Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

І. Правовідносини сторін. У січні 2025 року представник позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» Рудницький Ю.І. (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 591076252 у розмірі 93\~458,81 грн, які просить стягнути разом з понесеними судовими витратами. Позовну заяву мотивує тим, що 07.05.2021 [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 591076252. Позивач зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник, у порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування ним, комісію та інші передбачені договором платежі у визначені строки. Умовами кредитного договору передбачено, що у разі невиконання позичальником умов договору, він зобов`язаний достроково виконати боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання відповідного повідомлення. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредиту. Водночас позичальник належним чином не виконала свої зобов`язання за договором, унаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 93 458,81 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування на АТ «СЕНС БАНК». З метою досудового добровільного врегулювання спору на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку залишено без реагування. Отже, загальна сума заборгованості станом на 27.03.2024 року становить 93 458,81 грн, з яких 43 785,08 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 760,98 грн заборгованість за відсотками, 31 912,75 грн заборгованість за комісією, які позивач просить стягнути разом з витратами по сплаті судового зору у розмірі 2\~422,40 грн. ІІ. Процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2025 року, справу розподілено судді Давидчуку Д.П. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ч.1\~ст. 244 ЦПК України\~після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. Відтак, 13 серпня 2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник Позивача у судове засідання не з`явився. Просив про розгляд справи без його участі. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явилася. Від імені позивача діє адвокат Дідик В.В., який представляв її інтереси у судовому засіданні. Також було подано відзив, у якому останній просить задовольнити позов частково, а саме: в частині сплати (тіла кредиту та процентів за користування кредитом) на загальну суму - 38781 грн 01 коп. У частині сплати заборгованості за розрахунково-касове обслуговування - відмовити в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору покласти пропорційно на сторони. Відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що 07.05.2021 року між позивачем та відповідачем дійсно було укладено Угоду про надання кредиту №591076252 шляхом акцепту публічної оферти. Кредит було надано шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок відповідача в АТ «Альфа-Банк» у розмірі 53 571,94 грн, а також 1 928,59 грн на рахунок для оплати страхового платежу згідно з умовами договору страхування. Загальна сума кредиту становила 55 500,53 грн. Відповідно до умов договору, було встановлено фіксовану процентну ставку 18,99% на строк 36 місяців, до 07.05.2024 року, та щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 2,30% від суми кредиту. Згідно з Додатком №1 до Угоди, сума процентів за користування кредитом склала 17 728,76 грн, а розрахунково-касове обслуговування 45 957,36 грн. За період з 02.06.2021 по 07.02.2022 року відповідач сплатила позивачу загалом 30 380 грн. 18.03.2024 року позивач пред`явив вимогу про усунення порушень умов договору, чим припинив нарахування процентів відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року. Водночас відповідач заперечує проти вимог позивача щодо сплати суми за розрахунково-касове обслуговування, вважаючи відповідні положення договору, зокрема пункти 1 та 8, нікчемними. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, 07 травня 2021 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту № 591076252 (а.с. 48-50), анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про надання кредиту №591076252 (а.с. 50 на звороті - 52), паспорт споживчого кредиту (а.с. 52-54), згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 55\~500,53 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18,99% річних, строком на 36 місяців. Відповідно до оферти АТ «Альфа-Банк» запропоновано [PERSON] укласти з нею угоду про надання кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Згідно п. 3 Оферти кредит надається позичальнику для власних потреб, його розмір складає 53571,94 грн. Крім того, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що становить додаток №1 до укладеного між сторонами договору №591076252 від 07 травня 2021. На підтвердження перерахування відповідачеві суми кредиту, позивачем надано меморіальний ордер №243504074 від 07 травня 2021, відповідно до якого [PERSON] здійснено переказ на суму 55\~500,53 грн на виконання зобов`язань за кредитним договором 591076252 від 07 травня 2021 (а.с. 9). Отримання відповідачем коштів за вказаним договором, а також користування кредитними коштами та сплата платежів підтверджується банківською випискою по особовому рахунку (а.с. 11-32). Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 46). Із досудової вимоги, датованої 07.05.2025, опису вкладення у цінний лист, списку згрупованих відправлень АТ «Сенс Банк» убачається, що 07.05.2025 позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, відповідно до якої АТ «Сенс Банк» вимагає протягом 30 днів, але не пізніше 35 днів з моменту підписання відповідної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі 91\~028,36 грн (а.с. 47). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду ,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, частиною першою статті\~612 ЦК України\~зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 ЦК України. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 205 ЦК України\~встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21). На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що вказаний кредитний договір підписаний відповідачем та представником позивача, наявність підпису відповідача підтверджує волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, є доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору, а також, що позичальник всі умови договорів цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Отже, суд вважає встановленим факт укладання кредитного договору між АТ «Альфа-Банк» та Відповідачем, а також факт перерахування коштів в сумі 55500,53 грн. на виконання вказаного договору. Ці обставини не заперечуються ні Позивачем, ні Відповідачем. Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 46). Відтак, зобов`язання між [PERSON] та АТ «Сенс Банк», які виникли з вказаного кредитного договору, продовжили свою дію, оскільки зміна найменування юридичної особи не мала наслідком заміну сторони у зобов`язанні. Дослідивши матеріали справи, суд зауважує, що представником позивача надано виписки по рахунку Відповідача. Згідно з цими виписками, Відповідач користувалась відкритим картковим рахунком на її ім`я, зокрема у період з 07.05.2021 по 27.03.2024. Натомість, із вказаних виписок незрозуміло, в якому розмірі, на яких підставах розраховувалась заборгованість за відсотками та комісією. Таким чином, розміри заборгованості, вказані у позовній заяві, що станом на 27.03.2024 року становить 93 458,81 грн, з яких 43 785,08 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 760,98 грн заборгованість за відсотками, 31 912,75 грн заборгованість за комісією, позивачем не обґрунтовано правильність, порядок та період їх застосування. 05.03.2025 представником Відповідача подано клопотання про витребування доказів, в якому останній просив витребувати у Позивача довідки про рух коштів по рахунках Відповідача № [NUMBER] , [NUMBER] за період з 07.05.2021 по 07.05.2024. Зазначені докази, на переконання представника Відповідача, мали підтвердити загальну суму, яка була отримана Відповідачем за кредитом та загальну суму, яку Відповідач повернув Позивачу на відповідні рахунки на виконання вказаного кредитного договору. Судом 06.03.2025 винесено ухвалу про витребування зазначених доказів, термін дії якої встановлено до 08.04.2025. Однак, Відповідач вимоги вказаної ухвали не виконав, та в строк до 08.04.20925, а також на наступне судове засідання 04.06.2025 та 13.08.2025 витребувані документи не надав. Відповідно до ч.ч. 7-10 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. 13.08.2025 судом за невиконання вимог ухвали про витребування доказів застосовано до Відповідача заходи процесуального примусу у виді штрафу. Крім того,

Outcome: partial