Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості: - за договором позики № 2713138 в розмірі 48620 грн., з яких: 14300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34320 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за договором позики № 79453542 в розмірі 42168 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30168 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № 13804-02/2024 в розмірі 36500 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26500 грн. - сума заборгованості за відсотками, всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 127288,00 грн. та судові витрати, з тих підстав, що відповідач добровільно не виконав зобов`язання за кредитними договорами. Відповідач подав відзив на позов,\~ за змістом якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до нього про стягнення заборгованості за кредитними договорами (т.1 а.с.66-71). Від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла відповідь на відзив, в якій просить\~ судове засідання провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (т.1 а.с.72-88, 89-115). Відповідач\~ належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в суд не з`явився,\~ причини неявки на виклик суду не повідомив. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 21 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2713138, який підписано електронним підписом позичальника (т.1 а.с. 7-10), згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 14300,00 грн., на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики\~ (п.1). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, та додаткові угоди до нього № 2 від 28 липня 2021 року та № 30 від 24 червня 2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (т.1 а.с. 11-15). Відповідно до витягу з Реєстру боржників №26 від 24.06.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача\~ [PERSON] за договором позики № 2713138 у розмірі 48620 грн., з яких: 14300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34320 грн. - сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с. 16). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 2713138 від 21 лютого 2024 року в сумі 48620 грн., з яких: 14300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34320 грн. - сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості за період з 24.06.2024 по 30.11.2024 (т.1 а.с. 17). 01 березня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 79453542, який підписано електронним підписом позичальника (т.1 а.с. 18-21), згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 12000,00 грн., на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики\~ (п.1). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, та додаткові угоди до нього № 2 від 28 липня 2021 року та № 30 від 24 червня 2024, № 31 від 19 липня 2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (т.1 а.с. 11-15, 22, 23). Відповідно до витягу з Реєстру боржників №27 від 19.07.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача\~ [PERSON] за договором позики № 79453542 у розмірі 42168 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30168 грн. - сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с. 24). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 79453542 від 01 березня 2024 року в сумі 42168 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30168 грн. - сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості за період з 19.07.2024 по 30.11.2024 (т.1 а.с. 25). 09 лютого 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір\~ № 13804-02/2024, який підписано електронним підписом позичальника (т.1 а.с. 31-36), згідно з умовами якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1). 24.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24052024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (т.1 а.с. 37-40). Відповідно до витягу з Реєстру боржників\~ від 24.05.2024 року до Договору факторингу №24052024 від 24.05.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача\~ [PERSON] за кредитним договором № 13804-02/2024 у розмірі 36500 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26500 грн. - сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с. 41). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 13804-02/2024 від 09 лютого 2024 року в сумі 36500 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26500 грн. - сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості за період з 24.05.2024 по 31.10.2024 (т.1 а.с. 42). Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договорів від 21 лютого 2024 року, 01 березня 2024 року, 09 лютого 2024 року,\~ таким чином між позивачем та первісними кредиторами виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаними договорами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорював договори позики, не надав суду доказів, що кредитні договори укладені проти його справжньої волі. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач не надав доказів того, що він договорів не укладав, не отримував грошові кошти, своєчасно та в повному обсязі виконав умови договорів та не надав доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі. З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитними договорами, виписок за договорами, вбачається, що останній не погасив взяті ним кредити, не сплатив відсотків. У кредитних договорах вказано про обізнаність позичальника з умовами кредитування в обсягах, визначених ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Так, з матеріалів справи вбачається, що за користування кредитними коштами відповідач сплачує комісію та проценти . Вказані умови кредитних договорів не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Крім того, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.ст.1048,1056-1 ЦК України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону. Згідно ч. 2 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідач розумів розмір процентів, зміст договору та Закону надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться.\~\~\~\~\~\~ Суд\~ звертає увагу на те, що враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, натомість відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписуючи кредитні договори,\~ [PERSON] \~ засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договорами, а доводи приведені у відзиві на позов цього не спростовують. На позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи ( п.16 постанови Верховного Суду від 12.11.2019 справа №910/1265/17) Суд погоджується з розрахунками заборгованості за договорами про надання кредитів наданих позивачем .\~ З наданих позивачем розрахунків заборгованості за договорами про надання кредитів проаналізованих судом вище\~ вбачається, що відповідач не\~ виконав свої зобов?язання. Відповідач, заперечуючи щодо позовних вимог, контррозрахунок за договорами про надання кредитів суду не надав. Для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо). Позивач надав суду належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, витяги з реєстрів з даними за кредитним договором, акти прийому передачі реєстру боржників , що свідчать на підтвердження оплати за договором. За таких обставин, враховуючи викладене, навність заборгованості у відповідача перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами в загальній сумі 127288 грн. 00 коп., суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 127288 грн. 00 коп., з яких: - за договором позики № 2713138 в розмірі 48620 грн., з яких: 14300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34320 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за договором позики № 79453542 в розмірі 42168 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30168 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № 13804-02/2024 в розмірі 36500 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26500 грн. - сума заборгованості за відсотками. Інші доводи представника відповідача, не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 3028 грн. 00 коп. (т.1 а.с.54). Відповідно до ст. ст. 526, 530, 533, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved