Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Панасенко Ірина Олексіївна - представник комунального підприємства «Харківводоканал» звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість у сумі 26 530 грн 00 коп, із них: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2019 по 31 березня 2025 у розмірі 14533 грн 61 коп; - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 2017 по 31 березня 2025 у розмірі 9907 грн 77 коп. - за абонентське обслуговування за період з 01.05.2022 по 31.03.2025 у сумі 1007 грн 42 коп; - за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.05.2022 по 31.03.2025 у сумі 565 грн 08 коп; - за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.05.2022 по 31.03.2025у сумі 516 грн 12 коп. Позовна заява мотивована тим, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, а також абонентського обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . У відповідача утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення у вказаному вище розмірі. На момент подання позову відповідач заборгованість не сплатила. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з оплати наданих послуг. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 03 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася про час, дату, місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до вимог\~статті 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Крім того, інформацію про дату, час та розгляд самого провадження даним складом суду розміщувалася на сайті Судової влади цього місцевого суду у розділі інформацію для громадян з найменуванням «ГРОМАДЯНАМ» Відповідно до постанови КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) -довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. В постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі\~№ 752/5046/22\~вказано, що: «Аргументи заявника про те, що суд не повідомив його про розгляд справи, є необґрунтованими, оскільки кореспонденція, а саме судова повістка-повідомлення про розгляд справи була повернена до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». З огляду на те що кореспонденція, яка була повернена до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України він є таким, що її отримав». Аналогічна правова позиція викладена\~\~05 лютого 2025 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи\~№ 128/240/20, провадження № 61-10183св24 (ЄДРСРУ № 125005548) та 24 березня 2025 року Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 706/208/15-ц, провадження\~№ 61-11296св23\~(ЄДРСРУ № 126088362). Відповідачкою в установлений частиною сьомою статті 178\~ЦПК\~України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, відповідачі про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, однак повторно у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Відповідно до частини четвертої статті 223\~ЦПК\~України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд, відповідно до ухвали суду від 14 липня 2025 року, постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Заборгованість відповідача по особовому рахунку за вказані вище послуги, відповідно до наданих позивачем розрахунків, складає 26530 грн 00 коп, із них: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2019 по 31 березня 2025 у розмірі 14533 грн 61 коп; - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 2017 по 31 березня 2025 у розмірі 9907 грн 77 коп. - за абонентське обслуговування за період з 01.05.2022 по 31.03.2025 у сумі 1007 грн 42 коп; - за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.05.2022 по 31.03.2025 у сумі 565 грн 08 коп; - за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.05.2022 по 31.03.2025у сумі 516 грн 12 коп. В обґрунтування розміру заборгованості за вищевказані послуги позивачем надано відповідний розрахунок, правильність якого перевірено судом під час розгляду справи. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~в редакції з 01 травня 2019 року (далі - Закон) визначено, що до житлово - комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`від09 листопада 2017 року№2189-VIII\~визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Частиною першою статті 9\~Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з положеннями п. 5 частини другої\~статті 7\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За положенням частини першої статті 10\~Закону\~України ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до\~закону\~ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з положеннями статей 67, 68\~ЖК\~УРСР плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 162\~ЖК\~УРСР плата за комунальні послуги в квартирі, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення»\~закріплено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 37 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Згідно з п. 11 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 1 Закону України « Про житлово-комунальні послуги»\~внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо). Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690\~визначено, що плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається, зокрема, з плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808«Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг»\~визначенограничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг. Згідно з частиною першою статті 509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно з положеннями статті 525\~ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень статті 626\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У Постанові Великої Палати Верховного Суду (далі - Постанова) від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 викладено такі висновки щодо застосування норм права. Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша\~статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року) (п. 77 Постанови). Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша\~статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або\~закону\~укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина перша\~статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року) (п. 78 Постанови). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (п. 79 Постанови). Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК\~України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суду не надано та не зазначено про існування доказів того, що відповідачі відмовлялися від споживання послуг з водопостачання (водовідведення) у встановленому порядку, чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг. Щодо вимоги позивача про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, суд зазначає наступне. Частиною 3 ст.\~267\~ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи, що відповідачем відповідна заява не заявлялась, тому питання щодо визнання підстав їх пропуску поважними судом не вирішується. Враховуючи наведене та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих позивачем доказів, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення у загальному розмірі 26530 грн 00 коп. Крім того, згідно частиною першою статті 141 ЦПК України cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачу було відстрочено сплату судового збору, у зв`язку з чим судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід Держави. Окрім того, представник позивача просить стягнути з відповідачів витрати, пов`язані з розглядом справи. Згідно з п. 4 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, з-поміж іншого, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи позивачем надано суду копію фіскального чеку № 236 від 27.05.2025, виданого АТ «Укрпошта» за пересилання відправлення. Отже, суд доходить висновку, що витрати, пов`язані з розглядом справи в загальному розмірі 50 грн підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved