Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача стягнення заборгованості за кредитним договором №129186 від 25 січня 2024 року в розмірі 12\~023,64 гривень. Позов мотивує тим, що 25 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем було укладено договір №129186 про надання кредиту, відповідно до якого товариство надало особі кредит у сумі 6\~000 гривень із зобов`язанням повернути його разом із відсотками за користування. ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором. Однак, відповідач істотно порушив умови договору, а саме систематично не виконував взяті на себе зобов`язання, не погашав заборгованість. 12.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та позивач уклали договір факторингу № 12072024 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 129186 від 25.01.2024. Сума заборгованості за кредитним договором становить 12\~023,64 гривень. Оскільки всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань та не повернув грошові кошти надані у кредит, а тому позивач згідно умов договорів має право на стягнення заборгованості. Просить позов задовольнити. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 квітня 2025 року головуючим суддею у справі визначено суддю Боброву Ю.Ю. (а.с. 15). Із відповіді №1318544 від 24 квітня 2025 року з Єдиного демографічного реєстру отримано інформацію про реєстрацію місця проживання відповідача (а.с. 17). Ухвалою Личаківського\~районного суду\~м.\~Львова від\~28\~квітня 2025\~року позовну\~заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі (а.с. 18). Заяв чи клопотань від учасників цієї справи, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 25 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №129186 про надання кредиту (надалі - кредитний договір). Відповідно до положень договору, 2.2.1 Сума (загальний розмір) кредиту становить 8\~000 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 6\~000 грн на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 2000.00 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. 2.3 Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 300,00 % річних . Тип процентної ставки фіксована . Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. 2.4. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. 2.5. Комісія за надання кредиту складає 2 000,00 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. 2.6. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 днів з 25.01.2024 р. (дата надання кредиту) по 18.04.2024 р. Надання кредитних коштів ТОВ «ФК «Кредіплюс» у розмірі 6\~000 гривень підтверджується довідкою № 1312/11-11 від 11.11.2024 про переказ коштів 25 січня 2024 року. 12.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу №12072024 згідно умов п.1.1. якого, клієнт передає (відступає) Фактору за плату, а Фактор приймає належні Клієнту грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Клієнтом і Боржниками (Портфель Заборгованості). Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу №12072024 від 12.07.2024 від ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 12023,64 грн., що позивач підтверджує Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №12072024 від 12.07.2024 та платіжною інструкцією №3103 від 12.07.2024. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні даного спору суд виходить з того, що між сторонами існували договірні правовідносини, що виникли на підставі кредитного договору (оферти) на спеціальних умовах. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Окрім цього, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини. Судом встановлено, що позивачем на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, інформацію про отримання відповідачем коштів, яку відповідач не заперечив, та наявність заборгованості. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Всупереч вищенаведеному, відповідачем не подано жодного доказу на спростування отримання коштів, розрахунку, поданого позивачем, та неналежного виконання зобов`язань за договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання, що позивач підтверджує випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості. Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем за договором станом на 24 лютого 2025 року становить 12\~023,64 гривень, що складається з: 8\~000 грн - заборгованість по кредиту; 3\~522,64 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 501,00 грн - комісія за кредитним договором. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження, відповідачем жодним чином не заперечні та не спростовані. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору, у добровільному порядку кошти не повернув, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №129186 від 25 січня 2024 року в розмірі 12\~023,64 гривень. Щодо судових витрат Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2\~422,40 гривень, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 7\~000 гривень.

Outcome: approved