Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, за яким просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за кредитним договором №150/4610765-СК, відкритим 17 квітня 2018 року в розмірі 44\~422,26 грн., з яких 17\~874,48 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу по тілу; 24\~734,52 грн - сума заборгованості за відсотками; 1800 грн. сума заборгованості за пенею/штрафами та судовий збір у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.04.2018 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №150/4610765-СК. 04.04.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № НІ/11/17-Ф у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає від АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідачки загальну суму заборгованості у розмірі 44\~422,26 грн. та витрати по оплаті судового збору. Відповідачка [PERSON] повідомлялась судом про дату та час розгляду справи шляхом направлення судових документів та судової повістки на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві [ADDRESS] , поштове відправлення, яке було надіслано судом на цю адресу, повернулось з позначкою Укрпошти адресат відсутній за вказаною адресою, Одночасно, відповідачка повідомлялась шляхом направлення судової повістки через SMS- повідомлення, яке вона отримала, що підтверджується наявною довідкою в матеріалах справи «Про отримання SMS- повідомлення». При цьому, сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ст. 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, які складаються з додатку до позовної заяви, які надав позивач суду в якості доказу на підтвердження своїх позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.04.2018 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №150/4610765-СК. У суду не викликає ніяких сумнівів факт укладення такого кредитного договору. Кредитний договір та заява-анкета на отримання такого кредиту, підписані сторонами. Будь-яких відомостей про виконання або невиконання вищевказаного кредитного договору [PERSON] позивач не надає, розрахунків банку про наявність заборгованості, також. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав договір факторингу. Так, 04.04.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № НІ/11/17-Ф у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає від АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Згідно п.1.2. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом ( плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою ), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу № НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №150/4610765-СК в сумі: 44\~422,26 грн., з яких 17\~874,48 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу по тілу; 24\~734,52 грн - сума заборгованості за відсотками; 1800 грн. сума заборгованості за пенею/штрафами. Суд уважно дослідив надані позивачем документи. Досліджуючи розрахунок заборгованості за кредитним договором №150/4610765-СК від 14.04.2018 року, наданий ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до якого періодом заборгованості з 04.04.2024 р. по 30.04.2025 р., виникла сума яка на кінець періоду заборгованості складає 44\~422,26 грн., з яких 17\~874,48 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу по тілу; 24\~734,52 грн - сума заборгованості за відсотками; 1800 грн. сума заборгованості за пенею/штрафами. Розрахунки цих сум до позову не долучені і суду не зрозумілі. Природа винникнення боргу в сумі 44\~422,26 грн. не ясна і нічим не підтверджена. Що відбувалося в період до 04.04.2024 року, яким чином відбувались розрахунки і чи існувала заборгованість у цей період, із наданих матеріалів не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Загальні вимоги до доказів врегульовані ст.77-80 ЦПК України, а положеннями ч.1,6 ст.81 ЦПК України чітко врегульовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що позовні вимоги є не доведеними, тому суд відмовляє в задоволенні позову. Щодо вирішення питання про сплату судового збору, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача. Тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у сумі 3 028,00 гривень, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed