Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

02 жовтня 2023 року позивачка, як законний представник малолітньої [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якому просить поділити майно, що є у спільній частковій власності. В обґрунтування вимог зазначила, що відповідачам у\~справі та\~малолітній [PERSON] ,\~на праві\~спільної часткової\~власності в\~рівних частинах\~по 1/4 частки після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , належить овочесховище М-1, площею 1198,3 кв м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,1200 га, кадастровий помер 0710400000:38:004:0018, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, для обслуговування власного приміщення овочесховища, розташовану за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,2925 га, кадастровий номер 0710400000:38:004:0019, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, для обслуговування власного приміщення овочесховища, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі свої свідоцтва про право на спадщину за законом отримали 25.05.2021, а неповнолітня [PERSON] - 05.09.2023. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Проте, у позасудовий спосіб вирішити дане питання не вбачається за можливе через фактичну бездіяльність відповідачів, їхню неналежну поведінку, погрози з їх сторони. Самовільне використання спадкового майна відповідачами порушує права позивачки, бо її частка не виділена. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуло домовленості про поділ в натурі овочесховища, в силу фактичної бездіяльності відповідачів та небажання вирішити дане питання в позасудовому порядку, позивачка змушена звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання на 07.12.2023. 15.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву. 21.11.2023 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] про поділ майна в натурі між співвласниками. Ухвалою суду від 07.12.2023 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представників відповідачів [PERSON] та [PERSON] , продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів. Ухвалою суду від 11.01.2024 зустрічна позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , яка діє як законний представник малолітньої [PERSON] про поділ майна залишена без руху. 19.01.2024 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , яка діє як законний представник малолітньої [PERSON] про поділ майна з усунутими недоліками. Ухвалою суду від 30.01.2024 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 30.01.2024 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з витребуванням доказів. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.02.2024 в задоволенні клопотання про об`єднання позовів в одне провадження відмовлено. 28.02.2024 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог до зустрічної позовної заяви. 28.03.2024 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог за первісним позовом. Ухвалою суду від 28.03.2024 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №159/680/24. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.10.2024 відновлено провадження у справі. 25.11.2024 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку зайнятістю головуючого судді в іншому судовому провадженні. 16.01.2025, 25.02.2025 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. 25.03.2025 підготовче судове засідання відкладено. 22.04.2025 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву для виклику учасників судового засідання, явку яких визнано судом обов`язковою. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.05.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 12.06.2025 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивачки за первісним позовом відповідачки за зустрічним позовом адвоката Зуба В.В. Ухвалою\~Ковельського міськрайонного\~суду Волинської\~області від\~14.07.2025\~заяву представника\~позивача за\~первісним позовом\~ [PERSON] ,\~яка діє\~як законний\~представник малолітньої\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~про відмову\~від частини\~позовних вимог\~від 17.06.2025\~та заяву\~представника позивачів\~за зустрічним\~позовом [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~про відмову\~від частини\~позовних вимог\~від 11.07.2025\~задоволено,\~закрито провадження\~у справі\~в частині\~позовних вимог\~за первісним\~позовом та\~частини позовних\~вимог за\~зустрічним позовом. Продовжено судовий розгляд в частині решти заявлених позовних вимог. Сторони в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, участь у справі беруть через своїх представників. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] підтримав позовні вимоги за первісним позовом, просив їх задовольнити, визнав позовні вимоги за зустрічним позовом, не заперечував проти їх задоволення, пояснив, що це волевиявлення позивачки. Представник [PERSON] , [PERSON] [PERSON] підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом, просив їх задовольнити, визнав позовні вимоги за первісним позовом, не заперечував проти їх задоволення, пояснив, що це волевиявлення позивачів за зустрічним позовом. Представник [PERSON] Василюк І.М. визнав позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, просить судове засідання проводити у його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки учасники справи визнали пред`явлені позови і визнання позовів не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.07.2024 встановлено, що одноповерхове приміщення овочесховища (М-1), загальною площею 1198,3 кв.м (1226,7 кв.м. згідно існуючого планування), розташоване на [ADDRESS] , а також земельна ділянка з кадастровим номером 0710400000:38:004:0019 загальною площею 0,2925га, призначена для обслуговування цього овочесховища, належала на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] (дані обставини сторонами визнаються) Сторони набули право власності на зазначені об`єкти в порядку спадкування. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приміщення овочесховища і земельна ділянка належать [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної частковою власності, по 1/4 частки кожному. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюються самостійні об`єкти майна. Відповідно самостійні об`єкти повинні зберегти первісне цільове призначення та відповідати вимогам законодавства за технічними, протипожежними, будівельними характеристиками. В силу частини першої третьої статті 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності на землю також має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. При вирішенні долі земельної ділянки та розташованого на ній об`єкта необхідно враховувати принцип superficies solo cedit - збудоване приростає до землі. Безумовно зміст права власності надає первинну перевагу у врегулюванні питань користування і розпорядження майном за домовленості співвласників. Проте у разі недосягнення останніми згоди спір вирішується судом. Сторони не клопотали перед судом про призначення будівельно-технічної експертизи, а скористалися правом подати висновки судових експертиз, виготовлені на їх замовлення відповідно до вимог статті 106 ЦПК України. Згідно з наданим висновком будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-технічної експертизи №1/2024 від 10.01.2024 наявна технічна можливість поділу та переобладнання приміщення овочесховища на чотири рівнозначні частки без зміни функціонального призначення з дотриманням ДБН В.2.2-43:2021 «Складські будівлі. Основні положення», ДБН В.2.2-12:2003 «Будівлі і споруди для зберігання і переробки сільськогосподарської продукції», Правил пожежної безпеки в Україні. Експертом запропоновані варіанти поділу, наведений перелік будівельних робіт, які необхідно виконати для відокремлення приміщень для усіх чотирьох співвласників, визначений розмір компенсації з урахуванням площі земельної ділянки, яка виділяється кожному співвласнику. При поділі земельної ділянки 0710400000:38:004:0019 експерт врахував розташування земельної ділянки відносно суміжних земельних ділянок, розташування овочесховища впритул до межі земельної ділянки, вимоги ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова території» щодо проектування заїздів (п.7.6.16, п.15.3.1, п.15.3.2), зокрема необхідність передбачити певну відстань від будівлі для здійснення технічного обслуговування та функціонального призначення, відстань від узбіччя до будівлі залежно від висоти і довжини будівлі, умови облаштування тупикових проїздів, наявність смуги проїзду для пожежних автомобілів завширшки не менше 3,5 м або смуги завширшки не менше 6 м, і дійшла висновку про можливість забезпечити всім співвласникам безперешкодний рух і доступ до їх частин будівлі шляхом відступу від краю земельної ділянки 6 метрів для облаштування кільцевого руху. Кільцеву смугу запропоновано залишити у спільному користуванні, решту розподілено між співвласниками відповідно до часток у будівлі. Ураховуючи наведене, суд оцінює наданий Висновок будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-технічної експертизи №1/2024 від 10.01.2024, як такий, що узгоджується із матеріалами справи, відповідає вимогам законодавства, тому приймається судом для визначення варіанту виділу належної позивачам частки майна. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом та позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі. На виконання ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, іншу частину сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідачів (позивачів) на користь позивачки (позивачів).

Outcome: approved