Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлення порядку користування квартирою. В позовній заяві просить Встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділити в користування [PERSON] кімнату №3 площею 14,5 кв.м., виділити в користування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кімнату №4 площею 12,5 кв.м., у спільному користуванні співвласників залишити кухню №2 площею 8,0 кв.м., ванну кімнату №6 площею 3,9 кв.м., вбиральню №5 площею 1,3 кв.м., коридор №1 площею 7,2 кв.м., а також стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. Позов мотивовано тим, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS] , та кожному з них належить по 1/4 частки квартири. Позивач вказує, що фактично даною квартирою користується лише він та [PERSON] , при цьому він користується кімнатою № [NUMBER] , а [PERSON] кімнатою №4. Відповідачі не піклуються про спільне майно, не несуть витрат на його утримання, укласти договір про користування квартирою не бажають. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачам для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с. 35). Представник відповідача [PERSON] адвокат Дмитришина Т.І. подала відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позову, оскільки твердження відповідача про те, що лише він утримує спільну квартиру не відповідає дійсності. Крім цього, у випадку встановлення порядку користування квартирою, запропонованого позивачем, матиме місце значне відхилення площі, виділеної в користування відповідачів, від розміру їх частки у праві власності на майно. (а.с.46-49) Представник \~позивача [PERSON] - адвокат Вересюк М.В. подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить викласти позовні вимоги в наступній редакції: встановити порядок користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , наступним чином: виділити в користування [PERSON] та [PERSON] кімнату №3 площею 14,5 кв.м. та виділити в користування [PERSON] та [PERSON] кімнату №4 площею 12,2 кв.м. У спільному користуванні співвласників залишити кухню №2 площею 8,0 кв.м., ванну кімнату №6 площею 3,9 кв.м., вбиральню №5 площею 1,3 кв.м. та коридор №1 площею 7,2 кв.м. (а.с.86) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області прийнято до розгляду заяву заяву \~позивача [PERSON] про уточнення позовних вимог у справі. (а.с.90) Позивач [PERSON] та його представник адвокат Вересюк М.В. в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позов підтримує, просить задовольнити. (а.с.97) Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Дмитришина Т.І., відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог з врахуванням заяви про їх уточнення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність. (а.с.71) Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 24.04.2008, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради згідно з рішенням від 24.04.2008 №932, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/4 частки квартири [ADDRESS] . (а.с.3) Аналогічні відомості містяться в копії технічного паспорта на дану квартиру. (а.с.4-6) З наявних в матеріалах справи копії квитанцій вбачається, що [PERSON] та [PERSON] сплачували за комунальні послуги щодо вказаної вище квартири. (а.с. 9-12, 63 на звороті-66 на звороті) 05.03.2025 [PERSON] надіслав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пропозицію щодо порядку володіння та користування спільним майном. (а.с.17-18) Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ч.1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду від 25.12.1995 (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998) № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною часткою власності, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18) зроблено висновок, що «при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим». При встановленні порядку користування квартирою кожному із співвласників передається в користування конкретна частина квартири з урахуванням її частки у праві спільної власності на квартиру. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування житлом з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Вказаний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду Українивід03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13,від якого не відійшов Верховний Суд у постановівід31 липня 2019 року у справі № 127/7320/13 (провадження № 61-18125св18). У даній справі встановлено, що спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності, між ними існує спір щодо користування цим майном і встановити порядок користування житлом з ідеальним дотриманням часток співвласників є неможливим. Задля винесення справедливого і обгрунтованого рішення по справі, дотримання балансу інтересів сторін, суд всесторонньо дослідив обставини справи, такі як: виникнення у сторін права власності на спірну квартиру, відносини між сторонами, факт проживання сторін у спірній квартирі та участь у її утримання. Також, судом встановлено, що між сторонами у справі фактично встановлений порядок користування квартирою, за яким в користування [PERSON] та [PERSON] знаходиться кімната №3 площею 14,5 кв.м. в користуванні [PERSON] та [PERSON] перебуває кімната №4 площею 12,5 кв.м., а у спільному користуванні співвласників кухня №2 площею 8,0 кв.м., ванна кімнату №6 площею 3,9 кв.м., вбиральня №5 площею 1,3 кв.м., коридор №1 площею 7,2 кв.м. Отж, за визначеного фактично існуючого порядку користування квартирою дотримується справедливий баланс усіх співвласників спірного нерухомого майна, що відповідає статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. в рівних частках. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved