Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, посилаючись на те, що 21.05.2011 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції за актовим записом № 394. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . В подальшому рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.10.2018 у справі № 712/11717/18 шлюб між сторонами був розірваний. [PERSON] до одруження був зареєстрований та проживав разом із батьками та братом в квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] \~прийняв участь\~у приватизації\~вказаної квартири,\~що підтверджується\~Свідоцтвом про\~право власності\~на нерухоме\~майно від\~27.10.2011\~року.\~Відповідно до\~вказаного Свідоцтва\~вказана квартира\~була також\~приватизована [PERSON] \~(батько\~Позивача),\~ [PERSON] (мати\~Позивача),\~ [PERSON] (брат\~Позивача)\~в рівних\~частках,\~по \~ частині. [INFO] помер батько Позивача, [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2015, яке посвідчене державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Лук`яновою Т.І. за № 2-864, з врахуванням 2/3 часток у спадщині, від якої відмовилися дружина, [PERSON] , та брат, [PERSON] , спадкоємцем частини квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Отже, [PERSON] на праві власності належить частина вказаної квартири. 28.07.2016 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Продавці), з однієї сторони, та [PERSON] (Покупець), з іншої сторони був укладений договір купівлі - продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу за № 2936. Ціна договору складала 135 900 грн. Проте, відповідно до розписки Продавцям було передано 20 200 доларів США за продаж вказаної квартири. Отже, [PERSON] від вказаної суми мав частину коштів, оскільки був власником частини квартири. Іншу частину коштів були подаровані матір`ю та братом. 12.07.2016 року між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Другий парковий» був укладений договір № 435 про сплату пайових внесків у ЖБК «Другий Парковий». Відповідно до умов договору ЖБК «Другий Парковий» зобов`язується організувати будівництво житлового будинку по [ADDRESS] , здати його в експлуатацію та передати у власність квартиру після повної сплати пайових внесків. Вартість будівництва квадратного метра загальної проведеної площі квартири складає 7 800 грн. Остаточний розрахунок пайового внеску здійснюється згідно фактично побудованої площі квартири. Відповідно до п. 1.7 договору, характеристика квартири наступна: поверх 6; номер будинку - [ADDRESS] ; номер квартири - [ADDRESS] ; загальна площа проекту - 68 кв. м. Відповідно до Порядку розрахунків, який є додатком № 1 до договору, розмір пайового внеску становить 530 400 грн. 02.06.2017 року між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Другий Парковий» був укладений договір № 970/П про сплату пайових внесків у ЖБК «Другий Парковий». Відповідно до п. 1.1 договору, ЖБК зобов`язується організувати будівництво нежитлового приміщення (підвалу) в житловому будинку по [ADDRESS] та передати у власність учаснику, який повністю сплатив пайовий внесок. Згідно п. 1.5 договору, характеристика нежитлового приміщення (підвалу) наступна: будинок - № 8 за індивідуальним проектом; поверх - підвал; номер підвалу - № 85; загальна площа проекту - 4,7 кв. м. Між [PERSON] та ЖБК «Другий Парковий» була укладена додаткова угода № 435/1 до договору № 435 від 12.07.2016 про сплату пайових внесків у ЖБК «Другий Парковий». Відповідно до п.1 додаткової угоди внесено зміни до п.1.1 договору та викладено в наступній редакції: ЖБК зобов`язується організувати будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2 додаткової угоди внесено зміни до п. 1.7 договору, відповідно до якого характеристика квартири наступна: Адреса: - [ADDRESS] . Будинок: - 10-ти поверховий житловий посімейного заселення. Поверх: - на 6 поверсі 10-ти поверхового будинку. Загальна площа: - 2 кімнатна площею 68,7 кв. м. Між [PERSON] та ЖБК «Другий Парковий» була укладена додаткова угода № 970/П/1 до договору № 970/П від 02.06.2017 про сплату пайових внесків у ЖБК «Другий Парковий». Відповідно до п. 1 додаткової угоди внесено зміни до п. 1.1 договору та викладено в наступній редакції: ЖБК зобов`язується організувати будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , комора № ССХХХІХ. Пунктом 2 додаткової угоди внесено зміни до п. 1.5 договору, відповідно до якого характеристика нежитлового приміщення наступна: Адреса: - [ADDRESS] , комора № ССХХХІХ. Будинок: - 10-ти поверховий житловий будинок. Поверх: - підвал 10-ти поверхового будинку. Загальна площа: - комора площею 4,7 кв. м. Відповідно до довідки № 213 від 28.03.2018 та довідки № 266 від 28.03.2018 у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті пайових внесків. Позивач зареєстрував право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Того ж дня [PERSON] зареєстрував право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , комора ССХХХІХ, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Таким чином, загальна вартість квартири з коморою становить 548 860 грн.: 535 860 грн. за 67,8 м2 + 33 000 грн. підвальне приміщення (комора). Зазначає, що оскільки квартира придбана за його особисті кошти, він мав намір відчужити вказану квартиру. Відповідач при спілкуванні не заперечувала, що не має спору з приводу вказаної квартири, оскільки це є особистою приватною власністю Позивача. Враховуючи позицію [PERSON] , він здійснював кроки щодо відчуження квартири: пошук покупця, нотаріуса тощо. Коли вже покупець погодився на придбання квартири і була домовлена зустріч у нотаріуса для відчуження майна, Відповідач почала заперечувати, та відмовилась надавати згоду на її продаж. 31.07.2024 року представником Позивача був направлений лист на адресу Відповідача з проханням надати нотаріальну згоду на відчуження вказаної квартири. 10.09.2024 року на адресу представника Позивача надійшла відповідь від Відповідача, якою повідомлено, що квартира з коморою є спільною власністю. У зв`язку з цим, звернувся до суду з даним позовом та просить визнати квартиру загальною площею 68,7 м2 за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549341871101, особистою приватною власністю [PERSON] ; визнати комору ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4.7 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549459571101, особистою приватною власністю [PERSON] , а також стягнути з [PERSON] на його користь понесені судові витрати. Ухвалою від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25 жовтня 2024 року представником відповідача подано заяву про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 29 жовтня 2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву. 31 жовтня 2024 року представником відповідача зустрічну позовну заяву про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна, посилаючись на те, що, дійсно, між позивачем та відповідачем 21 травня 2011 року було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 394. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.10.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (справа №712/11717/18). За час шлюбу, позивачем та відповідачем було придбано за спільні кошти подружжя квартиру [ADDRESS] , а також комору ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою [ADDRESS] загальною площею 4.7 м2 , право власності на які зареєстровано за [PERSON] , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого право власності на вказані об`єкти було зареєстровано 04.05.2018. Право власності на вказані об`єкти було зареєстровано в тому числі на підставі: Договору №435 про сплату пайових внесків у ЖБК Другий парковий від 12.07.2016 з додатками; додаткової угоди №435/1 до Договору №435 від 12.07.2016 про сплату пайових внесків у ЖБК Другий парковий; Договору №970/П про сплату пайових внесків у ЖБК Другий парковий від 02.06.2017 з додатками; додаткової угоди №970/ П/1 до Договору №970/П про сплату пайових внесків у ЖБК Другий парковий від 02.06.2017. Як вбачається з додатку №1 до Договору №435 про сплату пайових внесків у ЖБК Другий парковий від 12.07.2016 та Договору №970/П про сплату пайових внесків у ЖБК Другий парковий від 02.06.2017 загальна вартість квартири та комори складає 548 860 грн. Вказує, що оскільки квартира [ADDRESS] , а також комора ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4.7 м2 куплені за спільні кошти позивача та відповідача, тому вони є спільною сумісною власністю подружжя, і підлягають поділу між ними. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 68,7 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549341871101), а також комору ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4,7 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1549459571101). В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] право власності на частки квартири [ADDRESS] загальною площею 68,7 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1549341871101). В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] , право власності на частки комори ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4,7 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1549459571101). А також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються із сплати судового збору в сумі 2195,44 грн., та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 грн., а всього 27 195,44 грн. 07 листопада 2024 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. 18 листопада 2024 року представником позивача подано клопотання про залучення спеціаліста. Ухвалою від 14 січня 2025 року прийнято зустрічну позовну заяву прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 14 січня 2025 року вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання. \~ \~ \~ \~28 січня 2025 року позивачем за первісним позовом подано відзив на зустрічну позову. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 19 лютого 2025 року залучено до участі в справі спеціаліста суб`єкта з оціночної діяльності із ПП «Ажіо» для здійснення ретроспективної оцінки спірної квартири. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 22 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні адвокат Юрченко Ю.В. первісні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити. Адвокат Осадчий О.В. в судовому засіданні зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечував. Суд, заслухавши думку адвокатів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факт та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 21 травня 2011 року по 22 жовтня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . У поданому до суду первісному позові позивач [PERSON] вказує, що до одруження\~був зареєстрований\~та проживав\~разом із\~батьками та\~братом в\~квартирі за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~ [PERSON] \~прийняв участь\~у приватизації\~вказаної квартири,\~що підтверджується\~Свідоцтвом про\~право власності\~на нерухоме\~майно від\~27.10.2011\~року.\~Відповідно до\~вказаного Свідоцтва\~вказана квартира\~була також\~приватизована [PERSON] \~(батько\~Позивача),\~ [PERSON] (мати\~Позивача),\~ [PERSON] (брат\~Позивача)\~в рівних\~частках,\~по \~ частині. [INFO] помер батько Позивача, [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2015, яке посвідчене державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Лук`яновою Т.І. за № 2-864, з врахуванням 2/3 часток у спадщині, від якої відмовилися дружина, [PERSON] , та брат, [PERSON] , спадкоємцем частини квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Тому [PERSON] на праві власності належить частина вказаної квартири. 28.07.2016 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Продавці), з однієї сторони, та [PERSON] (Покупець), з іншої сторони був укладений договір купівлі - продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу за № 2936. Ціна договору складала 135 900 грн. Проте, відповідно до розписки Продавцям було передано 20 200 доларів США за продаж вказаної квартири. Зазначає, що він [PERSON] від вказаної суми мав частину коштів, оскільки був власником частини квартири. Іншу частину коштів були подаровані матір`ю та братом. 12.07.2016 року між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Другий парковий» був укладений договір № 435 про сплату пайових внесків у ЖБК «Другий Парковий». Відповідно до умов договору ЖБК «Другий Парковий» зобов`язується організувати будівництво житлового будинку по [ADDRESS] , здати його в експлуатацію та передати у власність квартиру після повної сплати пайових внесків. Вартість будівництва квадратного метра загальної проведеної площі квартири складає 7 800 грн. Остаточний розрахунок пайового внеску здійснюється згідно фактично побудованої площі квартири. Відповідно до п. 1.7 договору, характеристика квартири наступна: поверх 6; номер будинку - [ADDRESS] ; номер квартири - [ADDRESS] ; загальна площа проекту - 68 кв. м. Відповідно до Порядку розрахунків, який є додатком № 1 до договору, розмір пайового внеску становить 530 400 грн. 02.06.2017 року між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Другий Парковий» був укладений договір № 970/П про сплату пайових внесків у ЖБК «Другий Парковий». Відповідно до п. 1.1 договору, ЖБК зобов`язується організувати будівництво нежитлового приміщення (підвалу) в житловому будинку по [ADDRESS] та передати у власність учаснику, який повністю сплатив пайовий внесок. Згідно п. 1.5 договору, характеристика нежитлового приміщення (підвалу) наступна: будинок - № 8 за індивідуальним проектом; поверх - підвал; номер підвалу - № 85; загальна площа проекту - 4,7 кв. м. Між [PERSON] та ЖБК «Другий Парковий» була укладена додаткова угода № 435/1 до договору № 435 від 12.07.2016 про сплату пайових внесків у ЖБК «Другий Парковий». Відповідно до п. 1 додаткової угоди внесено зміни до п. 1.1 договору та викладено в наступній редакції: ЖБК зобов`язується організувати будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2 додаткової угоди внесено зміни до п. 1.7 договору, відповідно до якого характеристика квартири наступна: Адреса: - [ADDRESS] . Будинок: - 10-ти поверховий житловий посімейного заселення. Поверх: - на 6 поверсі 10-ти поверхового будинку. Загальна площа: - 2 кімнатна площею 68,7 кв. м. Між [PERSON] та ЖБК «Другий Парковий» була укладена додаткова угода № 970/П/1 до договору № 970/П від 02.06.2017 про сплату пайових внесків у ЖБК «Другий Парковий». Відповідно до п.1 додаткової угоди внесено зміни до п.1.1 договору та викладено в наступній редакції: ЖБК зобов`язується організувати будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , комора № ССХХХІХ. Пунктом 2 додаткової угоди внесено зміни до п.1.5 договору, відповідно до якого характеристика нежитлового приміщення наступна: Адреса: - [ADDRESS] , комора № ССХХХІХ. Будинок: - 10-ти поверховий житловий будинок. Поверх: - підвал 10-ти поверхового будинку. Загальна площа: - комора площею 4,7 кв. м. Відповідно до довідки № 213 від 28.03.2018 та довідки № 266 від 28.03.2018 у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті пайових внесків. Позивач зареєстрував право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Того ж дня [PERSON] зареєстрував право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , комора ССХХХІХ, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Таким чином, загальна вартість квартири з коморою становить 548 860 грн.: 535 860 грн. за 67,8 м2 + 33 000 грн. підвальне приміщення (комора). [PERSON] зазначає, що вказана квартира придбана за його особисті кошти. А тому вважає, що вказана квартира загальною площею 68,7 м2 за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549341871101, та комора ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4.7 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1549459571101 мають бути визнані його особистою приватною власністю. Відповідач за\~первісним позовом\~та позивач\~за зустрічним\~позовом проти\~визнання спірної\~квартири особистою\~приватною власністю\~ [PERSON] \~заперечує,\~тому у\~поданому до\~суду зустрічному\~позові вказує,\~щоквартира [ADDRESS] , а також комора ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4.7 м2 куплені за спільні кошти позивача та відповідача, тому вони є спільною сумісною власністю подружжя, і підлягають поділу між ними по частині. Так, відповідно до частини першої\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення\~статті 60 СК України\~свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у\~статті 60 СК України\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.\~Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі № 607/10913/17, від 31 січня 2019 року у справі № 686/23104/17, від 29 липня 2019 року у справі № 619/3728/16, від 17 грудня 2019 року у справі № 761/11015/16-ц, від 17 грудня 2019 року у справі № 753/9691/15-ц, від 21 січня 2020 року у справі № 462/6409/18, від 30 червня 2020 року у справі № 383/875/17. Згідно ч. 1\~ст. 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно ч.4\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, законодавством передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ані дружина, ані чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить спільно подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Втім, заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на його особисті кошти, не буде належно підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Відтак, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Подібні висновки Верховний Суд зробив у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19). Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60\~СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60\~СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57\~СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Частиною 7\~статті 57 СК України\~передбачено, що якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. У разі, якщо спірне майно учасниками справи набуто в період перебування в шлюбі, той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 330/1569/19. Згідно з частиною 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини 3 статті 61\~СК України кореспондує з частиною 4 статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина 2 статті 65 СК України). За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Таким чином, якщо один із подружжя уклав договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19). Згідно зі статтями\~69,\~70 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина 1\~статті 71 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72СК України\~та\~статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина 2\~статті 364 ЦК України). Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу 2 частини 1\~статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира за адресою: [ADDRESS] придбана сторонами у період шлюбу. 12.07.2016 року між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Другий парковий» був укладений договір № 435 про сплату пайових внесків у ЖБК «Другий Парковий». Відповідно до умов договору ЖБК «Другий Парковий» зобов`язується організувати будівництво житлового будинку по [ADDRESS] , здати його в експлуатацію та передати у власність квартиру після повної сплати пайових внесків. Позивач зареєстрував право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Того ж дня [PERSON] зареєстрував право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , комора ССХХХІХ, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Шлюб між сторонами розірвано 22 жовтня 2018 року на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси. Спростовуючи поширення правового режиму спільного сумісного майна на вказану квартиру [PERSON] посилався на те, що спірна квартира хоча і була набута у період шлюбу з [PERSON] , проте придбана ним за особисті кошти, отримані від продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Ціна договору складала 135 900 грн. Проте, відповідно до розписки Продавцям було передано 20 200 доларів США за продаж вказаної квартири, що еквівалентно 501 162 грн. За домовленістю із матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] , вся сума була передана Позивачу для придбання квартири. А також, сума в розмірі 2 000 доларів США була ними подарована [PERSON] , оскільки не вистачало коштів для повної сплати за пайовими внесками. \~ \~ \~ \~За клопотанням представника [PERSON] були допитані свідки мати позивача [PERSON] та брат [PERSON] . Які в судовому засіданні підтвердили наведені позивачем обставини щодо продажу квартири за адресою: [ADDRESS] за 20 200 доларів США, половину з яких отримав [PERSON] . А також те, що ними було подаровано 2\~000 доларів США [PERSON] , так як не вистачало коштів для сплати пайових внесків за квартиру. Однак, саме по собі посилання [PERSON] на те, що спірна квартира була придбана хоча і за час шлюбу, однак за належні йому особисті кошти, отримані від продажу іншої квартири, частка у праві власності на яку йому належала у розмірі частки квартири, не є достатнім доказом сплати ним особистих коштів за придбане у шлюбі майно. Належних і допустимих доказів придбання спірного майна саме за ці кошти. Суд не бере до уваги як доказ копію розписки від 28 липня 2016 року щодо дійсною вартості проданої квартири (т.1\~а.с.19), адже її оригінал суду не надано.\~ Покази свідків суд також оцінює критично, оскільки останні перебувають в родинних відносинах з позивачем [PERSON] , а тому можуть свідчити на його користь. Суд не бере також до уваги як доказ надані [PERSON] скріншоти переписок, щодо визнання відповідачкою того, що спірна квартира є його особистою власністю, оскільки з них неможливо встановити автора повідомлень та дату і час їх створення. Посилання [PERSON] на відсутність інших джерел отримання подружжям доходів та їх розмірів у період з моменту укладення шлюбу та до моменту придбання спірної квартири, за рахунок яких можливо було б накопичити кошти у обсязі, необхідному для придбання житла, суд не приймає, оскільки ці факти не є безспірними доказами, які спростовують презумпцію спільної сумісної власності на майно. Суд також не бере до уваги Звіт про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості квартири станом на 28 липня 2016 року, який наданий оцінювачем ПП «Ажіо», та у відповідності до якого ринкова вартість квартири [ADDRESS] становила 577\~500 грн., оскільки оцінювач особисто не проводив огляд об`єкту оцінки, а уся інформація, на основі якої здійснено висновок, здійснена шляхом порівняльного аналізу аналогічних об`єктів нерухомості. За таких обставин, доводи позивача про те, що спірна квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана у період шлюбу сторін, але за його особисті кошти є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, вищевказане майно набуто сторонами під час перебування ними у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю. Тому враховуючи презумпцію рівності часток подружжя у спільному сумісному майні, частка кожного з подружжя становить по частині квартири. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що первісний позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення. Натомість зустрічні позовні вимоги [PERSON] судь вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення та у порядку поділу спільного майна подружжя визнання за [PERSON] права власності на частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 68,7 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1549341871101) та на частки комори ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 4,7 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1549459571101). А також визнання за [PERSON] права власності на частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 68,7 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1549341871101) та на частки комори ССХХХІХ в багатоквартирному житловому будинку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 4,7 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1549459571101). Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи наведені норми, у зв`язку з тим, що підстави для задоволення первісного позову відсутні, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід відмовити позивачу і щодо стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору. При пред`явленні\~зустрічного позову\~позивачем за\~зустрічний позовом\~було сплачено\~судовий збір\~у розмірі\~2\~195\~грн.\~44\~коп.,\~які підлягають\~до стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] . Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу по зустрічному позову, суд приходить до наступного. Згідно положень ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача за зустрічним позовом, співмірність даних витрат, які в даному випадку суд вважає завищеними, тому суд приходить до висновку, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн., які слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . \~ \~ \~ \~

Outcome: approved