Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

У червні 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.03.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 7715121, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 11700,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електроному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», розміщені на веб-сайті в мобільному за стосунку «CreditPlus». Кредит надається на споживчі (особисті) потреби шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору. 27.11.2024 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача. Всупереч умовам договору кредиту, відповідач не виконав свого зобов`язання, щодо погашення заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за договором споживчого кредиту № 7715121 від 23.03.2024 року у розмірі 26660,89 грн, з яких: 5989,25 грн заборгованість за тілом кредиту, 14821,64 грн заборгованість за відсотками, 5850,00 заборгованість за пенею, та яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судовий збір та судові витрати з правничої допомоги. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника позивача при цьому представник надав згоду на ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.8 зворот). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду заяв чи клопотань не подав. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі\~ст. 280 ЦПК України,\~оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд,\~дослідивши зібрані\~в судовому\~засіданні докази\~вважає,\~що позовні\~вимоги підлягають\~частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1\~статті 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12\~ ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~ч.3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки\~стаття 629 ЦК\~встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1\~ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що 23.03.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір №7715121 про надання споживчого кредиту (а.с.12-19). Згідно умов п.1.3 та п.1.4 вказано Договору сума кредиту складає 11700,00 грн, строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. (п. 1.3 та п. 1.4 Договору). Згідно п. 1.5.1 та 1.5.2 стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.4. цього Договору. Загальні витрати на адту укладення Догоовру складають за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 92664,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 104364,00 грн (п.п.1.8. 1.10.1 Договору). Відповідно п.2.1. Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 23.03.2024 року або 24.03.2024 року (п.п.2.2. Договору). У Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту №7715121 від 23.03.2024 року сторонами визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.20). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідачка та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» вчинили дії визначені ст.\~11\~та ст.\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом [PERSON] , та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (32). Відповідно довідки долученою до справи довідкою ТзОВ «ПЕЙТЕК» від 19.05.2025 року за №20250519-338, мається інформація, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів №190122-1 від 19.01.2022 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта [PERSON] від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 23.03.2024 року 11:54:08 на суму 11700,00 грн. Банк-еквайр АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с.28 зворот). Відповідно до положень ст.509\~ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього\~Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526\~ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З досліджених вищезазначених доказів слідує, що кредитор ТОВ «Авентус\~Україна» умови Договору виконав, проте відповідач в порушення умов Договору №7715121 від 23.03.2024 року припустився заборгованості, яка згідно розрахунку складає 5989,25 грн заборгованість за тілом кредиту, 14821,64 грн заборгованість за відсотками (а.с.33 зворот - 38). Також, судом встановлено, що 27.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (23 зворот - 27). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 27.11.2024 року до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 26660,89 грн (а.с.11). Згідно платіжного доручення №10772 від 27.11.2024 року, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахувало на рахунок «ДІДЖИ ФІНАНС» суму фінансування за договором факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року у розмірі\~1730342,80 грн. (а.с.33). З досудової вимоги від 08.04.2025 №3098018664-АВ, яка була направлена на адресу відповідача, вбачається, що останню було повідомлено про заборгованість за договором №7715121 від 23.03.2024 року та запропоновано в термін до 30.05.2025 року сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» буде змушене звернутися до суду (а.с.31). Згідно п.1 ч.1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~\~передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши надані позивачем докази, дійшов висновку, що у відповідача [PERSON] наразі існує обов`язок перед новим кредитором - позивачем ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо сплати заборгованості за договором №7715121 від 23.03.2024 року у загальному розмірі 20810,89 грн, з яких: 5989,25 грн\~заборгованість за кредитом; 14821,64 грн\~заборгованість за нарахованими відсотками. Відтак, оскільки на час розгляду справи судом відповідач не надав доказів, що свідчать про погашення заборгованості у добровільному порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у цій частині та стягує з відповідача заборгованість за вказаним вище договором у загальному розмірі 20810,89 грн. Щодо вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення з відповідача пені за кожен день прострочення в розмірі 5850,00 грн, то суд вважає їх необґрунтованими та відмовляє в частині позову щодо їх стягнення з відповідача, виходячи з наступного. Відповідно до змісту ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2\~статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22 та в постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Оскільки відповідач звільнений від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) у період з 24 лютого 2022 року до тридцятого дня після скасування/припинення дії воєнного стану на території України (ст.625 ЦК України), тому суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з нього нарахованої пені у розмірі 5850,00 грн, тому на цій підставі відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Підсумовуючи викладене суд вважає, що заявлений позов до [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягннення з відповідача заборгованісті за Договором №7715121 про надання споживчого кредиту від 23.03.2024 в загальному розмірі 20810,89 грн, з яких: 5989,25 грн\~заборгованість за кредитом; 14821,64 грн\~заборгованість за нарахованими відсотками, відмовивши в задоволення іншої частини вимог, а саме в стягненні 5850,00 грн пені. Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Відповідно статті 133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно статті137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно ч.8 ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду надано наступні документи: - договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01.11.2024 року, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в особі директора Романенка М.Е. та адвоката Білецького Богдана Михайловича. Вартість послуг, що надається визначається згідно тарифної сітки, вказаної у п.4.7 договору (а.с. 21-23). - додаткову угоду від 02.04.2025 року №7715121 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 року, згідно якої сторони розширили розділ «1 Предмет договору» та доповнили новим пунктом такого змісту: «1.2. Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ». Доповнено розділ «4 Порядок здійснення розрахунків» договору новим пунктом (а.с.28). - детальний опис робіт (наданих послуг) від 31.03.2025 року, виконаних адвокатом Білецьким Б.М. необхідних для надання правничої (правової) допомоги (а.с.11 зворот). З якого вбачається, що адвокатом надавалися такі послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - 2,5 год (3750,00 грн), складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звзяку із розглядом справи, позивач - 2,5 год (3750,00 грн), формування додатків до позовної заяви (письмові докази) - 1 год (750,00 грн) та консультація щодо документів та доказів надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінка їх сили у судовому процесі - 1 год (750,00 грн). Загальна сума 6000,00 грн (а.с.11 зворот). - акт №7715121 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 31.03.2025 року, відповідно якого сторони підтвердили, що адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу загальною вартістю 6000,00 грн (а.с.9 зворот). - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10 адвоката Білецького Богдана Михайловича (а.с.39). Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 09.07.2019 року у справі № 923/726/18 позиції від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до змісту п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, до яких також відносяться судові витрати на правничу допомогу, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже враховуючи, що стороною позивача документально доведено, що ними понесені витрати на правову допомогу, виходити з встановленого у самому договорі та додатку до нього розміру та порядку обчислення таких витрат, на думку суду, розмір витрат сторін на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторін, проте враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 4683,46 грн. У відповідності до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1890,87 грн.

Outcome: partial