Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до П`ядицької сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно, а саме: право власності на будинковолодіння що знаходяться в [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами: житловий будинок - літера за планом «А»; літня кухня - літ. «Б»; стайня - літ. «В»; стодола - літера «Г»; комора Д; погріб Е; навіс Є; сарай Ж; навіс З; сарай И; сарай К; вбиральня Л; криниця №; огорожа №1-6; вимощення І. Відповідач подав заяву в якій визнав позов в повному обсязі, а розглянути справу та ухвалити рішення по суті спору, просив за його відсутності. Аргументи сторін спору. Позиція позивачів. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у складі якої є право власності на житловий будинок з господарськими спорудами. І з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] , позивачі звернулись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, але майно не було зареєстрвоане в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, згідно свідоцтва про право власності на будинок та виписки з інвентаризаційних матеріалів, він у цілому, разом з господарськими будівлями та спорудами належав [PERSON] . У зв`язку із чим, позивачі просять визнати за ними право власності на спадкове майно. Позиція відповідача. Визнав позов в повному обсязі. Оцінка суду. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним. Тому, оскільки позивачі просять суд захистити їх порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно, а відповідач при цьому визнає вказані вимоги, і ці заяви відповідають їх дійсній волі, а підстави вважати, що фактом визнання права власності будуть порушені особисті та майнові права позивачів чи відповідача, відсутні, суд вважає, що позов, про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування слід задовольнити. Таким чином,

Outcome: approved