Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У травні\~2025\~року до Хаджибейського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №631394026\~від 29.04.2020\~року у\~розмірі 99900\~грн.\~57\~коп.,\~а також\~про стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача судових\~витрат та\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 29.04.2020 року між АТ «Альфа - Банк» та\~ [PERSON] підписано Оферту на укладення угоди про надання кредиту №631394026. В подальшому, назву АТ «Альфа Банк» було змінено на АТ «Сенс Банк». За доводами позивача, він, відповідно до умов договору виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв`язку із чим у останнього наявна непогашена заборгованість у розмірі 99900 грн. 57 коп., тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 03.06.2025 року у справі №521/8624/25 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи за наявними у ній матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, 23.06.2025 року (вх.№40894) надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, що судом розглянуто та задоволено. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач був сповіщений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК), які направлялися на адресу відповідача, з огляду на що, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Також суд зазначає, що згідно із ч. 4 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини. Відтак, враховуючи те, що у даній справі ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб суд вважає наявними підстави для розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у змішаній формі (паперовій та електронній), надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом 29.04.2020 року між АТ «Альфа - Банк» та\~ [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, мета кредиту для особистих потреб, максимальна сума кредиту 200000 грн., сума доступного кредиту на момент складання цієї оферти 10000 грн., процентна ставка 35,99 % річних, тип ставки фіксована, порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені паспортом споживчого кредиту. Згідно розрахунку заборгованості, наданого Банком, сума заборгованості позичальника за кредитним договором №631394026 від 29.04.2020 року складає 99900 грн. 57 коп., з яких: заборгованість за кредитом основним тілом кредиту 67248 грн. 97 коп., за відсотками 32646 грн. 96 коп., овердрафт 4 грн. 64 коп. З виписки по кредиту, вбачається, що [PERSON] за період з 29.04.2020 року по 28.02.2025 року має заборгованість у розмірі 99900 грн. 57 коп. 25.02.2025 року Банк поштою направив вимогу [PERSON] про повернення кредиту за кредитним договором № 631394026 від 29.04.2020 року, яка залишилася позичальником без реагування і відповіді останнього, з огляду на що, Банк вважає наявним право звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами, зокрема, доказів погашення кредитної заборгованості відповідача, матеріали справи не містять. Окрім наведеного, у матеріалах справи на підтвердження наданих адвокатом послуг наявний договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року, укладений між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», де згідно п.3.1. Договору про надання послуг, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у наступному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 грн., за отримання рішення суду 225 грн., комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %, що загалом складає 8442 грн. 19 коп. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім суми заборгованості за кредитним договором. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 525,526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Судом встановлено, що між сторонами у даній справі фактично виникли кредитні правовідносини, оскільки 29.04.2020 року між АТ «Альфа - Банк» та\~ [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, мета кредиту для особистих потреб, максимальна сума кредиту 200000 грн., сума доступного кредиту на момент складання цієї оферти 10000 грн., процентна ставка 35,99 % річних, тип ставки фіксована, порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Як встановлено судом під час розгляду справи, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Водночас, відповідач не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та банківській \~ \~ \~ \~ виписці, з огляду на що наявні підстави вважати, що в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054\~ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконує у повному обсязі. Судом також було встановлено, що Банком на адресу позичальника було скеровано вимогу про повернення залишку позичених коштів (тіла кредиту) та процентів за користування кредитними коштами. Проте, вказана вимога залишена позичальником поза увагою. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599\~ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд зазначає, що ст. 6 і 627 Цивільного кодексу України передбачено свободу договору, що полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Необхідно зазначити, що свобода договору передбачає не лише право сторін вільно виявляти волю на вступ у договірні відносини, але включає також можливість визначати зміст договору, у тому числі і визначати способи забезпечення договірних зобов`язань та гарантії прав сторін. Саме така свобода обмежується рамками чинних нормативних актів, звичаїв ділового обороту, а дії сторін повинні відповідати вимогам розумності, добросовісності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України). При цьому, законодавець передбачив, що спрямування сторін договору має презюмувати безперечне виконання договірних зобов`язань. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку у повному обсязі АТ «Сенс Банк» не повернуті, а також те, що вимогами ч. 2 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «Сенс Банк» не позбавлене права вимагати захисту своїх прав та інтересів, шляхом подання відповідного позову про стягнення з боржника отриманої ним суми кредитних коштів. Відповідно до вимог с. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не повертає кредитодавцю у повному обсязі, а тому позовні вимоги АТ «Сенс Банк» потребують задоволення в повному обсязі та із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором №631394026 від 29.04.2020 року у загальному розмірі 99900 грн. 57 коп. Щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до статті 1\~Закону\~України\~«Про\~адвокатуру\~та\~адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч.3 ст. 2 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2025 року, укладений Договір про надання послуг №1006 між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», де згідно п.3.1. Договору про надання послуг, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у наступному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 грн., за отримання рішення сулу 225 грн., комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %, що загалом складає 8442 грн. 19 коп. Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8442 грн. 19 коп. є співмірними з наданими адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, також і з огляду на те, що відповідачем зворотного суду не доведено та останній не скористався правом на подання суду відповідної заяви про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, з огляду на що, витрати на правничу допомогу адвоката у зазначеному вище розмірі належить стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно із ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved