Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого послалася на те, що 25 червня 1994 року між нею та відповідачем, [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб Бандурівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №3. Неповнолітніх дітей не мають. Спільно не проживають та не підтримують стосунки як чоловік та жінка з грудня 2008 року. Фактично спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені, зазначає, що разом не проживають понад 15 років. Розірвати шлюб через подачу спільної заяви до органу ДРАЦС не має можливості оскільки позивачеві не відомо місцезнаходження відповідача. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу з відпоідачем є не можливим, та таким, що суперечить її інтересам. Просить задовольнити позовні вимоги з наведених обставин. Позивач в судове засідання не з`явилася, одночасно при подачі позовної заяви просила розгляд справи провести без її участі та зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився. Оскілько відповідач згідно адресної довідки не зареєстрований в межах територіальної громади, було розміщене оголошення про розгляд вищезазначеної цивільної справи на сайті Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до ч.\~8 ст.\~178 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з огляду на наступне. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25 червня 1994 Бандурівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що складено актовий запис №\~3, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини " [PERSON] ". Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №\~7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.\~1 ст.\~110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved