Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

22.08.2024 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даною заявою про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над нею, посилаючись на наступні обставини. Донька заявниці - [PERSON] , [INFO] , є інвалідом з дитинства та страждає на хронічний розлад, у зв`язку з чим була поставлена на диспансерний облік у КЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» ДОР. [PERSON] має першу групу інвалідності, хромосомну патологію, виражену розумову відсталість, епісіндром групи «А». У зв`язку з цим вона потребує постійного стороннього догляду, оскільки має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, спілкування, контролю за своєю поведінкою. Заявниця проживає разом з донькою, здійснює догляд за нею та всіляко про неї піклується. Визнання доньки недієздатною потрібно для здійснення над нею опіки з метою забезпечення її особистих немайнових та майнових прав та інтересів, які необхідно оформити юридично. За станом здоров`я [PERSON] в змозі належним чином виконувати обов`язки опікуна. З цих підстав просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною та призначити її опікуном над донькою. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.09.2024 року справу прийнято до розгляду за правилами окремого позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.15). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2024 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу, провадження на час її проведення зупинено (а.с.33-34). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 року провадження по справі поновлено (а.с.41). Сторони в судове засідання не з`явились. 21.08.2025 року заявниця надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.44). Від представника виконкому Нікопольської міської ради Волошенюка М.В. 10.10.2024 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника (а.с.21-22). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 299 ЦПК України, справи про визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. В частині 1 ст. 39 ЦК України зазначено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно частини 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження (а.с.3). [PERSON] зареєстрована та мешкає разом зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади (а.с.8,12). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №603403 від 10.07.2020 року, [PERSON] з 10.07.2020 року має першу «А» групу інвалідності у зв`язку із захворюванням з дитинства, за стоном здоров`я не може виконувати ніякі види праці, потребує постійної сторонньої нерегульованої допомоги, нагляду та догляду, інвалідність встановлена безстроково (а.с.4). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.09.2019 року [PERSON] вже було визнано недієздатною та призначено опікуном над нею [PERSON] , строк дії рішення визначено до 23.09.2021 року (а.с.5-6). Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 239-ц від 01.07.2025 року, встановлений лікувальним закладом діагноз захворювання [PERSON] підтверджений. У висновку зазначено, що вона виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі глибокої розумової відсталості, за своїм психічним станом на теперішній час іспитована не може розуміти значення своїх дій та керувати ними ( а.с. 38-40). Враховуючи вищевикладені обставини, які свідчать про наявність психічного розладу у [PERSON] , внаслідок якого вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для визнання її недієздатною. Відповідно до вимог ч.1 ст. 300 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Положеннями ст. 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. [PERSON] є матір`ю [PERSON] доглядає за нею, фактично виконує обов`язки опікуна, має на це бажання та можливість, в тому числі і фізичну, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради №406 від 29.05.2019 року про доцільність призначення її опікуном над донькою (а.с.25). Тому суд вважає вимогу заявниці в частині призначення її опікуном доцільною та такою, що відповідає інтересам хворої та чинному законодавству. На підставі викладеного,

Outcome: approved