Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник-адвокат Ільчук Ілля Михайлович звернувся до суду з позовною заявою до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю органу державної влади, у якій просить стягнути з Державної казначейської служби України на користь [PERSON] моральну шкоду на загальну 212000 грн. у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення Свалявського районного суду від 07.05.2021 року у справі №306/701/20. Суд своєю ухвалою від 09.05.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Відповідно до ухвал Свалявського районного суду Закарпатської області суд за клопотанням представника-адвоката Ільчук І.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] та представників відповідача Державної казначейської служби України забезпечив проведення судового засідання у цивільній справі № 306/794/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участі Ільчук І.М. за допомогою системи "EasyCon" з використанням власних технічних засобів - логін у програмі онлайн сервісу відеозв`язку ВКЗ ЄСІТС: ( [INFO] - адвоката Ільчук Іллі Михайловича, ( [INFO] - представника Троцюк Олександри Володимирівни ) та в режимі відеоконференції між Свалявським районним судом Закарпатської області та Господарським судом Закарпатської області. 26.05.2025 року представник відповідача Пойда Оксана Іванівна, яка діє в інтересах Державної казначейської служби України подала до суду відзив (вх.№3734) у якому Державна казначейська служба України вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими та безпідставними. В обгрунтування доводів посилається на те, що відповідно до Порядку № 845 казначейством було вжито всіх необхідних заходів щодо виконання виконавчого листа Свалявського районного суду Закарпатської області, виданого 05.04.2022 року по справі №306/701/20. Зазначає, що казначейство відповідно до наданих повноважень, не має права законодавчої ініціативи та не має можливості встановлювати або змінювати бюджетні призначення, а тому питання виконання судових рішень за КПКВК 3504030 залежить від суми коштів, встановленої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Вказує, що казначейство є винятково виконавцем судових рішень та має можливість списати кошти державного бюджету в тому розмірі, в якому вони передбачені у законі про Державний бюджет. Казначейство вчиняє у повному обсязі дії щодо виконання рішень суду, які безпосередньо визначені законом, що свідчить про відсутність бездіяльності казначейства. Вказує, що згідно з пунктом 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів казначейства, а тому процес виконання рішення по справі № 306/701/20 тривав з 11.05.2022 року до 31.10.2023 року, що не може вважатися надмірним. Зазначає, що вимоги позивача обґрунтовані винятково оціночними судженнями, за відсутності доказів заподіювання шкоди та фактичного підтвердження цього факту. Вважають, що у межах спірних правовідносин взагалі відсутня правова підстава цивільно-правової відповідальності для відшкодування шкоди, оскільки позивачем не доведено складові елементи певного правопорушення: шкода, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 червня 2025 рокуна 16:30 годину 07.08.2025 року. У судовому засіданні позивач та представник позивача Ільчук І.М., який діє в інтересах [PERSON] (доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 ч.1 ст.14 Закону України (Про безоплатну правничу допомогу" від 28.01.2025 за №017/03.5/807, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21/902 від 18.03.2013 року) заявленіпозовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№3334). У судовому засіданні представник відповідача Троцюк Олександра Володимирівна, яка діє в інтересах Державної казначейської служби України (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.07.2025 року) заявлених вимог не визнала. У позові просить відмовити з підстав зазначених у відзиві (вх.№3734 від 26.05.2025 року). Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у матеріалах справи, суд доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд встановив, що відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2021 року (справа №306/701/20) за позовом[PERSON] до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями і бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду стягнуто зз Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн. (триста тисяч гривень 00 коп.). Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 07.05.2021 року набрало законної сили 09.03.2022 року та звернуто до виконання. На виконання вказаного рішення 05.04.2022 року Свалявським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист, який 08.04.2022 року направлено до Головного управління Державної казначенської служби в Закарпатській області для виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504030 (за цією програмою здійснюється - відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових службових осіб). Виконавчий лист Свалявського районого суду Закарпатської області у справі №306/701/20 в Державній казначейській службі України обліковувався з 11.05.2022 року, такий був виконаний 30.10.2023 року. Відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопда 2024 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року в адміністративній справі № 260/1063/24 залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.05.2024 року, яким визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо несвоєчасного виконання рішення Свалявського районного суду від 07.05.2021 року у справі 306/701/20 та стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] - 10947,95 грн., що становлять 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 12 серпня 2022 року до 29 жовтня 2023 року включно, та 33556,69 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму простроченого грошового зобов`язання за той самий період - без змін. Вказані обставини позивачем та відповідачем не оспорюються. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Щодо доведеності заявлених вимог, суд заначає таке. Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012, пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. Згідно з частиною першою статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю під час виконання судового рішення є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За таких обставин суд встановив, що наявні правові підстави для цивільно-правової відповідальності за заподіяну позивачу шкоду внаслідок протиправної бездіяльності Державної казначейської служби України щодо несвоєчасного виконання рішення Свалявського районного суду від 07.05.2021 року у справі 306/701/20 . Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Із доданих до позову доказів на підтвердження розміру заподіяної моральної шкоди, суд встановив, що позивач неодноразово проводив медичні обстеження та перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, про що суду надав медичні довідки та виписки із історії хвороби. Суд встановив: - згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2052 від 03.03.2025 року - госпіталізація проведена у плановому прядку. підтримуюче лікування не приймає; - згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворго № 1054 від 10.02.2025 року - госпіталізований з діагнозом "інша пневмонія, збудник не уточнений"; - згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 580/1570 від 02.07.2024 року ( зі спливом більше як шести місяців з моменту виконання судового рішення) госпіталізований з приводу загострення хронічного гепатиту та хронічного панкреатиту, - відповідно до виписки із амбулаторної карти від 18.03.2024 року - лікувався з приводу погіршення стану здоров`я, скарги на головний біль, оніміння кінцівок, запаморочення, хиткість при зміні погоди. Інші, надані суду медичні довідки, підтверджують факт періодичних обстежень позивача. Ураховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав [PERSON] внаслідок неналежного примусового виконання рішення Свалявського районного суду від 07.05.2021 року у справі 306/701/20 та з урахуванням вимог розумності і справедливості суд вважає, що на користь позивача із Державного бюджету України підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10 000 грн. Визначений розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини посадових осіб державної казначейської служби у завданні моральної шкоди, а також тих обставин, що наведеними вище судовими рішеннями про визнання бездіяльності посадових осіб державної казначейської служби порушене право позивача фактично було відновлено. При цьому, сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Також суд зазначає, що з 30.10.2023 року рішення суду є виконаним. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Від сплати судового збору позивач звільнений, відповідно до п.11 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" - судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, а тому судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: partial