Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що між сторонами було укладено шлюб. Сторони дітей не мають. Позивач зазначає, що сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. З початку 2025 року сторони припинили подружні стосунки, кожний з них веде самостійне життя без врахування інтересів іншого подружжя, проживають окремо. Намірів зберегти шлюб позивач не має. У позасудовому порядку розірвати шлюб позивачу не вдалося. У зв`язку з викладеним позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою судді відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд цієї цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.178-180, 191, 193, ч. 5 ст.279 ЦПК України. Позивач відповідно до матеріалів справи просив здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідач, будучи повідомленою про розгляд справи належним чином, у судове засідання не з`явилася, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не подала. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м. Київ) 05.03.2024 між [PERSON] , громадянином України та [PERSON] , яка є громадянкою Республіки Молдова, зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №39. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.03.2024. Після реєстрації шлюбу дружина змінила своє прізвище на прізвище " [PERSON] ". З позовної заяви вбачається, що сторони спільних дітей не мають, між ними відсутні спори про поділ майна та що у позасудовому порядку розірвати шлюб позивачу не вдалося. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечень до суду не подала. Суд дійшов висновку, що сторони примиритися бажання не виявили. Ураховуючи викладене, суд уважає, що дана сім`я фактично розпалася, шлюб існує лише юридично. Щодо визначення права держави, то припинення шлюбу громадян України з іноземцями та особами без громадянства, відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», визначається правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Отже, оскільки останнє спільне місце проживання позивача і відповідача як подружжя є Україна, то припинення шлюбу між ними повинно здiйснюватися за правом України на підставах i в порядку, передбачених СК України. У силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб слід розірвати. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.114СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved