Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Іщук К.В., звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 12 000 грн щомісячно. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на цей час розірвано рішенням суду. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На сьогодні син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Позивач звертає увагу на те, що, відповідач періодично фінансово допомагає, однак син перебуває на стадії інтенсивного розвитку та потребує більших фінансових витрат. З цих підстав просить позов задовольнити. 2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив 06 червня 2025 року відповідач надав до суду письмові пояснення, у яких вказав, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог, проте вважає заявлений до стягнення розмір аліментів завищеним. З огляду на складне матеріальне становище, відповідач вважає, що розмір аліментів у сумі 4000 грн є обґрунтованим та достатнім для забезпечення належного утримання дитини. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 січня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю (суддю-доповідача): Якімця Т.І. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2025 цивільну справу № 607/386/25 прийнято до свого провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме погодився щодо можливості присудження судом аліментів на утримання дитини в розмірі 4000 грн, з підстав зазначених у своїх письмових поясненнях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2023 року (справа № 607/13174/23) розірвано. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 березня 2015 року, про що зроблено актовий запис № 532. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 7396/28-03 від 29.08.2017, [PERSON] зареєстрований та проживає із позивачем за адресою [ADDRESS] . Також, з матеріалів справи простежується, що [PERSON] періодично хворіє та проходить лікування у медичних закладах. Крім того, позивачем надано копії платіжних документів, з яких вбачається, що відповідач періодично здійснює фінансове забезпечення потреб дитини. З відповідей № 1639114 та № 1638990 від 05 серпня 2025 року вбачається, що інформація по [PERSON] щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку за період з 1 кварталу 2024 року по 2 квартал 2025 року в ДРФО відсутня. 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 2.1. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків (частина друга); сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя). Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп). Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2.2. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 1989 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейний кодекс України (далі - СК України) визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (частина перша статті 1). Як вказано у статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимогами частини першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України); способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частини перша - третя статті 181 СК України). Системне тлумачення зазначених норм дає підстави для висновку, що дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). 2.3. Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У роз`ясненнях, зазначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вказано, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України (див. пункт 17). При цьому частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 2.4. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року № 4059-IX у 2025 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу для дітей віком до 6 років - 2 563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень. Зі змісту статті 184 СК України простежується, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що підстави для звільнення відповідача від обов`язку утримувати спільної з позивачем дитини, передбачених положеннями СК України, відсутні. Водночас, відповідач не заперечує щодо стягнення із нього аліментів, проте просив зменшити розмір аліментів до 4 000 гривень, оскільки офіційно непрацевлаштований, не має стабільного доходу і знаходиться в скрутному фінансовому становищі. Судом також враховано, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти за можливості той рівень життя, який дитина мала під час спільного проживання з обома батьками. Як було зазначено, у 2025 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу для дітей віком до 6 років - 2 563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень. При цьому, позивачем [PERSON] належними доказами не обґрунтовано позов в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі саме у розмірі 12 000 грн щомісячно. Крім того, судом встановлено та позивачем не спростовано, що відповідач намагається за можливості утримувати та виховувати неповнолітнього сина, що підтверджують докази, які містяться в матеріалах справи, зокрема платіжними документами, з яких вбачається, що відповідач періодично здійснює фінансове забезпечення. Утім, суд погоджується з позицією позивача щодо необхідності більш повного захисту їх спільного сина. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню неповнолітньої дитини, суд вважає, що в даному випадку інтереси неповнолітньої дитини мають бути захищені шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітньої дитини сторін на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому із відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 08 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків. При цьому, суд зауважує, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Згідно частиною першою статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення, в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Враховуючи той факт, що позов про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі задоволений частково, а позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Outcome: partial