Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

15 травня 2025 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу. У позовній заяві зазначено, що позивач є оператором газорозподільної системи на території м. Полтави відповідно до ліцензії, виданої НКРЕКП, та виконує функції з розподілу природного газу. Між сторонами укладено договір розподілу природного газу, що підтверджується заявою-приєднання відповідача та актом розмежування балансової належності. Згідно з цим договором відповідач отримує послуги з розподілу природного газу, проте в період з 01.06.2022 по 01.05.2025 їх вартість не сплачував, унаслідок чого виникла заборгованість у сумі 1934,10 грн. Крім основного боргу, позивач просив стягнути 268,54 грн., інфляційних втрат 59,23 грн., 3% річних та 3028 грн. судового збору. Загальна сума вимог складає 5289,87 грн. Ухвалою суду від 30.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду. 22.07.2025 року відповідач [PERSON] подав відзив, у якому прохав суд відмовити повністю у задоволенні позову. Зокрема, він послався на те, що: відсутні належні докази перебування газорозподільних мереж у власності чи користуванні позивача; позивач не надав доказів укладення з ним договору, зокрема підписаної заяви-приєднання або рахунків на оплату; присвоєння ЕІС-коду є односторонньою дією позивача і не свідчить про наявність договірних відносин; нав`язування договору суперечить законодавству про захист прав споживачів. 25.07.2025 року представник позивача направив до суду відповідь на відзив. Зазначив, що відповідач сам звернувся із заявою про укладення договору та присвоєння ЕІС-коду, надавши копії паспорта, ідентифікаційного коду та правовстановлюючі документи на квартиру. Договір розподілу природного газу є публічним і укладається у формі приєднання, що підтверджується наданими матеріалами справи. Фактичне споживання послуг і відсутність їх оплати підтверджують наявність заборгованості. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач заперечував в повному обсязі та прохав відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, докази сторін та норми права, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 40, 41 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється оператором газорозподільної системи на підставі ліцензії. Постановою НКРЕКП № 778 від 15.06.2017 АТ «Полтавагаз» видано ліцензію на розподіл природного газу на території Полтавської області, включаючи м. Полтаву. Відповідач не надав доказів існування іншого оператора чи відсутності у позивача прав здійснювати цю діяльність. Відповідно до ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України та п. 3 гл. 3 розд. VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу є публічним і укладається шляхом підписання заяви-приєднання, сплати рахунків чи фактичного споживання газу. У матеріалах справи містяться заява-приєднання [PERSON] від 05.05.2022 та акт розмежування балансової належності, що підтверджує укладення договору. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний щомісячно сплачувати за отримані комунальні послуги. Відповідач, отримуючи послуги розподілу природного газу, оплату не здійснював, унаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 1934,10 грн. Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Розрахунки позивача (268,54 грн. інфляційних та 59,23 грн. 3% річних) є арифметично правильними, документально підтвердженими і відповідачем не спростовані. Заперечення [PERSON] про відсутність доказів укладення договору спростовуються наявними у справі документами. Його твердження про ненадання персональних даних також не відповідають дійсності, оскільки відповідні документи були надані ним особисто при укладенні договору. Відсутність письмової заяви про відмову від послуг чи розірвання договору свідчить про продовження дії договірних відносин. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved