Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Мати, [PERSON] , має трьох дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження є одинокою матір`ю, батько дитини записаний згідно ч.1 ст. 135 СК України. Діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з 13.11.2024 року в третє перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Спеціалістами служби у справах дітей разом з фахівцями із соціальної роботи, представниками сектору ювенальної превенції здійснені неодноразові моніторингові відвідування, на яких [PERSON] неодноразово попереджували про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. [PERSON] часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, не здійснює належний догляд за дітьми, неодноразово притягувалася за ст. 184 КУпАП, не працевлаштована, не отримує жодних соціальних виплат, ігнорує всі рекомендації фахівців соціальної сфери. Малолітні діти не систематично відвідують начальні заклади, позбавлені можливості навчатися в режимі онлайн. Не зважаючи на ряд проведених профілактичних заходів, ситуація в родині не покращилась, на сьогодні вичерпані всі заходи впливу на [PERSON] . На підставі акту рівня безпеки, акту оцінки потреб особи/сім`ї, акту обстеження житлово-побутових умов від 27.01.2025 року встановлено неналежні умови утримання, в яких проживають діти разом з матір`ю. Під час обстеження за місцем проживання родини виявлено, що мати [PERSON] , перебуває з візуальними ознаками алкогольного сп`яніння, умови проживання неналежні, в приміщенні повна антисанітарія, відсутні продукти харчування, таргани, діти сплять на підлозі оскільки розламані ліжка. На момент обстеження діти оглянуті лікарем-педіатром ЦПМСД №2 ПМР [PERSON], у [PERSON] виявлено обструктивний бронхіт, який потребував стаціонарного лікування. Будь-які медичні засоби в родині відсутні. Встановлено, що подальше проживання малолітніх дітей з матір`ю становить загрозу для їх життя та здоров`я, прийнято комісійне рішення про негайне відібрання дітей. Дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було вилучено з сім`ї та поміщено за поданням виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради №02.-24/2324 від 27.01.2025 року до КП «Дитячої міської клінічної лікарні Полтавської міської ради» для проведення повного медичного обстеження з метою подальшого влаштування. 28.01.2025 року на засіданні виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради прийнято рішення № 19 «Про негайне відібрання у гр. [PERSON] малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ». Так, листом органу опіки і піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 27.01.2025 року було повідомлено Полтавську окружну прокуратуру Полтавської області про негайне відібрання дітей. У порушення вимог ст. ст. 2, 3, 6 , 19, 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року; ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: ст. ст. 150, 152, 155 Сімейного кодексу України, мати дітей [PERSON] не виконує покладених на неї законодавством обов`язків по вихованню та піклуванню за дітьми, не піклується про стан їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування, виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради звертається до суду відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України та просить суд вжити крайню міру впливу щодо [PERSON] , яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків з метою захисту прав та інтересів дітей та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь опікуна або установи, під опікою якого будуть перебувати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення повноліття дитини. Ухвалою суду від 18.03.2025 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.06.2025 року підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату та час засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив, заяви та клопотання до суду не направляла. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст.150 СК України батьки мають обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. [PERSON] , є матір`ю трьох дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , згідно копій свідоцтв про народження. Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження є одинокою матір`ю, батько дитини записаний згідно ч.1 ст. 135 СК України. Діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з 13.11.2024 року в третє перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. На підставі акту рівня безпеки, акту оцінки потреб особи/сім`ї, акту обстеження житлово-побутових умов від 27.01.2025 року встановлено неналежні умови утримання, в яких проживають діти разом з матір`ю. Під час обстеження за місцем проживання родини виявлено, що мати [PERSON] , перебуває з візуальними ознаками алкогольного сп`яніння, умови проживання неналежні, в приміщенні повна антисанітарія, відсутні продукти харчування, таргани, діти сплять на підлозі оскільки розламані ліжка. На момент обстеження діти оглянуті лікарем-педіатром ЦПМСД №2 ПМР [PERSON], у [PERSON] виявлено обструктивний бронхіт, який потребував стаціонарного лікування. Будь-які медичні засоби в родині відсутні. Встановлено, що подальше проживання малолітніх дітей з матір`ю становить загрозу для їх життя та здоров`я, прийнято комісійне рішення про негайне відібрання дітей. Дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було вилучено з сім`ї та поміщено за поданням виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради №02.-24/2324 від 27.01.2025 року до КП «Дитячої міської клінічної лікарні Полтавської міської ради» для проведення повного медичного обстеження з метою подальшого влаштування. 28.01.2025 року на засіданні виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради прийнято рішення № 19 «Про негайне відібрання у гр. [PERSON] малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ». Так, листом органу опіки і піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 27.01.2025 року було повідомлено Полтавську окружну прокуратуру Полтавської області про негайне відібрання дітей. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до положень статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , посилається на те, що відповідач не виконує покладених на неї законодавством обов`язків по вихованню та піклуванню за дітьми, не піклується про стан їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. З досліджених судом письмових доказів вбачається, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідачки у матеріальному утриманні та вихованні дітей, суд не встановив. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка не надала жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Суд приймає до уваги наданий Виконавчим комітетом Шевченківської районної у м. Полтаві ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Аналізуючи обставини справи, враховуючи свідоме нехтування відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку, що відповідачка не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до дітей, а тому позбавлення батьківських прав відповідачки є єдиним можливим засобом забезпечення дітям належного життя та розвитку. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради щодо позбавлення відповідачки батьківських прав є доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на користь опікуна або установи, під опікою якого будуть перебувати діти, на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки та користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі ст.ст. 164, 180 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved