Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором кредиту, вказавши суду, що [PERSON] уклала 04.08.2024 кредитний договір з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», отримавши кредит в сумі 14000 грн. строком на 120 днів. \~ \~ \~ \~У подальшому, між «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме 24.12.2024 було укладено договір факторингу №24122024, у відповідності до умов якого було передано, серед іншого, і борг відповідачки. \~ \~ \~ \~Всупереч підписаній кредитній угоді відповідачка не виконала її умови, не сплатила відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснила повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. В порядку ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше. Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом об`єктивно встановлено, що між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] 04.08.2024 було укладено кредитний договір №03815-08/2024, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 14000 грн. строком на 120 днів, тобто з кінцевою датою погашення до 01.12.2024 року (а.с.6-11). 24.12.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №24122024, у відповідності до положень якого було передано за плату належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 13-17). Згідно витягу з реєстру боржників вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №03815-08/2024ьстановить 46200 грн., з яких сума основного боргу 14000 грн., сума боргу за відсотками 25200 грн., сума боргу за штрафними санкціями 7000 грн. (а.с. 18). Як вбачається з долученого до позову розрахунку, він здійснений у межах строку дії договору (а.с.19-20). Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить із такого. \~ \~ \~ \~За змістом ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до положень ч.1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст. 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Ст.514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Як вбачається із п.1.4.1 кредитного договору денна процентна ставка за договором становить 1.5% і саме виходячи із вказаної процентної ставки відповідачці було здійснено нарахування процентів за строк дії договору 120 днів. Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. П.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів\~2,5%; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно), протягом наступних 120 днів\~1,5% (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно), з 21.08.2024 включно та надалі 1%. Договір між сторонами укладено 04.08.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Кредитодавцем проценти за договором нараховувались за ставкою 1,50%. Враховуючи Прикінцеві та Перехідні положення Закону «Про споживче кредитування» з 21 серпня 2024 року проценти за користування нараховувалися у розмірі більшому ніж встановлений законом. Тобто, за період з 21 серпня 2024 року (тобто за 103 дні дії договору) проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися за ставкою 1%, а їх розмір повинен був становити 14420 грн :(14000 х 1% х 103 дні ). Тоді як за період з 04.08.2024 по 20.08.2024 включно розмір нарахованих процентів, виходячи із ставки 1.5% в день становить 3570 грн. : (14000 х 1.5% х 17 днів). Отже, разом до стягнення з відповідачки підлягають проценти в сумі 17990 грн. (3570 +14420). Щодо стягнення 7000 грн. як боргу за штрафними санкціями. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість стягнення з відповідачки штрафних санкцій. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 69.24 %, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить: 2096 грн. 60 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial