Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 08.07.2025 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, у якій представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Канак М.С. просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 11761,00 грн. з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6761,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що договір про надання споживчого кредиту №06770-02/2023 був укладений 22.02.2023 у вигляді електронного документа, із застосуванням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором W3526у вигляді смс на мобільний номер телефону [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. 21.06.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» укладено договір факторингу №21062023 у відповідності до якого ТОВ «Аванс Кредит» передає факторові за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 27.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27122023, за яким право грошової вимоги до боржника перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, у позовній заяві зазначив щодо розгляду справи у його відсутність та у випадку неявки відповідача у визначені судом дату і час, не заперечує про винесення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті був належним чином повідомлений, однак в судове засідання не з`явився. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 10.07.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк, відзив до суду на позов, не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. 22.02.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №06770-02/2023 у розмірі 5000,00 грн. на строк 20 днів за процентною ставкою 1,99% (фіксована) на день, 46,29% річних від суми кредиту, мета отримання кредиту - придбання споживачем товарів для задоволення власних потреб, орієнтовна загальна вартість кредиту - 5100,00 грн. (а.с. 5- 9). [PERSON] неодноразово продовжував термін кредитування шляхом подання до ТОВ «Аванс Кредит» заявок на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, що підтверджується заявками та додатковими угодами №3 укладеними від 22.03.2023 - на 10 днів, 12.04.2023 - на 10 днів, 09.05.2023 - на 10 днів, 11.06.2023 - на 10 днів (а.с. 10-13) Відповідно до договору факторингу №21062023 від 21.06.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм»ТОВ «Аванс Кредит» передає факторові за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі (а.с. 14-16). 27.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27122023, за яким, ТОВ «Аванс Кредит» передає новому кредитору право грошової вимоги до Божників, що підтверджується актом прийому - передачі реєстру боржників (а.с. 17-20). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 ТОВ «Інвеструм Груп» вказаний як клієнт, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вказаний як фактор, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №06770-02/2023 становить 11761,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6761,00 грн., - сума заборгованості за відсотками (а.с. 21). Згідно розрахунку заборгованості виданим ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором про надання споживчого кредиту №06770-02/2023 від 22.02.2023 сума заборгованості становить 11761,00 грн. з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 6761,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; (а.с. 22). Повноваження Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підтверджуються свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, розпорядженням, статутом, протоколом №41 від 26.06.2014, наказом №ФК125-к від 02.07.2014 (а.с.23- 25, 30-34). Повноваження ТОВ «ФК «Інвеструм» підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, статутом, (а.с.26- 29). Повноваження представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Канак М.С. підтверджуються довіреністю від 05.12.2024 (а.с. 35). 3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Фінансовими вважаються такі послуги - надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638ЦК України). Статтею ст.640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.642ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 1056-1 Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Судом встановлено, що 22.02.2023 відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 06770-02/2023 з ТОВ «Аванс Кредит» про надання кредиту у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у разі невиконання умов договору позичальником. 22.02.2023 ТОВ «Аванс Кредит» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши відповідачу позику на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконала умови кредитного договору (а.с. 5-9). 21.06.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвеструм» відповідно до чинного законодавства укладений договір відступлення прав вимоги №21062023(а.с. 14-16). 27.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу за яким новим кредитором є ТОВ «ФК «ЄАПБ» та клієнт передає фактору належні йому права грошової вимоги до боржників (а.с. 17-20). Сума заборгованості відповідача відповідно до Витягу з реєстру боржників від 27.12.2023 до договору відправлення прав вимоги №27122023-1 від 26.09.2023, становить 11761,00 грн. з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 6761,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.21). Згідно із ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторонами у договорі факторингу є факторі клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до постанови від 16.03.2021 в справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-III умови; 5) мета договору полягає в наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги. За договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту в розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту). Правочин який не відповідає ознакам, притаманним договору факторингу, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги (подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року в справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106). У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17). Правовідносини - одна з основоположних категорій права, структуру якої складають учасники або суб`єкти правовідносин (особи, які беруть участь у правовідносинах), об`єкти правовідносин (немайнове або майнове благо, стосовно якого виникає певний зв`язок між суб`єктами правовідносин), зміст правовідносин (суб`єктивні цивільні права та суб`єктивні цивільні обов`язки їх учасників). Існування правовідносин неможливе за відсутності одного (або декількох) зі складових елементів їх структури. Договір є однією з підстав виникнення правовідносин. Договір установлює суб`єктний склад конкретних правовідносин, а також їх зміст. При цьому визначення предмета договору (об`єкта, з приводу якого такий договір укладається) у його змісті виступає обов`язковою умовою для породження обумовлених договором правових наслідків. Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 у справі № 301/2368/14 зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтверджений обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також покликався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 року в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. Аналізуючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження сплати ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування-їх на рахунки, позивачем не надано. Крім цього, як відзначив Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 в справі № 916/2286/16, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Відповідно із наданого позивачем витягу з реєстру боржників за договором факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 ТОВ «Інвеструм Груп» вказаний, як клієнт, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вказаний, як фактор. До позовної заяви позивач додав лише два договори факторингу, а саме: №21062023 від 21.06.2023 укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм» та №27122023 від 27.12.2023 укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Реєстри боржників до зазначених договорів не надані суду. Договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 позивач не додав, внаслідок чого доданий витяг з реєстру боржників за договором факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 не є доказом, який підтверджує перехід права грошової вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до боржника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №06770-02/2023. Також суб`єктний склад договору факторингу №27122023 від 27.12.2023 становить ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», внаслідок чого, перехід права грошової вимоги до ТОВ «Інвеструм Груп» не можливий, оскільки суб`єктний склад, вказаний у вищенаведеному витязі не відповідає жодному із вищевказаних договорів. Крім того, за двома вищенаведеними договорами факторингу вказаний один клієнт, а саме ТОВ «Аванс Кредит» та не надано жодних доказів, які б підтвердили фактичні обставини вказані в позовній заяві та фактичний перехід права грошової вимоги від ТОВ «Аванс Кредит» до інших кредиторів зокрема не надано: платіжних інструкцій щодо повної оплати за договорами факторингу, повідомлень боржника про відступлення права грошової вимоги щодо нього, витягів з реєстру боржників, розрахунків заборгованості первісного кредитора та нових кредиторів. Отже, позивач додав до позовної заяви договори факторингу, які не підтверджують фактичних обставин справи, а також не є належними доказами у справі, оскільки їх зміст не відповідає обставинам, що вказані в позовній заяві, а також не підтверджують права набуття позивачем грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №06770-02/2023 у розмірі 11761,00 грн. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити. За ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивачу судовий збір стягненню не підлягає. Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Outcome: dismissed