Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

В квітні\~2025\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~звернулось до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості.\~В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивач вказав,\~що 24.09.2024\~року між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №73475769. За змістом п.п.2.1, 2.2, 2,3 Договору позикодавець надає позичальнику кредит в сумі 10000грн. на строк30 днів ( до 23.10.2024 року) із відповідною фіксованою процентною ставкою 0,225% в день, яка діє протягом строку договору. Також сторони обумовили, що процентна ставка за понадстрокове користування позикою (пеня) за день становить 2,7% в день, а також обумовили сплату комісії 1500 гривень за надання позики. Свої зобов`язання за договором позивач виконав, надав позичальнику грошові кошти в сумі 10\~000 грн. строком на 30 днів шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] , котрий надано позичальником. У подальшому, 23.10.2024 року на клопотання [PERSON] укладено додаткову угоду до договору позики, якою строк договору продовжено на 5 днів(до 28.10.2024 року). Відповідачка зобов`язання за договором не виконала та допустила заборгованість в сумі 17362,20грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом-9887,50грн.; заборгованості за несплаченими базовими процентами в сумі-1169,38грн.; заборгованості за несплаченими процентами на прострочену позику-4805,33грн.; заборгованості з комісії-1500,00 грн., які позивач просить стягнути з [PERSON] .. Ухвалою суду від 25.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі, проти заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Будь яких заяв до суду та відзиву на позов не подавала. Причину неявки суду не повідомила. За таких обставин, у зв`язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, з письмової згоди представника позивача, суд здійснює заочний розгляд справи відповідно до ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.09.2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №73475769. За змістом п.п.2.1, 2.2, 2,3 Договору позикодавець надає позичальнику кредит в сумі 10000 грн. на строк 30 днів ( до 23.10.2024 року) із відповідною фіксованою процентною ставкою 0,225% в день, яка діє протягом строку договору. Також сторони обумовили, що процентна ставка за понадстрокове користування позикою (пеня) за день становить 2,7% в день, а також обумовили сплату комісії 1500 гривень за надання позики. Згідно ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання). Згідно ч. 1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідачка зобов`язання за договором не виконала та допустила заборгованість в сумі 17362,20грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом-9887,50грн.; заборгованості за несплаченими базовими процентами в сумі-1169,38грн.; заборгованості за несплаченими процентами на прострочену позику-4805,33грн.; заборгованості з комісії-1500,00 грн., які позивач просить стягнути з [PERSON] .. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із вказаних вище норм права та аналізу письмових доказів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування. Кредитний договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.ст.6, 207, 627-628, ч. 2 ст.639 ЦК України. На підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідача за Договором кредиту № 73471349 від 24.09.2024 року позивачем надано суду сам договір; таблицю обчислення загальної вартості кредиту; паспорт споживчого кредиту; додаткову угоду від 23.10.2024 року; правила надання грошових коштів у позику; довідку про укладення договору; довідку АТ «Таскомбанк» про підтвердження платежу на суму 10000грн.; розрахунок заборгованості за договором кредиту, згідно якого відповідачем 23.10.2024 року частково погашено тіло кредиту на суму 112,50 грн. При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови); - вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). - якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови); - у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови); - в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови). В даній справі позивач посилається на можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування і кваліфікує їх у позові, як проценти за "понадстрокове користування позикою (пеня)", при цьому розрахунок заборгованості свідчить про те, що у період з 29.10.2024 року боржнику нараховано саме відсотки за понадстрокове користування, а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. З огляду на вище зазначену практику суд вважає необґрунтованим нарахування позикодавцем процентів за правомірне користування кредитом поза межами строку кредитування, відповідно відсутні підстави для їх стягнення в розмірі 4805,33грн.. Також суд вважає необґрунтованим стягнення комісії в сумі 1500 грн., яка хоч і визначена умовами договору, однак такі є несправедливими з огляду на оплатність позики. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню на суму боргу за тілом позики-9887грн.50коп. та заборгованість за базовими процентами в сумі 1169,38 грн., а всього 11056,88грн. Відповідно до ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме судовий збір в сумі 1928,84 грн. (11056,88/100х17362,20=63,7%) (3028/100х63,7=1928,84 грн.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4522,70грн. (7100 / 100 х 63,7), які підтвердженні належними доказами, а саме: Договором про надання правничої допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023 р., укладеним між Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»; додатковою угодою №3 від 11.02.2025 року; актом приймання-передачі справ від 11.02.2025 року; актом приймання-передачі наданої правничої допомоги від 20.02.2025 року; платіжною інструкцією від 24.02.2025 року. Неспівмірність вказаних витрат позивача з врахуванням ціни позову та обсягу наданої правничої допомоги відповідачем не доведена.

Outcome: partial