Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Білик Л.С., звернувся в суд із позовом до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , Тернопільський відділ ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] про що внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини. Позов обґрунтований тим, що [INFO] народилась [PERSON] , у свідоцтві про народження якої батьками значаться [PERSON] та [PERSON] . Оскільки, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі на час народження дитини, відповідно і батьком дитини у свідоцтві про народження значиться [PERSON] , відповідно до ст.133 Сімейного кодексу України. Рішенням Тернопільського міськрайоннного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач вважає себе батьком дитини, оскільки на час зачаття дитини перебував у відносинах із [PERSON] . На той момент вона не проживала із [PERSON] , хоча і перебувала в шлюбі. Окрім того, позивачу стало достеменно відомо про те, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , коли йому був направлений висновок експертного дослідження Тернопільського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України від 03 березня 2025 року №ЕД-19/120/25/1277-БД, згідно якого ймовірність походження ДНК-профілів від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] становить не менше, ніж 99,99999999%. Ухвалою судді від 17.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 07.05.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові та просила суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки заперечень проти заочного розгляду справи представник позивача не висловлював. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні, щодо задоволення позову не заперечила та підтвердила, що батьком її дитини являється позивач. Представник Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Суд, вислухавши представника позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи суспільних інтересах. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, [INFO] народилась [PERSON] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайоннного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 13 червня 2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Тернопільському відділі ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено актовий запис за №889. Як вбачається із висновку експертного дослідження Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 03 березня 2025 року №ЕД-19/120/25/1277-БД, ймовірність походження ДНК-профілів від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] становить не менше, ніж 99,99999999%. Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, виходячи із таких міркувань. Так, відповідно до частини першої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Основного Закону України). Частиною першою статті 126 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч.3 ст.128 Сімейного кодексу України). Згідно ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Частиною ч. 1 ст. 129 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. При цьому, зважаючи на предмет доказування у даній категорії справи, СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved