Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що 22 вересня 1984 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, які на момент звернення до суду є повнолітніми. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що протягом останніх п`яти років вони не можуть знайти спільної мови, порозуміння та злагоди, між ними постійно виникають сварки, ініціатором яких завжди виступає відповідачка. Зазначає, що в результаті одного з таких конфліктів відповідачка викликала поліцію і відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що стверджується постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 липня 2025 року. Дана атмосфера в сім`ї вплинула на стан його здоров`я, в нього виникли проблеми із серцево-судинною системою та йому було рекомендовано уникати стресів та хвилювань. Тому, з липня 2025 року, вони разом не проживають та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Відтак позивач вважає, що подальше сімейне життя з відповідачкою у шлюбі та подальше його збереження суперечить його інтересам. Сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачкою немає, оскільки на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя втрачено почуття любові та поваги до відповідачки. Крім того, позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу через органи ДРАЦСу та портал «Дія», але вона відмовляється розірвати шлюб у добровільному порядку. Просить шлюб розірвати та стягнути з відповідачки на його користь судовий збір та витрати за надання правничої допомоги у розмірі 2000 гривень. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Плиска Ю.С. в судове засідання не з`явилися, так як подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, так як подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі. \~ \~ \~ \~За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 22 вересня 1984 року у виконавчому комітеті Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, актовий запис №34, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Також встановлено, що сторони разом не проживають та позивач наполягає на розірванні шлюбу. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 ч.3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень. Представництво у суді позивача [PERSON] здійснювала адвокат Плиска Ю.С. на підставі ордеру про надання юридичної допомоги від 25 липня 2025 року. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суду надано акт-опис приймання передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги від 25 липня 2025 року за №б/н, згідно якого витрати на правничу допомогу становлять дві тисячі гривень. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі №317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved