Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог? У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ «ФК "ЄАПБ») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 07.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] укладено кредитний договір №8135346214 строком на 36 місяців в сумі кредиту 24493,00 гривень. 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого, останній приймає належні ТОВ «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. 04.04.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № НІ/11/17-Ф, відповідно до умов якого останній приймає належні АТ «Таксомбанк» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» наділено правом вимоги за кредитним договором укладеним між первісним кредитором та [PERSON] . Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №8135346214 від 07.05.2021 укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР» у сумі 49 177,52 гривень, яка складається з: 21 711,85 грн основний борг, 2,89 грн заборгованість по відсоткам та 27462,78 грн комісія, а також судові витрати. Процесуальні дії суду. Аргументи учасників справи, подані заяви (клопотання). Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 20.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.36). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Ухвалу суду від 20.06.2025р. та копію позовної заяви відповідач не отримав, на адресу суду повернувся конверт із вкладенням з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.40). Пунктом 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, а тому останній вважається таким, що належно повідомлений про розгляд справи судом. Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 07.05.2021 між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено кредитний договір №8135346214 за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах, встановлених договором. [PERSON] отримав 24493,00 гривень кредитних коштів строком на 36 місяців(а.с.5). Згідно даних паспорту кредиту №5346214 щомісячні проценти за користування кредитом становлять 6% та загальні проценти 0,01% (а.с.5-6). Сторони підтверджують, що до підписання цього Договору вони домовились, що підписання цього Договору зі сторони кредитодавця може бути здійснено власноручним підписом уповноваженої особи кредитодавця або накладенням електронного підпису або використанням факсимільного відтворення печатки кредитодавця та аналогів власноручного підпису уповноважених осіб кредитодавця за допомогою засобів механічного копіювання(п. 2.3. Договору). Підписанням цього договору [PERSON] підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Позичальник підтвердив отримання всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання взятих на себе зобов`язань (а.с.6). У заяві-анкеті [PERSON] також підтвердив, що ознайомлений з Внутрішніми правилами надання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на їх веб-сайті(п.8) (а.с.6 зворот). Згідно з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №8135346214 від 07.05.2021 за період з 04.04.2024 по 30.04.2025 сума заборгованості [PERSON] становить 49177,52 гривень, з яких: 21711,85 гривень основний борг, 2,89 гривень заборгованість по відсоткам та 27462,78 гривень комісія (а.с.10). 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 згідно умов якого, первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором(а.с.11-12). 04.04.2024 між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/17-Ф. Пунктом 2.1. договору передбачено, що фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с.13-14). Актом прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024, клієнт передав права вимоги фактору, а фактор прийняв реєстр прав вимоги та став кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів (а.с.15). Згідно витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №НІ/11/17 від 04.04.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло від АТ «Таскомбанк» всі права вимоги щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором №8135346214 від 07.05.2021. Заборгованість [PERSON] , яку прийняло ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 49177,52 гривень, з яких: 21711,85 гривень основний борг, 2,89 гривень заборгованість по відсоткам та 27462,78 гривень комісія(а.с.16). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З матеріалів справи вбачається, що підставою звернення ТОВ «ФК «ЄАПБ» стало невиконання взятих на себе за кредитним договором №8135346214 від 07.05.2021 позичальником [PERSON] зобов`язань щодо повернення кредитних коштів. Кредитний договір №8135346214 між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено 07.05.2021. Договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «Таскомбанк» укладено 07.10.2016. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012). Згідно п. 9.2. Договору відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, цей Договір діє протягом 1 календарного року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Таким чином, кредитний договір було укладено значно пізніше, ніж ТОВ «ФК «ЦФР» передало право вимоги ПАТ «Таскомбанк». Тобто, на момент передачі відступлення прав вимоги ще не виникло у позичальника зобов`язання зі сплати кредитних коштів, а тому нема підстав вважати, що права вимоги перейшли від ТОВ «ФК «ЦФР» до ПАТ «Таскомбанк», та це означає, що ПАТ «Таскомбанк» не набуло право вимоги за кредитним договором №8135346214 та не могло передати право вимоги на такий договір відповідно до договору факторингу №НІ/11/17-Ф укладеному між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки у такого не виникло право вимоги, який би можна було передати позивачеві. Пунктом 2.2. Договору відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «Таскомбанк» від 07.10.2016, передбачено, що первісний кредитор щоденно передає новому кредитору права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог. Проте, в матеріалах справи відсутній акт передачі реєстрів прав вимог, який засвідчує факт передачі прав вимоги на кредитний договір №8135346214 від ТОВ «ФК «ЦФР» до ПАТ «Таскомбанк». Також, серед пунктів договору відступлення прав вимоги відсутній пункт, яким передбачається передача прав вимоги також на майбутні кредитні договори, які будуть укладені між первісним кредитором та боржниками. Окрім наведеного, позивачем не надано доказів, що вищезгаданий договір про відступлення права вимоги був пролонгований, а тому строк дії такого закінчився 07.10.2017. Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які квитанції чи платіжні інструкції про перерахування коштів за договором відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «Таскомбанк» укладеного 07.10.2016 і так само щодо договору факторингу №НІ/11/17-Ф укладеного між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивач не довів факту набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором №8135346214 від 07.05.2021, укладеним з ТОВ «ФК «ЦФР», а тому у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості закредитним договором №8135346214 від 07.05.2021 в розмірі 49177,52 грн, слід відмовити. Розподіл судовий витрат Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому вимоги про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed