Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування дитини. Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у юридичному шлюбі, який рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.02.2023 було розірвано. В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 березня 2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач з ними не проживає та участі у вихованні сина не приймає, аліменти не сплачує, життям та здоров`ям сина не цікавиться. З тих підстав, що спільна дитина сторін по справі має діагноз «Гепато-ліенальний синдром. Коагулопатія. Вторинний гепатит нез`ясованої етіології. Холестаз», позивачка змушена була звернутися за лікарською допомогою для призначення лікування спеціалістами. Транспортування дитини до спеціалістів у місто Київ, Чернігів, Львів, діагностування, огляд та лікування [PERSON] призвели до фінансових витрат, які позивачка понесла одноосібно, однак вважає, що половину таких справедливо було б покласти на відповідача. Понесені позивачкою витрати у зв`язку з обстеженням дитини, діагностуванням, оглядом та лікуванням Тимофія склали 142\~338,01 грн. Таким чином, вважає, що відповідач повинен сплатити половину вартості понесених позивачкою витрат на лікування дитини, що становить 71\~169,05 грн. Відповідач є працездатним, має стабільний заробіток, а отже, має можливість оплатити половину додаткових витрат на лікування сина, а тому позивач і звернулась до суду з даним позовом в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , одноразово в сумі 71\~169,05 грн., а також витрати, понесені на правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, яке було відкладено до 27\~травня 2025 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27\~травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, яке було відкладено до 12 серпня 2025 року. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Згідно письмової заяви адвокат Зарічна В.С. просить розгляд справи проводити без їх участі. Уточнені позовні вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явились. Згідно письмової заяви адвокат Святенко І.П. просить розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника з урахуванням наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~дослідивши наявні\~у справі\~докази,\~повно і\~всебічно з`ясувавши\~обставини,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~приходить до\~висновку,\~що позов не підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як зазначено у ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2017 року було розірвано (а.с.6). Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 березня 2018 року, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 березня 2016 року по справі №742/872/16-ц (провадження №2/742/434/16) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 24 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] виданого Управлінням соціального захисту населення 24 вересня 2020 року, [PERSON] , 2015 року народження, призначено державну соціальну допомогу дитині з інвалідністю (а.с.8). Позивач зазначає, що їх спільний з відповідачем син має ряд захворювань (Гепато-ліенальний синдром. Коагулопатія. Вторинний гепатит нез`ясованої етіології. Холестаз), у зв`язку з чим нею постійно витрачаються кошти на його лікування. На підтвердження тієї обставини, що дитина хворіє та потребує лікування позивач надала до суду ряд довідок та виписок з медичних установ, результати лабораторних досліджень та консультативні висновки спеціалістів. З вказаних вище документів, слідує, що дитина сторін дійсно має ряд захворювань у зв`язку з чим проводились консультації з лікарями, є рекомендації щодо спостереження дитини у лікарів, є рекомендації щодо призначення препаратного лікування, а також те, що проводилось ряд аналізів, які були рекомендовані лікарями для дитини та купувались відповідні ліки за призначенням лікарів та за розрахунком позивача загальна вартість лікування складає 142\~338,01 грн. Суд зазначає, що заперечень з приводу їх виду та вартості відповідач не заявив. Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз наведених норм закону вказує на те, що базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Проте, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку або хронічну хворобу, тощо. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових\~витрат на\~дитину повинен\~обґрунтовуватись відповідними\~документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19). Підсумовуючи викладене вище суд вважає, що позивачем понесено додаткові витрати на лікування, пов`язані з хворобою спільної дитини сторін. Проте, дослідивши матеріали справи суд не приймає до уваги надані рахунки на\~оплату, які не підтверджують здійснену саме оплату по ним: копія замовлення на дослідження від 11.04.2023 на суму 3\~600 грн.; копія замовлення №Т216658 від 21.01.2024 на суму 1\~534 грн.; копія замовлення на дослідження від 21.01.2024 на суму 3\~750 грн.; копія замовлення на дослідження від 17.06.2023 на суму 1\~729 грн.; копія замовлення на дослідження від 30.06.2023 на суму 640 грн.; копія замовлення на дослідження від 13.01.2022 на суму 680 грн.; копія замовлення на дослідження від 13.01.2022 на суму 1\~984 грн.; копія замовлення на дослідження від 30.05.2023 на суму 1\~220 грн.; копія замовлення на дослідження від 01.06.2023 на суму 190 грн., на загальну суму 15\~327 грн. (а.с.14 зворот, 22, 22 зворот, 34, 34 зворот, 35, 35 зворот, 36, 36 зворот). Тому, додаткові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 63\~505,50 грн., тобто половину тих коштів, які витрачені позивачем (142\~338,01 15\~327 = 127\~011,01 : 2 = 63\~505,50 грн.). Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та необхідності стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 63\~505,50 грн. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому, суд прийшов до висновку, що оскільки позов задоволено частково на 89,23%, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1\~080,75 грн. судового збору. Решту судових витрат у виді судового збору у розмірі 130,45 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial