Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

У липні 2025 року адвокат Красненко Юрій Володимирович в інтересах [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що [PERSON] здійснює постійний догляд за своїм хворим батьком [PERSON] , [INFO] , особою з інвалідністю ІІ групи, за адресою: [ADDRESS] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що батько заявника - [PERSON] , [INFO] , є військовим пенсіонером, відповідно до висновку МСЕК йому встановлено 2-гу групу інвалідності безстроково, а висновком ЛКК центральної поліклініки ВМУ СБ України від 15 травня 2025 року визначено його потребу в постійному сторонньому догляді. Також, відповідно до висновку КНП «ЦПМСД №2 Солом`янського району м. Києва» від 21 травня 2025 року йому рекомендовано соціальну послугу догляду вдома на непрофесійній основі безстроково. Як вказує заявник у його батька відповідними медичними висновками встановлені численні захворювання, у тому числі онкологічні, неврологічні, терапевтичні та ін., у 2024 році він переніс складне оперативне втручання на кишковнику із видалення онкологічної пухлини, внаслідок якої фактично втратив можливість самостійно пересуватись і доглядати за собою (робити перев`язування та постійну заміну медичних компонентів, встановлених на ньому). Мати заявника - [PERSON] , [INFO] , проживає також разом з батьком заявника та відповідно до висновку ЛКК центральної поліклініки ВМУ СБ України від 28 травня 2025 року їй встановлено за станом здоров`я потребу в постійному сторонньому догляді. Зважаючи на стан здоров`я батьків, заявник протягом останніх трьох років постійно проживає та доглядає за хворими батьками і є єдиним, хто може здійснювати постійний догляд за ними, оскільки старший брат заявника - [PERSON] , [INFO] , проживає у м. Чернівці, має незадовільний стан здоров`я, був звільнений з військової служби в органах СБ України в 2008 році за станом здоров`я згідно із довідкою-висновком ЦВЛК ВМУ СБ України №1847 має сукупність захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, також за останні 17 років стан його здоров`я погіршився, він знаходиться під наглядом в кількох медичних закладах за основними діагнозами), а також з інших сімейних обставин (надання допомоги по догляду за матір`ю дружини). Заявник зазначає, що він має вислугу на військовій службі більше 31 року та, відповідно, право виходу на пенсію, однак реалізувати своє право на звільнення з військової служби за вислугою років під час дії воєнного стану та на оформлення пенсійного забезпечення задля здійснення догляду за своїми хворими батьками заявник не може, оскільки при зверненні у встановленому порядку з рапортом до керівництва Служби безпеки України про звільнення з військової служби йому повідомили про недостатність документів для підготовки наказу по особовому складу для звільнення з військової служби за сімейними обставинами за відсутності документа на підтвердження факту постійного догляду за хворим батьком. За таких обставин, з метою встановлення факту постійного догляду за хворим батьком для підтвердження права на звільнення з військової служби під час дії воєнного стану за сімейними обставинами, заявник звернувся до суду з вказаною заявою. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2025 року заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. 22 липня 2025 року на запит суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання заявника. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року відкрито провадження у справі № 753/14843/25 за вказаною заявою та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку окремого провадження на 08 серпня 2025 року. 07 серпня 2025 року орган опіки та піклування Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації подав клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності його представника та виключити орган опіки та піклування Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації із заінтересованих осіб, оскільки він не є належною стороною і порушене питання не належить до його компетенції. У судовому засіданні представник заявника - адвокат Красненко Ю.В. підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Служби безпеки України не заперечував проти задоволення заяви та вказав, що відомчими нормативними актами, які регулюють питання звільнення військовослужбовців Служби під час дії воєнного стану не визначний перелік документів, які мають подаватися її співробітником для звільнення з підстав, передбачених підпунктом «г» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що ускладнює реалізацію цього права заявника, і щодо фактичних обставин звільнення за якою сумніви у заінтересованої особи відсутні. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Як слідує з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 червня 1977 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є військовим пенсіонером та відповідно до довідки до висновку МСЕК серії КИ-1 № 064610 від 03 липня 2003 року йому встановлено другу групу інвалідності безстроково. Згідно з висновком ЛКК центральної поліклініки ВМУ СБ України № 28 від 15 травня 2025 року [PERSON] за станом здоров`я потребу постійного стороннього догляду. За висновком КНП «ЦПМСД №2» Солом`янського району м. Києва № 421 від 21 травня 2025 року [PERSON] рекомендовано соціальну послугу догляду вдома на непрофесійній основі безстроково. Факт важкої хвороби батька заявника також підтверджується Консультаційним висновком спеціаліста КНП «Консультативно-діагностичний центр» Солом`янського району м. Києва від 15 травня 2025 року. Мати заявника - [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком заявника та відповідно до висновку ЛКК центральної поліклініки ВМУ СБ України № 32 від 28 травня 2025 року за станом здоров`я також потребує постійного стороннього догляду. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] є співробітником (військовослужбовцем) Служби безпеки України. Брат заявника - [PERSON] , [INFO] , у нотаріально посвідченій заяві повідомив, що не може здійснювати догляд та надавати допомогу по догляду за своїм батьком, оскільки він постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , та з огляду на його стан здоров`я, пояснивши, що він звільнений з військової служби в органах СБ України в 2008 році за станом здоров`я, згідно із довідкою-висновком ЦВЛК ВМУ СБ України №1847 має сукупність захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, за останні 17 років стан його здоров`я погіршився і він знаходиться під наглядом в кількох медичних закладах за основними діагнозами), а також з інших сімейних обставин (надання допомоги по догляду за матір`ю дружини). Зазначені обставини також підтверджуються витягом з реєстру територіальної громади, довідкою-висновком №1847. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як гарантовано статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Також відповідно до статті 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , встановлено другу групу інвалідності безстроково, він за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та йому рекомендовано соціальну послугу догляду вдома на непрофесійній основі безстроково і такий догляд фактично здійснюється [PERSON] з огляду на відсутність інших осіб, спроможних надавати такий догляд. Як передбачено підпунктом «г» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проходження кадрової військової служби у Службі безпеки України особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби врегульований Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007 (із подальшими змінами). Пунктом 61 цього Положення визначено, що звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби здійснюється на підставах, передбачених частинами другою - шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Порядок звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби визначається Головою Служби безпеки України. Звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно, крім звільнення у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, здійснюється першим заступником Голови Служби безпеки України (п. 67 Положення). Механізм реалізації вимог Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України визначений Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженою Наказом Голови Служби безпеки України від 14 жовтня 2008 року №772 (з подальшими змінами). Як встановлено пунктом 7.1. розділу VII цієї Інструкції, звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби провадиться відповідно до розділу VII Положення, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Водночас нормами Положення та Інструкції не визначено процедуру та документальні підстави звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Заявник наголошує, що не може підтвердити факт здійснення ним постійного догляду за своїм батьком, який є особою з інвалідністю I чи II групи, в інший спосіб, відмінний від судового рішення, зважаючи на те, що нормативні документи, які регулюють питання звільнення його як військовослужбовця СБ України, не визначають документ, який би підтверджував такий факт, і така обставина перешкоджає реалізації його права у визначений законом спосіб. Як передбачено статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/20002 встановлено, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Тобто, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. За пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 153/247/24 та у постанові від 18 грудня 2024 року у справі № 352/1658/23 Верховний Суд зазначив, що позасудовий спосіб встановлення факту догляду з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1040 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі» та постанову Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 430 «Про затвердження Порядку підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності», можливий лише в разі отримання фізичною особою, яка здійснює такий догляд, щомісячної грошової допомоги на догляд чи надбавки на догляд. Представник заявника зазначав, що [PERSON] не претендує і не має права на отримання матеріальної компенсації, оскільки отримує відповідний дохід як військовослужбовець та, крім цього, не належить до надавачів соціальних послуг з догляду, оскільки його допомога батькові витікає безпосередньо з положень сімейного законодавства. Суд також враховує, що Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та Інструкція про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, які регулюють спірні відносини щодо звільнення військовослужбовців Служби безпеки України, на відміну від Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, якою врегульовані питання проходження військової служби у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, не містять переліку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, які подаються з метою звільнення з військової служби, в тому числі у зв`язку із здійсненням постійного догляду за одним із своїх батьків. Факт здійснення заявником постійного догляду за своїм батьком, який за станом здоров`я потребує стороннього догляду, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та має для заявника юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». За наведених обставин суд вважає, що встановлення факту здійснення заявником догляду за батьком, не суперечить і висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2024 року у справі № 283/1199/23 про позасудовий порядок встановлення факту догляду, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до уваги що заінтересована особа-2 заперечень щодо заявлених вимог не висловила, а також те, що встановлення факту постійного догляду для заявника має юридичне значення, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки такий факт підтверджений належними та допустимим доказами, та не спростовується і не оспорюється заінтересованими особами.

Outcome: approved