Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (надалі - ПрАТ «АК «Київводоканал») звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 92119,60 грн., 3% річних у розмірі 9566,50 грн., інфляційні витрати у розмірі 43496,63 грн., пеню у розмірі 16,38 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Зазначає, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових мереж). 31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30 вересня 2021 року та від 31 грудня 2021 року) (далі - Договір-2), у зв`язку з чим з 01 липня 2021 року вказаний договір вважається укладеним. Посилаючись на те, що внаслідок невиконання відповідачами зобов`язань із своєчасної оплати спожитих послуг за період з 01 квітня 2016 року по 30 вересня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 92 119,60 грн., з яких заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 90 598,05 грн.; заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку в розмірі 61,46 грн. та заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 1 460,09 грн., яку просять суд стягнути та виплати в порядку ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, які утворилися у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг та складаються з 3% річних у розмірі 9 566,50 грн., з інфляційних втрат у розмірі 43 496,63 грн. та пені у розмірі 16,38 грн., та вирішити питання розподілу судових витрат. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2024 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду від 06 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 29 січня 2025 року. Витребувано з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 06 січня 2025 року на виконання ухвали суду від 06 грудня 2024 року надійшло повідомлення з КП КМР «КМ БТІ», де вказано, що згідно даних реєстрових книг підприємства кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18 червня 1999 року. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року позовні вимоги ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з квітня 2016 року по вересень 2024 року в розмірі 92 119,60 грн., 3 % річних у розмірі 9 566,50 грн. інфляційні втрати у розмірі 43 496,63 грн. та пеню - 16,38 грн., а всього 145 199,11 грн.; стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «АК «Київводоканал» судові витрати в рівних частинах по 1009,33 грн. з кожної. 22 липня 2025 року через канцелярію суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що про вказане судове рішення вона дізналась в кінці червня 2025 року з повідомлення у додатку «ДІЯ» та 02 липня 2025 року звернулась до суду зі заявою про видачу копії судового рішення та ознайомлення з матеріалами справи. В цей же день отримала повний текст судового рішення. В судові засідання по справі, відповідачка не могла з`явитись по незалежним від неї причинам, оскільки не була проінформована про час та місце їхнього проведення. При цьому, заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у заяві, зокрема, у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Ухвалою суду від 05 серпня 2025 року заочне рішення скасоване та призначено справу до судоовго розгляду на 15 серпня 2025 року. В судовому засіданні 15 серпня 2025 року представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, пояснила що має тяжке фінансове становище, не працює. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в квартиріне проживають. Просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до вимог позивача, з мотивів викладених у письмовій заяві. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг центрального постачання холодної води та водовідведення, за своїм зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , які надає ПрАТ «Київводоканал». Згідно повідомлення КП КМР «КМ БТІ» та копії договору купівлі-продажу квартири серії АВВ №024965 від 18 червня 1999 року, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] . Згідно з наданим розрахунком позивача, заборгованість відповідачів за період з квітня 2016 року по вересень 2024 року становить 92 119,60 грн., яка включає в себе заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 90 598,05 грн.; заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку у розмірі 61,46 грн.; заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 1 460,09 грн. Також, відповідно до наданого розрахунку, три відсотки річних становлять 9 566,50 грн., інфляційні втрати - 43 496,63 грн., а пеня - 16,38 грн. Сукупний розмір заборгованості складає 145199,11 грн. (а.с. 15-17). Між сторонами виникли правовідносини щодо належної оплати відповідачами, як споживачами, отриманих комунальних послуг, які надає позивач. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст. 4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За визначенням, наданим у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. В газеті «Хрещатик» № 110 (4510) 05 серпня 2014 року опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідачі отримували послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] на підставі договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору не надходило. 31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30 вересня 2021 року та від 31 грудня 2021 року), у зв`язку з чим з 01 липня 2021 року вказаний договір вважається укладеним. Згідно з п.1 зазначеного публічного індивідуального Договору приєднання, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором. Згідно із пункту 15 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не визначено договором. Судом встановлено, що позивач належним чином виконує договірні зобов`язання шляхом надання відповідачу централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води. Відповідачі в свою чергу порушили умови договору щодо повної та своєчасної оплати спожитих послуг з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого виникла заборгованість. На момент розгляду справи відповідачами не сплачено заборгованості. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Згідно із ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Що стосується клопотання відповідача [PERSON] про застосування до спірних правовідносин пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду, суд вважає їх слушними, з огляду на наступне. Частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України). При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Суд звертає увагу на заяву відповідача [PERSON] про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності до частини заявлених вимог. Та вважає доводи викладені в заяві про перегляд заочного рішення слушними. У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом, з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. З урахуванням вимог діючого законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» в частині стягнення заборгованість за комунальні послуги в період з квітня 2016 року по по березень 2017 року, а аткож інфляційні втрати та 3% річних за цей період такими, що заявлені поза межами строку позовної давності, тому в їх задовленні слід відмовити. Як встановлено судом з розрахунку заборгованості наданого позивачем, за період з квітня 2016 року по березень 2017 року у відповдачів виникла заборованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 5802,76 грн, інфляцйні втрати в сумі 6604,66 грн та 3% річних в сумі 1358,45 грн знаходяться поза межами строку позовної давності, з урахуванням дати звернення позивача до суду 25 листопада 2024 року, а тако ж вимог діючого законодавства суд відмовляє в їх задоволенні. Враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , з відповдачів на корсить позивача підлягає солідарному стягненню заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з квітня 2017 року до вересня 2024 року в розмірі 86316,84 грн. Відповідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У зв`язку з простроченням оплати спожитих відповідачами житлово-комунальних послуг заявлені позивачем до стягнення 3 % річних та інфляційні втрати в розмірі та пеня є обґрунтованими та правомірними, підлягають стягненню в межах строків позовної давності з квітня 2017 року по вересень 2024 року в розмірі: 8208,05 грн - 3% річних, 36891,97 грн. - інфляційні втрати, 16,38 грн - пеня. В задоволенні решти заявлених вимог, до квітня 2017 року слід відмовити. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги є обґрунтованими, доведеними та підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Окрім того, позивачем при зверненні з даною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а.с. 8). За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат в розмірі 2740,90 грн, пропорцйно задоволеним вимогам, які підлягають стягенню в рівних частках з кожно з відповідачів по 913,64 грн.

Outcome: partial