Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

07.02.2025 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою перебував у цивільному шлюбі, в якому у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Майже 8 років назад колишня дружина покинула доньку на утримання позивача, не проживає разом з ними, місцезнаходження її невідоме, проводяться заходи розшуку. Позивач зазначає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Зокрема, після того, як [PERSON] пішла з їхньої сім?ї, вона жодного разу не поцікавилася своєю донькою, не підтримувала зв?язок та не допомагала у вихованні, утриманні та забезпеченні [PERSON] усім необхідним для її життя, розвитку та навчання. Наразі жодного інтересу до своєї рідної доньки [PERSON] не має, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не провідує доньку, не цікавиться здоров?ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Оскільки відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов?язків, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . 21.03.2025 року вищезазначена позовна заява надійшла до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.02.2025 року, за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2025 року справу передано головуючому судді Чирському Г.М. Ухвалою судді від 24.03.2025 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог та винесенні рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Представник Виконавчого комітету Покровської районної і місті ради Бондуровська М.В. надіслала до суду заяву про розгляд справи без представника третьої особи та прийняти рішення згідно чинного законодавства з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Крім того, представником 26.05.2025 року було долучено до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради, який затверджений відповідним рішенням від 21.05.2025 №430. Представник Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради 03.06.2025 року долучив до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування, а також прохав розглянути цивільну справу без його участі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280, 282 ЦПК України. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19 листопада 2013 року, без реєстрації шлюбу, у [PERSON] (далі - позивач) та [PERSON] (далі- відповідач) народилася спільна донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 24.10.2014. Батьки, за нормами ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Кожна дитина, за нормами ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як було зазначено позивачем у позові, у 2017 році відповідачка [PERSON] залишила сім`ю та виїхала у невідомому напрямку, після чого остання жодного разу не поцікавилася своєю донькою, не підтримувала зв?язок та не допомагала у вихованні, утриманні та забезпеченні дитини усім необхідним для її життя, розвитку та навчання. Наразі жодного інтересу до своєї рідної доньки відповідачка не має, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не провідує доньку, не цікавиться здоров?ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. З моменту фактичного припинення відносин позивач взяв на себе всі батьківські зобов?язання, самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку. Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» від 26.06.2024 №21-к дитина [PERSON] , [INFO] , має укладену декларацію та перебуває під наглядом лікаря-педіатра з 20.12.2018 року. За період з 20.12.2018 по теперішній час на прийом до лікаря з дитиною мати не з`являлася. Відповідно до характеристики наданої Криворізькою гімназією № 34 Криворізької міської ради, [PERSON] , [INFO] є ученицею зазначеної гімназії. Відповідно до інформації, батько [PERSON] бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу доньки. Мати, [PERSON] , з сім?єю не проживає, з дитиною не спілкується, не бере участі у вихованні дитини, з класним керівником на зв?язок не виходить, на батьківські збори не з?являлась. У позовній заяві позивачем зазначено, що фактичне місце проживання та перебування відповідачки по справі [PERSON] , матері дитини, йому невідомо. Згідно довідки відділення поліції №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 17.06.2024 № 45.3/2-3671, місце знаходження [PERSON] , [INFO] , не встановлено, за адресою: [ADDRESS] не мешкає. Згідно з відомостями з Реєстру Криворізької міської територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 22.08.2016 року. Згідно Акту ТОВ «Житлокомцентр» про фактичне проживання від 04.07.2024 року, дитина [PERSON] та батько [PERSON] фактично мешкали за адресою: [ADDRESS] , з березня 2017 року. 22.11.2024 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа № 212/6921/24) [PERSON] надано дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] разом з батьком за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS] , без згоди матері [PERSON] .. Згідно витягу з Реєстру Криворізької територіальної громади від 29.01.2025 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з висновку №8/33-2324 від 02.06.2025 виконавчий комітет Центрально-Міської районної в місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня донька [PERSON] знаходиться на повному утриманні батька, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачка не надає, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей. Відповідно до ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної, загальної, середньої освіти, готувати їх до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов?язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов?язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей. Зокрема згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов?язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, не проявляє батьківської уваги та турботи до доньки. При цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, в тому числі, і з боку батька, та позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Тому вказане свідчить про наявність достатніх підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони протягом шести місяців не виявляють у відношенні дітей батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, утриманні та її здоровому розвитку, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved