Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

25.12.2020 року до Чугуївського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів в розмірі 560000 грн. за договором позики від 25.04.2020 року та 560000 грн. штрафу за невиконання умов договору позики. Ухвалою судді Чугуївського районного суду Харківської області від 29.12.2020 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Чугуївського районного суду Харківської області від 29.12.2020 року від 29.12.2020 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Чугуївського районного суду Харківської області від 06.01.2021 року виправлено описки в ухвалі суді від 29.12.2020 року в частині номера справи. 08.02.2021 року до Чугуївського районного суду Харківської області подана уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, визнання недійсним договору купівлі продажу, визнання недійсним договору про встановлення довірчої власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що ним з [PERSON] укладено договір позики 25.04.2020 року на суму 20000 доларів США, що складає 560000 грн. зі строком до 25.08.2020 року. Станом на 2021 рік відповідач не виконав свої зобов*язання та не повернув грошові кошти, а тому [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь суму позики в розмірі 560000 грн. та суму штрафу в розмірі 560000 грн. згідно п.9.3. договору. Також, вказував, що дізнавшись про те, що судом накладено арешт на майно відповідача в порядку забезпечення його позову на квартиру [ADDRESS] , відповідач з метою уникнення відповідальності за договором позики уклав договір купівлі-продажу з [PERSON] 29.12.2020 року в той же день, коли було накладено арешт, однак продовжував проживати в цій квартирі, не розрахувався з позивачем за позику, що свідчить про удаваність цієї угоди та відсутність фактичних намірів на настання правових наслідків укладання договору купівлі-продажу. Крім того, як стало йому випадково відомо 18.01.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про встановлення довірчої власності на цю ж квартиру і за п.1.2. договору [PERSON] передала спірну квартиру у власність [PERSON] . Позивач вважає, що цей договір також направлений на ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх боргових зобов*язань. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості за договором позики від 25.04.2020 року в розмірі 1120000 грн., визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 29.12.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , реєстр. 3709.; визнати недійсним договір про встановлення довірчої власності на квартиру [ADDRESS] , укладений 18.01.2021 року між [PERSON] та [PERSON] , реєстр.19.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56202335 від 18.01.2021 року та поновити реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Згідно ухвали Чугуївського районного суду Харківської області від 08.02.2021 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, визнання недійсним договору купівлі продажу, визнання недійсним договору про встановлення довірчої власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень направлена до Київського районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю. Згідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2021 року прийнято до провадження дану цивільну справу, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2021 року прийнято уточнену позову заяву [PERSON] та продовжено строк підготовчого судового засідання. 22.04.2021 року до суду подано зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про визнання\~договору купівлі\~продажу від\~29.12.2020\~року,\~договору про\~встановлення довірчої\~власності від\~18.01.2021\~року \~недійсними,\~скасування записів\~про державну\~реєстрацію та\~витребування у\~власність [PERSON] \~квартири [ADDRESS] ,\~з чужого\~незаконного володіння [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що йому на праві власності належала квартира [ADDRESS] , і в серпні 2020 року в одній із кімнат на прохання знайомої поселився квартирант [PERSON] і який дізнавшись про те, що він винен гроші [PERSON] почав його лякати, що він залишиться без квартири, пообіцяв йому, що влаштує так, щоб він не втратив квартиру, а взамін не буде сплачувати кошти за оренду житла. [PERSON] запропонував йому переоформити квартиру на нього, а потім коли суд про стягнення боргу залишиться, він поверне йому квартиру. Він не обізнаний у юридичних питаннях і довірився Хом*як. 22.12.2020 року вони разом з [PERSON] пішли до нотаріуса, де йому дали розписати в яких-то документах, які не дали прочитати, а 30.12.2020 року він не зміг потрапити до своєї квартири, оскільки були замінені замки, а Хом*як зник і на телефон не відповідав. Від сусідів він дізнався, що в його квартиру заїхали якісь люди, які назвались новими власниками. Коли він звернувся до нотаріуса з вимогою повідомити що він підписав і нотаріус йому сказав, що 22.12.2020 року він підписав довіреність на [PERSON] з правом продажу квартири, а 29.12.2020 року Хом*як М.І. по довіреності продав його квартиру [ADDRESS] [PERSON] , не повідомивши його про це, гроші від продажу квартири йому не віддавав, на зв*язок не виходить. З того часу він не може жити в своїй квартирі і живе у знайомих, 26.02.2021 року із заявою про злочин звернувся до поліції, і 17.03.2021 року дані відомості внесені до ЄРДР. Укладення договору купівлі-продажу вчинене з метою ухилення від виконання боргових зоюбов*язань, а в подальшому укладення договору довірчої власності також було вчинено з метою позбавити його майна, оскільки ці люди шахраї. Довіреність була видана для вчинення фіктивного правочину. Просить визнати недійсними договір купівлі- продажу та договір довірчої власності, скасувати записи про державну реєстрацію, витребувати майно з чужого незаконного володіння. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 16.11.2021 року прийнято до розгляду уточнену заяву [PERSON] та зустрічну заяву [PERSON] 12.01.2022 року до суду надано відзив представника [PERSON] , в якому вона заперечує проти позовних вимог та зазначає, що вона є добросовісним набувачем. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.11.2022 року закрито підготовче судове засідання по даній справі, призначено судовий розгляд. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02.02.2023 року у зв*язку зі смертю [PERSON] залучено його правонаступника [PERSON] . Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 року задоволено клопотання та витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] та довіреність на [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] у призначенні почеркознавчої експертизи. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.01.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] у призначенні почеркознавчої експертизи. 19.05.20205 року до суду надійшла заява [PERSON] , в якій він просить його та зустрічний позов задовольнити повністю. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.05.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого судового засідання та призначення почеркознавчої експертизи та витребування документів. В судове засідання учасники судового розгляду в черговий раз в судове засідання не прибули, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, у зв*язку з розумністю розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, наданих сторонами та висловленої позиції письмово. Також, позивачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник [PERSON] також подав заяву у їх відсутність розгляду справи. Статтями 1, 2\~ЦПК\~України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~\~подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями\~77,\~78 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 25.04.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, за яким останній отримав грошові кошти в розмірі 20000 дол. США, що становить 560000 грн. та підтверджується договором та розпискою від 25.04.2020 року. Позивачем для залучення до матеріалів справи наданий оригінал розписки від 25.04.2020 року, який оглянутий судом та залучений до матеріалів справи. Відповідно до умов договору (а.с. 88-89 т.1) [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 560000 грн. та зобов`язався повернути в повному обсязі до 25.08.2020 року. Судом встановлено, що взяті на себе зобов`язання за договором позики від 25.04.2020 року відповідач [PERSON] не виконав, ці вимоги [PERSON] за життя визнавав, про що особисто ним були подані заяви до суду про визнання позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст.\~1047\~ЦК\~України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною першою\~статті 1049 ЦК\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем\~у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. Статтею 202\~ЦК\~України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд, досліджуючи боргову розписку чи договір позики, повинен виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 544/174/17 (провадження № 61-21724св18) зроблено висновок щодо застосування положень статті 545 ЦК України і вказано, що «у частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: (а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі статті 528 ЦК України виконала зобов`язання; (б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; (в) у частині третій статті 545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; (г) частина третя статті 545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у статті 545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто й наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку». На підтвердження зобов`язань відповідача, позивачем наданий оригінал договору та розписки від 25.04.2020 року, дані вимоги визнані відповідачем [PERSON] , а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, суд зазначає, що згідно п. 9.3. договору позики передбачено сплату штрафу в розмірі позики у разі невиконання договірних відносин. Враховуючи встановлення судом невиконання умов договору та неповернення позики, визнання вимог [PERSON] відповідачем в повному обсязі суд вважає, що дані вимоги також підлягають задоволенню, як доведені та обґрунтовані. Факт знаходження оригіналу розписки про отримання коштів у позивача підтверджує наявність невиконаного боргового зобов`язання відповідача перед позивачем, належних та допустимих доказів на спростування даної позиції надано не було. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею\~610,\~612 ЦК України\~- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми боргу та штрафу є законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При відкритті спадщини спадкоємці, якщо їм було відомо про борги спадкодавця, зобов`язані повідомити кредитора про смерть боржника. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в 6-місячний строк з дня, коли йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини, з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що залишився за спадкодавцем. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але не виконав тому, що смерть позбавила його можливості виконати це зобов`язання. Обов`язок доводити борги померлого покладається на кредитора, що звернувся до спадкоємців з відповідними претензіями. Він зобов`язаний представити документи, що підтверджують його вимоги. Кредитор вправі протягом 6 місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, звернутися зі своїми вимогами щодо боргів спадкодавця до його спадкоємців незалежно від настання строків вимоги.\~Якщо строк виконання зобов`язань ще не настав, це не впливає на можливість подання вимог про повернення боргу, оскільки кредитор ризикує тим, що його право на повернення боргу може бути не задоволено після прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , його правонаступником є [PERSON] , яка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про виконання боргових зобов*язань за договором позики і дана заява прийнята нотаріусом. Спадкодавці, що прийняли спадщину\~ при зверненні до них кредитора спадкоємця зобов`язані задовольнити його вимоги, якщо вони обгрунтовані та доведені. Доказом вимог кредитора можуть бути\~:\~розписка спадкодавця, договір позики, кредитний договір тощо. Вказані вимоги задовольняються спадкоємцями повністю,\~але тільки в розмірі вартості майна,\~одержаного\~в спадщину. Вимоги кредитора мають перевагу перед іншими вимогами (наприклад, перед заповідальним відказом, який надається відказоодержувачу лише після сплати спадкоємцями боргів спадкодавця). Враховуючі вищезазначене,\~

Outcome: partial