Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

28 травня 2025 року позивач ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 28 лютого 2020 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем був укладений договір кредиту та страхування №Р20.00202.006442931.За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 36280 грн. на строк 24 дні, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних. Позивач вказує, що за договором факторингу набув права вимоги за цим договором. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 38733, 86 грн., яка складається з: 17849, 75 грн. заборгованість за основним боргом; 5847, 69 грн. заборгованість за відсотками; 15036, 42 заборгованість за іншими процентними платежами, а також судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині заяви просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується особистим підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Установлених ст.223 ЦПК підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає, а тому вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до\~вимог ч.\~2 ст.\~247\~ЦПК України у зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28 лютого 2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений договір кредиту та страхування №Р20.00202.006442931, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 36280 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних строком на 24 дні (а.с.9). Свої зобов`язання за кредитним договором АТ «Ідея банк» виконало, що підтверджується ордерами розпорядженнями №1 та №2 про видачу кредиту і про сплату страхового платежу (а.с. 12). В порушення умов договору відповідач не виконував належним чином взяті на себе боргові зобов`язання. Згідно з договором факторингу №01.02-31/23 від 25 липня 2023 року право грошової вимоги за вказаним договором перейшло ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (а.с. 20-24). 25 березня 2024 року рішенням єдиного учасника ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінено назву товариства на ТзОВ«СВЕА ФІНАНС» (а.с.32) Із довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості позичальника за вищевказаним кредитним договором №Р20.00202.006442931 від 28 лютого 2020 року становить 38733, 86 грн., який складається з: 17849, 75 грн. заборгованість за основним боргом; 5847, 69 грн. заборгованість за відсотками; 15036, 42 заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.15). Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов?язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Щодо стягнення заборгованості за основним боргом та відсотків. 28 лютого 2020 року АТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали договір кредиту та страхування №Р20.00202.006442931. На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти, однак їх не повернув, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 23697, 44 грн., з яких 17849, 75 грн. основний борг; 5847, 69 грн. відсотки. Відсотки за договором нараховані в межах строку дії договору, що відповідає положенням ст.1048 ЦК України та умовам договору. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем. Отже, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та процентів слід задовольнити. Щодо стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив, у тому числі, крім стягнення заборгованості за основним боргом та відсотками, стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, розмір якої становить 15036, 42 грн. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому в кредитному договорі №Р20.00202.006442931 від 28 лютого 2020 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». А тому, вимога позову про стягнення комісій не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягають до часткового задоволення, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №Р20.00202.006442931 від 28 лютого 2020 року в загальній сумі 23697, 44 грн., з яких 17849, 75 грн. основний борг; 5847, 69 грн. відсотки. Оскільки, суд задовольнив позов частково, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1482, 03 грн. (23697, 44 х 2422, 40 / 38733, 86). На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial