Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

14.07.2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитини повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 22.01.2024 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на вихованні та утриманні позивача. Відповідач надає матеріальну допомогу, визначаючи її обсяги на власний розсуд, згідно суб`єктивного уявлення про потреби дитини, яке часто не збігається з обставинами реальної дійсності. При цьому позивач зазначає, що в неї є обґрунтоване припущення про наявність у відповідача статків, які дозволяють брати участь в утриманні дитини у більшому обсязі. З метою найкращого забезпечення інтересів дитини, яке можливе з урахуванням властивостей його батька, позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення аліментів в примусовому порядку. При цьому позивач також вказує, що відповідач має постійний дохід та задовільний стан здоров`я, інших осіб на утриманні не має, є працездатним. Зважаючи на викладене позивач вважає, що відповідач має спроможність сплачувати аліменти на утримання спільної дитини, у зв`язку з чим звернулась до суду. Також просила суд витребувати у Холодногірської ДПІ ГУ ДПС у Харківській області довідку про доходи відповідача. Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 18.07.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 21.08.2025 року до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що останній погоджується із заявленою позовною заявою про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитини повноліття. Також зазначив, що він після розірвання шлюбу з позивачем щомісячно сплачує аліменти у розмірі від 3000 грн. до 4500 грн., шляхом перерахування коштів на її карту. Разом з тим, наголосив, що він переводить також кошти сину [PERSON] на його особисту банківську картку, зокрема на: день народження, новий рік, особисті проблеми та інше, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. При цьому [PERSON] вказує, що він має бажання брати акту участь в утриманні спільного сина та забезпеченні його належного рівня розвитку. Окремо зазначив, що із квітня 2025 року він працює у КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи» на посаді екстрений медичний технік, що підтверджується довідкою про доходи від 05.08.2025 року. 25.08.2025 року до канцелярії суду від представника позивача адвоката Зайцевої О.О. надійшла заява, якою остання просить розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Разом з тим просила суд клопотання про витребування доказів залишити без розгляду, оскільки відповідачем надано відповідну довідку. 25.08.2025 року відповідачем [PERSON] до канцелярії суду надано заяву, якою останній просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК\~України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Харкова 22.01.2024 року розірвано (справа №642/5922/23). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №715, від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини в свідоцтві зазначені сторони по справі. Дитина [PERSON] ,\~ [INFO] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 8\~Закону\~України\~«Про\~охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст.\~51\~Конституції\~України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Згідно зі ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. З роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. ст.\~1-3\~Конвенції\~ООН\~«Про\~права\~дитини» від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради\~України\~№789-ХІІ\~від\~27\~лютого\~1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, в усі діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно з\~ч.ч.1,\~2\~ст.\~27\~Конвенції\~ООН\~«Про\~права\~дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Доказів того,\~що відповідач\~за станом\~здоров`я\~або з\~інших підстав\~не може\~приймати участь\~в утриманні\~спільної дитини\~суду не\~надано. Окрім того, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 14.07.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору згідно вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved