Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

03.10.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у шлюбі з 14.11.1998 року. Під час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу подружжям було придбано майно, право власності на яке зареєстровано за відповідачем: - об`єкт нерухомого майна що має реєстраційний номер 849433612101 садибний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з описом: садовий будинок літ. А-2, загальною площею 145,4 кв.м.; сарай літ Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г; споруди №1-10; -\~земельна ділянка\~1210100000:08:587:0126\~з цільовим\~призначенням для\~індивідуального садівництва,\~площею 0,0687\~га. Рішенням суду від 08.01.2024 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. Оскільки вищезазначене нерухоме майно було придбане сторонами в період шлюбу, воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач просить здійснити поділ вищезазначеного майна сторін, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнати за позивачем право власності: на 1/2 садибного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з описом: садовий будинок літ. А-2, загальною площею 145,4 кв.м.; сарай літ Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г; споруди №1-10 та на 1/2 земельної ділянки 1210100000:08:587:0126 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, площею 0,0687 га. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання, у якому просить провести розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.3 ст.\~211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, встановив такі обставини справи. У ході судового розгляду встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.01.2024 року по справі № 205/11180/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу сторони зареєстрували шлюб 14.11.1998 року; мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказаним рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. У період шлюбу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого 15.02.2016 року Дніпропетровським міським управлінням юстиції, набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ.А. загальною площею 145,4 кв.м., сараю літ. Б, сараю літ. В., вбиральні літ. Г, споруд № 1-10. Право власності зареєстровано 17.12.2015 року. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 17.07.2015 року відповідач у період шлюбу з позивачем набув право власності на земельну ділянку площею 0,0687 га з кадастровим № 1210100000:08:587:0126 за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для індивідуального садівництва. Право власності зареєстровано за [PERSON] 30.06.2015 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст.368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.\~61\~СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Зі змісту п. п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Таким чином, оскільки житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку з кадастровим № 1210100000:08:587:0126, розташовану за цією адресою, було придбано відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі, на підставі ст.\~60\~СК України на вищевказане майно поширюється режим спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України закріплено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 65\~СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно з ч. 1 ст. 70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 71\~СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1\~ст. 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи презумпцію рівності часток подружжя у спільному сумісному майні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При ухваленні рішення суд здійснює розподіл судових витрат. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 20\~000 грн., суд виходить з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем на підтвердження витрат на професійну правову допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 12.08.2024 року, відповідно до п. 4.1. якого вартість юридичної допомоги, що надається бюро клієнту, складає 20\~000 грн. без ПДВ за підготування документів до судового розгляду, підготування правової позиції, надання консультацій відносно поділу майна подружжя за першу інстанцію. Також позивачем надано копію платіжної інструкції від 13.08.2024 року про оплату позивачем 20\~000 грн. правової допомоги за вказаним договором та копію ордеру на надання правничої допомоги. Суд дослідив питання обґрунтованості витрат та врахував, що справа також не обтяжена великою кількістю доказів, які б потребували вивчення, відтак, не є складною і підготовка до її розгляду, оскільки явно не потребувала значних затрат часу та зусиль професійного адвоката. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи обсяг роботи та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для її виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, оцінюючи в тому числі й необхідність та розумність таких витрат, суд вважає, що заявлена сума у розмірі 20 000 грн. не є співмірною, а відтак доходить висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн., що за даних обставин справи буде справедливим та співмірним відшкодуванням таких витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, ухвалою суду від 18.10.2024 року визначено розмір судового збору за подання даного позову в розмірі 6\~000 грн., судовий збір у сумі 6 000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved