Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

15 лютого 2023 року до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі по тексту - позивач) до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] вартість спожитої електричної енергії в розмірі 4 374, 48 грн. та зарахувати на розрахунковий рахунок [NUMBER] Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ банку 09322277; 2 012, 20 грн. - 3% річних та інфляційної складової та зарахувати на розрахунковий рахунок [NUMBER] у ПАТ «ПУМБ», код ЄДРПОУ банку 14282829; 2 684, 00 грн. судового збору та зарахувати на розрахунковий рахунок [NUMBER] у ПАТ «ПУМБ», код ЄДРПОУ банку 14282829. Також, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на надання правничої допомоги. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрована за аресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Як зазначає позивач, відповідач користувалась послугами, як споживач електроенергії, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по оплаті за користування останніми, внаслідок чого станом на 01.01.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 4 374, 48 грн. На підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути три проценти річних та інфляційну складову боргу, що разом становить 6 386, 68 грн. Станом на 01.02.2023 року сума заборгованості не сплачена, у зв`язку з чим, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2023р.матеріали справи передані для розгляду судді [PERSON]. На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 21.03.2025р. № 01-08-750 щодо повторного автоматичного розподілу справи у зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] , протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2025р. матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П. Ухвалою суду від 01.04.2025р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками відповідачам направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку конверт повернувся на адресу суду «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачами відзиву та відсутністю заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, які вбачаються з матеріалів справи та встановлені судом. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» за адресою: [ADDRESS] . При цьому, з наданих представником позивача документів вбачається, що особовий рахунок за вказаною адресою № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . В зазначеній квартирі з 26.05.1994 року зареєстроване місце проживання [PERSON] . Таким чином, відповідач є споживачем наданих позивачем послуг. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2.2. статуту ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (код ЄДРПОУ 41946011) (нова редакція), затвердженого 10 січня 2022 року рішенням одноосібного акціонера ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» товариство є юридичною особою приватного права (господарським товариством) за законодавством України, яка створена та діє відповідно до положень ЦК України, ГК України, Законів України «Про акціонерні товариства», «;Про ринок електричної енергії», «;Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», а також інших нормативно-правових актів України. Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище, регулюються ст. 714 ЦК України, Законами України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 56-58, 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року (далі - ПРРЕЕ). Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Частиною 1, п.п.6, 4 ч.2 ст.77 цього ж Закону передбачено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Пунктом 1.2.15. ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Відповідно до п. 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Обов`язки виникають з закону або договору. Згідно п. 4.12 ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п.п. 5.5.5. п. 5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. За змістом частини третьою статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу. У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що відповідач фактично споживає електричну енергію, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання, пов`язанні з наданням та споживанням електричної енергії. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, станом на 01.01.2019 року заборгованість відповідачів за отримані послуги постачання електричної енергії становить 4374, 48 грн. Відповідач правом подачі відзиву не скористалась, не надала доказів на спростування наявної заборгованості. Згідно зі статтями 525, 526, 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Відповідач, не сплативши суму заборгованості за спожиту електричну енергію, порушила вимоги ст.530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У порушення вищенаведених вимог чинного законодавства, відповідач не виконував належним чином зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 4374,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Доказів в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зворотнього суду не надано. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми 3 % річних у розмірі 371, 77 грн. та інфляційної складової боргу у розмірі 1 640, 43 грн. за період прострочення сплати грошових коштів за послуги електропостачання, які нараховані за період з лютого 2020 по січень 2023 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно вимог статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Так, надані представником позивача докази відповідають вимогам статей 76 - 79 ЦПК України щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, і які дають суду підстави для висновків, викладених вище, щодо обов`язку відповідача оплачувати надані позивачем послуги. Натомість, обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, яка не скористалась процесуальним правом на подання відзиву на позов та надати докази на спростування розміру заборгованості за спожиту електричну енергію. За таких обставин, на основі з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 4 374,48 грн.; 3% річних та інфляційної складової боргу в сумі 2 012, 20 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 684, 00 грн.

Outcome: approved