Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач, АТ «Кредобанк», звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № іро20865 в розмірі 432 402,42 грн; судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.02.2021 між [PERSON] та АТ «Кредобанк» укладено кредитний договір № іро20865. Банк належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, позичальник своїх зобов`язань не дотримався, внаслідок чого станом на 16.11.2023 утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 432 402,42 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за основним боргом (тіло): 351 008,46 грн та прострочені проценти за основним боргом: 81 393,96 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено право подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Позивач копію ухвали отримав 22.03.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Відповідач копію ухвали суду та копію позовної заяви з додатками не отримав, конверт з відправленням повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було. Таким чином, суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 11.02.2021 [PERSON] звернувся до АТ «Кредобанк» із Анкетою-заявою №20865 фізичної особи на отримання іпотечного кредиту, в якій зазначено відомості про клієнта та його персональні дані (пункт 1-2). У пункті 3 вказаної анкети-заяви зазначено інформацію про обраний клієнтом кредит. Анкета-заява від 11.02.2021 року №20865 містить особистий підпис [PERSON] 16.02.2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №іро20865. Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах обумовлених цим кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ним, комісії та інші платежі, передбачені цим договором. Пунктами 2.1, 2.2 кредитного договору передбачено, що банк видає позичальнику кредит в сумі 430 440 грн на строк до 15.02.2026. Кредит видається на нерухомість в кредит (ВР) (121312) за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 3.3 кредитного договору встановлено, що з моменту видачі кредиту проценти підлягають сплаті за фіксованою процентною ставкою, а саме: 10 % річних - з дати укладення кредитного договору до 15.02.2022; 12 % річних - з 16.02.2022 до 15.02.2023; 14 % річних - з 16.02.2023 до 29.02.2024. Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни) передбачені цим кредитним договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 7 174 грн, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим кредитним договором та/або додатками до нього, згідно графіку платежів, шляхом внесення коштів на поточний рахунок вказаний в п. 3.18 кредитного договору (п.4.1 кредитного договору). Банк у випадках, передбачених п. 2.9 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів, та/або повернення кредиту (частини кредиту) право банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій, та інших належних до сплати платежів за кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на три календарні місяці (п.4.9 кредитного договору). [PERSON] підписав таблицю обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та орієнтовної реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком № 2 до кредитного договору. 16.02.2021 [PERSON] також підписав паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит). Згідно меморіального ордеру № 8581246 від 16.02.2021 [PERSON] від АТ «Кредобанк» отримав кошти в сумі 430 440,00 грн. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за договором кредиту №іро20865 від 16.02.2021, загальна сума заборгованості станом на 16.11.2023 складає 432 402,42 грн, з яких: 351 008,46 грн. - тіло кредиту та 81 393,96 грн. - сума заборгованості за відсотками. 15.06.2023 АТ «Кредобанк» надіслало [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яка залишилась без відповіді. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимогами статті 1056 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення позичальником встановленого кредитним договором обов`язку цільового використання кредиту кредитодавець має право також відмовитися від подальшого кредитування позичальника за договором. Згідно з статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За приписом частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до статті 1049 цього Кодексу, яка на підставі положень частини 2 статті 1054 ЦК України застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, станом на 16.11.2023 утворилась заборгованість в загальному розмірі 432 402,42 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 351 008,46 грн., заборгованості по відсотках в сумі 81 393,96 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту № іро20865 від 16.02.2021. Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 430 440 грн. Позичальник в свою чергу грошові зобов`язання за кредитним договором не виконав, чим порушив права кредитодавця АТ «Кредобанк», які підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Відповідно частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд дійшов висновку, що розрахунок в частині наявності використаних і не повернутих кредитних коштів, як такий, що не оспорений і не спростований відповідачем, є правильним і відповідає дійсності, а тому відповідно до цього розрахунку відповідач має заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи, що відповідачем не спростовано розмір боргу і не доведено його відсутність або його погашення чи часткове погашення, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку по поверненню використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 6 486,04 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved