1993 року, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого у м. Москві 28 березня 1997 року, у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь. Однак, згідно із листом Міністерства закордонних справ України від 30.12.2022р. № 72/14-612-108558 після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав з 27 грудня 2022 року українською стороною зупинена дія Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої у м. Мінську 22 січня 1993 року, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого у м. Москві 28 березня 1997 року, у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь. У зв`язку з повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України припинилось будь-яке, в тому числі поштове, сполучення між Україною та російською федерацією. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Балик Тетяна Миколаївна в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання, подала заяву, зареєстровану судом 05 березня 2025 року за вх. № 6298 про розгляд справи без її участі. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами наданими позивачем, зокрема, копією свідоцтва про право власності на житло від 02 липня 2001 року, яке видано згідно з розпорядженням (наказом) від 02.07.2001 року № 33826, за яким квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках, при цьому, зазначена квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та на вказаному правовстановлюючому документі було зроблено реєстраційний напис та відповідне речове право на нерухоме майно зареєстровано в Кіровоградському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] та [PERSON] , записано 03.07.2001 року в реєстрову книгу за № 44601/133. Судом також встановлено, що 20 вересня 2017 року між громадянином України [PERSON] , [INFO] , як Відчужувачем та громадянкою Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , як Набувачем, укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Балик Т.М. та зареєстрований в реєстрі за № 782, за умовами якого Набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужувача і в разі його смерті набуває право власності на належне Відчужувачу майно: частку у праві власності на квартиру під номером [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Договору за життя Відчужувача на Набувача цим договором покладається обов`язок виконувати такі дії: сплачувати у встановлені строки необхідні платежі, а також вартість послуг з користування електроенергією та телефонним зв`язком; організовувати за рахунок Відчужувача його безперебійне забезпечення продуктами харчування; забезпечувати належними лікувальними засобами у випадку захворювання, вартість яких визначається на підставі виданих лікарями рецептів, чеків, квитанцій або рахунків про їх вартість. Щомісячна сума витрат Набувача, пов`язаних з виконанням ним умов цього договору, не повинна перевищувати мінімального розміру пенсії за віком. Право власності на майно, що є предметом цього договору, у Набувача виникає в разі смерті Відчужувача. Нотаріусу подається свідоцтво органу цивільного стану про смерть (п. 3.1 Договору). Відповідно до п. 4.2 Договору сторони стверджують, що однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі, а також те, ще договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину і не є правочином, ще вчиняється Відчужувачем під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах. У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством (п. 5.1. Договору). У разі невиконання Набувачем розпоряджень Відчужувача на його вимогу цей договір може бути розірваний у судовому порядку (п. 6.2. Договору). Так само у разі неможливості виконання Набувачем розпоряджень Відчужувача на вимогу Набувача цей договір може бути розірваний у судовому порядку (п. 6.3 Договору). Відповідно до п. 8.2 Договору у зв`язку з укладенням цього спадкового договору сторони договору дійшли згоди про накладення заборони відчуження на майно, яке є предметом договору. Крім того, відповідно до п. 8.4 Договору після укладення цього Договору Відчужувач має право користуватися предметом договору без права розпорядження ним. На виконання умов п. 8.2. Спадкового договору приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Балик Т.М. на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням цього договору накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна - частки у праві власності на квартиру під номером [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , до виконання, припинення або розірвання договору. Зареєстровано в реєстрі за № 783/2. В свою чергу, звертаючись до суду з зазначеним позовом про розірвання спадкового договору позивач [PERSON] посилається на те, що відповідач [PERSON] проживаючи в Російській Федерації, до 24.02.2022 року приїжджала до нього та його дружини [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, лише один раз на рік на 2-4 тижні, але ніяких грошей на його утримання не давала та не сплачувала рахунки, а після смерті дружини та матері відповідача [PERSON] у липні, 2023 року взагалі перестала приїжджати та лише 1-2 рази на рік може зателефонувати, при цьому, він (позивач) звертався до відповідача з проханням виконувати умови договору або ж розірвати його у нотаріуса, на що відповідач [PERSON] , яка є громадянкою РФ повідомила, що приїздити в Україну вона не збирається у зв`язку з військовою агресією РФ в Україні, а тому і виконувати спадковий договір не має також можливості, на підставі чого позивач вважає, що укладений ним з відповідачем спадковий договір, відповідачем не виконується, а тому є підстави для розірвання спадкового договору в судовому порядку. Судом також встановлено, що дружина позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15 лютого 2023 року, актовий запис за № 435. В межах розгляду даної справи судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є особою похилого віку, пенсіонер, являється особою з другою групою інвалідності, безтерміново з 03.09.2024 року, загальне захворювання по зору та як вбачається з консультативного висновку від 22.01.2024 року має низку хронічних захворювань, а тому, проживаючи один та без близьких родичів, потребує сторонньої допомоги. Зазначені обставини в т.ч. слугували підставою для укладення з відповідачем [PERSON] спадкового договору, відповідно до умов якого відповідач взяла на себе зобов`язання щодо здійснення дій майнового та немайнового характеру, розпоряджень позивача. Спадковий договір є нерозривно пов`язаним з його сторонами та надає останнім право заявляти в суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру. При цьому, надані позивачем квитанції підтверджують, що позивач [PERSON] сплачує за житлово-комунальні послуги, а замовлення та оплата ліків через Інтернет-магазин здійснюється [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що протягом двох років, тобто з червня, 2023 року, вона проживає разом з позивачем [PERSON] , в його квартирі за адресою: [ADDRESS] , познайомилися через знайомих та спочатку вона допомагала позивачу придбавати ліки, продукти харчування, заповнювати книжки на оплату комунальних послуг. За цей час вона декілька разів допомагала позивачу поспілкуватися з відповідачем [PERSON] по «Viber», також скидала їй на телефон медичні висновки щодо стану здоров`я позивача, відповідач в свою чергу казала, що добре, що є допомога. Також зазначила, що відповідач надавала кошти на поховання матері [PERSON] , а також на облаштування місця поховання, встановлення пам`ятника. Проте Росія заблокувала месенджер та вони перестали спілкуватися. Зазначила, що обов`язки по спадковому договору відповідач не виконує. Також у позивача є дві доньки, які проживають в Росії, однак вони не спілкуються. Крім того, зазначила, що позивачу [PERSON] оформили 2-гу групу по інвалідності, а також оформили пільговий тариф по електроенергії, при цьому всіма питаннями вона (свідок) займалися самостійно. Вказала, що коштів на життя їм вистачає. Позивач [PERSON] отримує пенсію, при цьому, відповідач [PERSON] кошти на утримання позивача, - не передавала. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). До загальних засад цивільного законодавства також належить і свобода договору (пункт 3 частини 1 статті 3 ЦК України). Тлумачення пункту 3 частини першої статті3та статті627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно з статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. Цивільний кодекс України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №209/3295/18 зазначено, що статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Суди попередніх інстанцій, встановивши, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достовірних доказів про виконання відповідачкою умов спадкового договору, зокрема, щодо надання грошової винагороди, забезпечення лікувальними засобами, та врахувавши, що на спростування вимог позивачки доказів не надано, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з невиконання набувачем розпоряджень відчужувача та недотримання відповідачкою умов спадкового договору». Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №456/1081/20, спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру. Іншою постановою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року у справі № 295/14945/18 зазначено, що усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. У постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі №460/1496/14-ц зазначено, що відповідно до спадкового договору відповідач зобов`язувався особисто виконувати розпорядження, зокрема, в разі необхідності виконувати інші прохання чи розпорядження відчужувача щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які відчужувач не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за житловим будинком та земельною ділянкою. Установивши, що відповідач не виконує розпорядження відчужувача та не дотримується умов пунктів 4-6 спадкового договору, суди попередніх інстанцій обґрунтовано задовольнили вимоги про розірвання правочину. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України). Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд звертає увагу, що чинне законодавство не вимагає, щоб за спадковим договором одна сторона у всіх випадках зобов`язувалася виконувати розпорядження другої сторони лише особисто. Порядок виконання обов`язків набувача за спадковим договором (особисте чи неособисте виконання) визначається сторонами такого договору, а не законом. Під час розгляду справи судом не встановлено належного виконання відповідачем [PERSON] обов`язків у повному обсязі, розпоряджень позивача, передбачених пунктом 2.1 спірного договору. При цьому, суд враховує підтверджений факт, що позивач [PERSON] , який є особою похилого віку та потребує сторонньої допомоги, уклавши спірний договір, - мав сподівання на виконання його розпоряджень відповідачем [PERSON] у спосіб, визначений в договорі, однак був значною мірою позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено порушення його прав відповідачем, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов спадкового договору, що є підставою для його розірвання в судовому порядку. З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, при цьому невиконання відповідачем [PERSON] , як Набувачем, розпоряджень позивача [PERSON] , як Відчужувача, за вказаним спадковим договором, укладеним між сторонами спадкового договору, позбавляє позивача, за рахунок належного йому нерухомого майна, реалізувати свої права власника на розпорядження вказаним майном, на підставі чого, позов в частині розірвання спадкового договору від 20 вересня 2017 року, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Балик Т.М. та зареєстрований в реєстрі за № 782, - підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про зняття заборони відчуження з належної позивачу частки квартири за адресою: [ADDRESS] , накладеної приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Балик Т.М. та зареєстрованої в реєстрі за №783/2, суд зазначає наступне. За змістом ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Пунктом 9 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» передбачена така нотаріальна дія як зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягають державній реєстрації. Положеннями ст. 74 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження. Безпосередньо процедура зняття заборони відчуження нерухомого майна регламентована пунктом 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме: нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, за рішенням суду. Відповідно до п.п.5 п.4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ведення державного реєстру передбачає внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, скасування записів Державного реєстру прав. З огляду на зазначене, та оскільки сам запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна є похідним від вирішення питання про розірвання в судовому порядку спадкового договору, то після набрання рішенням законної сили позивач подає нотаріусу заяву та це судове рішення для виключення в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження. При цьому, вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами судових витрат по справі, судом відзначається, що відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим, та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про наявність у відповідача пільг по сплаті судового збору, визначених ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі чого судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ-ої групи, та звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при пред`явленні позову до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial