Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з позовом до ФОП [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок невиконання договору про туристичне обслуговування. В позові вказав, що 07.12.2021 року та 10.12.2021 року він уклав з відповідачкою два договори на туристичне обслуговування щодо бронювання і придбання у неї туру до Туреччини на відпочинок на двох осіб (позивача та його дружину). За бронювання туру на двох осіб позивач сплатив 5000 грн. У березні 2022 року відповідачка повідомила позивача про те, що авіарейси скасовано у зв`язку із повномасштабним вторгненням РФ в Україну, а також зупинено роботу туроператора. На вимогу позивача повернути сплачені кошти відповідачка відповіла відмовою. Позивач стверджує, що своїми діями відповідачка завдала йому та його дружині [PERSON] значної моральної шкоди, яка полягає у зриві відпустки, тривалій неможливості повернути власні кошти, які могли буди витрачені на інші потреби сім`ї, ігноруванні вимог позивача та необхідності у зв`язку з цим звертатися до суду. Позивач, спираючись на практику ЄСПЛ щодо присуджених сум компенсації у його рішеннях, вважає за доцільне визначити, з урахуванням розміру матеріальних збитків, розмір моральної шкоди в сумі 7774,76 грн. Крім того, позивач нарахував на суму матеріальної шкоди інфляційні витрати в сумі 2324,35 грн. та 3% річних в сумі 450,41 грн. за період з 25.02.2022 року до 31.12.2023 року. Позивач прохає стягнути з відповідачки 5000 грн. матеріальної шкоди, нараховані інфляційні витрати в сумі 2324,35 грн., 3% річних в сумі 450,41 грн., моральну шкоду в розмірі 7774,76 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Сенніков А.Б. заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. При цьому, представник позивача зазначив, що вважає, що туроператор та турагент несуть солідарну відповідальність, а тому замовник може звернутися з вимогою до будь-кого з них. Подальші взаємовідносини туроператора та турагента регулюють договором між ними, про умови якого позивачу нічого не відомо. Представник позивача вважає, що статтю 20 ЗУ «Про туризм» слід тлумачити таким чином, що встановлює відповідальність як туроператора, так і турагента. Відповідачка ФОП [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Зазначила, що про розгляд справи дізналася із додатку «Дія», судову кореспонденцію не отримувала. Разом з тим, вказала, що не потребує строку на ознайомлення з матеріалами справи та на подання відзиву, їй відомі обставини, які стосуються укладення та виконання договору про надання туристичних послуг позивачу. Водночас, надала суду для дослідження оригінал агентського договору, укладеного між нею та туроператором ТОВ «ТТВК» та квитанції про перерахування нею на рахунок туроператора грошових коштів, сплачених за вказаними у позові договорами на загальну суму 5000 грн. З вказаними доказами ознайомилися позивач та його представник, для чого була оголошена перерва у судовому засіданні. При цьому, відповідачка в судовому засіданні зазначила, що вона є туристичним агентом, тобто, діє як посередник між туроператором та туристами (замовниками послуг). Всі кошти, які надходять від туристів як плата за туристичне обслуговування, вона перераховує на рахунок туроператора, у неї ці кошти не залишаються. Також, повідомила, що з початком повномасштабного військового вторгнення на територію України, рахунки ТОВ «ТТВК» та вся його діяльність були заблоковані Службою безпеки України. На відміну від інших туроператорів ТОВ «ТТВК» не приймає заявки на повернення та не здійснює повернення коштів туристам. Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТТВК» в судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи повідомлені належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши обставини справи, наявні в справі докази, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 07.12.2021 року та 10.12.2021 року [PERSON] (турист, замовник) уклав два договори туристичного обслуговування з фізичною особою-підприємцем [PERSON] (турагент), що діяла від імені та за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine (туроператор) на підставі агентського договору №1793-13 по реалізації туристичних продуктів 30.03.2013 року. Згідно додатків №1 до договорів на туристичне обслуговування оформлено листи бронювання №5771667 та №5776732 на ім`я [PERSON] та [PERSON] туристичного обслуговування у Туреччині, курорті Кемер, готелі FUN&SUN FAMILY CLUB SAPHFIRE на період з 21.05.2022 до 04.06.2022 року та на період з 01.10.2022 року до 15.10.2022 року, маршрут КИЇВ-АНТАЛІЯ-КИЇВ, вартістю 49600 грн. та 44300 грн. відповідно. Вказані листи бронювання підписано позивачем ( [PERSON] ) та турагентом, де вона зазначена як відповідальний менеджер. Вказані заявки на бронювання підтверджені, про що оформлено підтвердження №5771667 та №5776732, де [PERSON] зазначена як менеджер. Згідно наданих квитанцій [PERSON] та [PERSON] здійснили оплату за туристичні послуги в сумі по 2500 грн. кожен. В подальшому [PERSON] зверталася із заявою до ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, а також із претензією до ФОП [PERSON] з проханням повернути передоплату зроблену [PERSON] та [PERSON] в сумі по 2500 грн. кожним згідно квитанцій №5771667 та №5776732. ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області рекомендувало звернутися до суду для вирішення питання про захист прав споживача. Позивач стверджує, що не скористався туристичними послугами, оскільки через повномасштабне військове вторгнення РФ до України у 2022 році авіарейси були скасовані. Вказана обставина (як і введення воєнного стану в Україні) визнається судом загальновідомою, а тому відповідно ч.3 ст.82 ЦПК України не потребує доказування. Вирішуючи цей спір, суд звертає увагу на те, що укладений договір на туристичне обслуговування є трьохстороннім, оскільки його сторонами є туроператор, турагент та турист. За таких обставин, необхідно розмежовувати відповідальність турагента та туроператора. Солідарна відповідальність туроператора та турагента виключається. Так само, як виключається солідарна відповідальність турагента і субагента перед туристом. Солідарна відповідальність у такому випадку не передбачена положеннями ЗУ «Про туризм», на чому наголосив Верховний Суд у постанові від 26 червня 2018 року, справа № 307/2262/15-ц. Для вирішення питання розмежування відповідальності вказаних суб`єктів суд звертає увагу на положення пунктів 2.1 та 2.2 укладеного договору на туристичне обслуговування, згідно якого визначено предмет договору. Предметом договору визначено обов`язок туроператора відповідно до бронювання турагента, здійсненого на замовлення туриста (замовника) надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а турист зобов`язується на умовах цього договору прийняти та оплатити їх. Бронювання здійснюється турагентом в системі бронювання туроператора. У пункті 1.1 договору також врегульовано питання ануляції туристичного продукту (туристичної послуги). При цьому, відмова від туристичного продукту також передбачає право туроператора через турагента відмовити туристу в наданні заброньованого продукту (туристичних послуг). Оплата турпродукту здійснюється туроператору через турагента (п.3.4.11 договору). Факт перерахування турагентом сплачених коштів за укладеними позивачем договорами про надання туристичних послуг на рахунок туроператора ТОВ «ТТВК» підтверджується наданими у судовому засіданні відповідачкою квитанціями від 08.12.2021 року №165310037 та від 10.12.2021 року №165310035. Крім того, з наданого відповідачкою агентського договору від 30.08.2013 року, укладеного нею (як турагентом) з ТОВ «ТТВК» (як туроператором) убачається, що турагент зобов`язується за винагороду надати туроператору послуги з реалізації тур продукту туристу шляхом укладення договору про надання туристичних послуг від імені та за дорученням туроператора, а також здійснювати фактичні дії визначені умовами цього договору. Вказаний агентський договір передбачає низку обов`язків туроператора та випадки, коли він не несе відповідальність (в тому числі, за завдані туристу збитки). Так само, агентський договір передбачає низку обов`язків турагента. (п.3.2 договору) Зі змісту договору убачається, що обов`язки турагента полягають у здійсненні бронювання турів, наданні необхідної інформації туристам, укладанні договорів, перевірці правильності оформлення документів. Одним із обов`язків турагента згідно п.3.2.7 агентського договору є оплата замовлених послуг на підставі рахунків туроператора на його р/р або забезпечення оплати вартості реалізованих туристичних продуктів туроператора шляхом здійснення оплати за дорученням та від імені туриста. Здійснення оплати через систему бронювання на рахунок туроператора також передбачено п.6 агентського договору, яка регулює порядок взаєморозрахунків між сторонами. При цьому, пунктом 6.8 агентського договору передбачено, що турагент отримує від туроператора агентську винагороду за реалізацію туристичного продукту. На момент укладення договору така винагорода становила 10 грн. за кожне бронювання. Отже, з наведеного убачається, що у цій справі безпосереднім надавачем туристичних послуг та отримувачем плати за них є туроператор, а туристичний агент виконує роль посередника між туроператором та туристом, надаючи послуги бронювання. Турагент несе відповідальність в тих випадках, коли настали збитки внаслідок неналежного виконання ним обов`язків за договором на туристичне обслуговування та за агентським договором між туроператором та турагентом. (п.6.18) Як убачається з доданих до позовної заяви матеріалів, та не оспорюється позивачем, турагент надав послуги бронювання, позивач як турист здійснив часткову оплату туристичних послуг. Фактично туристичні послуги туроператором надані не були, при цьому, внесена часткова оплата за твердженням позивача йому як туристу не повернута. Згідно п.5.10 укладеного договору на туристичне обслуговування туроператор має право відмовитись від виконання договору за умови відшкодування туристу сплачених коштів, крім випадків коли це відбулося з вини туриста. Згідно ч.12\~ст.20\~ЗУ «Про\~туризм» саме\~на туроператора\~покладена відповідальність\~перед туристом\~за невиконання\~або неналежне\~виконання умов\~договору на\~туристичне обслуговування,\~крім випадків,\~якщо: -\~невиконання або\~неналежне виконання\~умов договору\~на туристичне\~обслуговування сталося\~з вини\~туриста;\~- невиконання\~або неналежне\~виконання умов\~договору на\~туристичне обслуговування\~сталося з\~вини третіх\~осіб,\~не пов`язаних\~з наданням\~послуг,\~зазначених у\~цьому договорі,\~та жодна\~із сторін\~про їх\~настання не\~знала і\~не могла\~знати заздалегідь;\~- невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Статтею 33 ЗУ «Про туризм»\~встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року по справі № 201/17472/16-ц. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що ФОП [PERSON] не є належним відповідачем у цій справі, оскільки остання як турагент діяла від імені туроператора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», на підставі агентського договору. Відповідальність за порушення істотних умов договору у цій справі має нести саме надавач туристичних послуг - туроператор, яким є ТОВ «ТТВК». Отже, ФОП [PERSON] не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності достатніх даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - ТОВ «ТТВК» (належному відповідачеві). Відтак, у задоволенні заявлених позовних вимог до ФОП [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed