Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 20.06.2025 шляхом направлення засобами поштового зв`язку (надійшла до суду 25.06.2025), в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 21.07.2006 Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №422; судові витрати покласти на позивача. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 21.07.2006 сторони уклали шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Спільних неповнолітніх дітей подружжя не має. Приблизно з літа 2009 року сторони припили шлюбно-сімейні стосунки, почали мешкали окремо у зв`язку з втратою інтересу один до одного, відсутністю спільних поглядів на сімейні відносини. Крім того, з 2012 року [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою, з якою вони мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на вищенаведене, наявність іншої сім`ї, [PERSON] не вбачає сенсу у подальшому існуванні шлюбу із [PERSON] , який має формальний характер та підлягає офіційному розірванню. Доцільності у наданні строку на примирення не вбачає. Майновий спір між ними відсутній. Ухвалою суду від 30.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони про свою участь в судовому засіданні не заявили, будучи повідомленими належним чином у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] адвокат Болотін А.Є. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його як представника. На задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи усіма процесуально можливими способами, визначеними ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подала. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавала. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її повторну неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та його представника проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 21.07.2006 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №422 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 21.07.2006). Спільних неповнолітніх дітей подружжя не має. Як вказував позивач, шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені з 2009 року, спільного господарства вони не ведуть, мешкають окремо. Причини розлучення обумовлені різними поглядами на сімейне життя, обов`язки, втрату обопільного інтересу. Не маючи наміру та бажання зберегти шлюб на майбутнє, позивач просить його розірвати. Крім того, вказував, що з 2012 року він перебуває у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , з якою вони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та у подальшому він має намір укласти з нею офіційно шлюб. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності\~шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 пп. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у порядку ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач, діючи через представника, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надала, клопотань про надання строку на примирення не заявляла. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, тривалості припинення сторонами стосунків, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, обставин, які б свідчили про можливість збереження шлюбу на майбутнє не встановлено, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 21.07.2006 слідує, що під час державної реєстрації шлюбу сторони не змінювали прізвища, а відтак правові підстави для їх зміни після розірвання шлюбу відсутні. При розподілі судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: dismissed