Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

02.06.2025 адвокат Цокало Тетяна Михайлівна, яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа:\~Приватний виконавець\~виконавчого округу\~Київської області\~Сидорчук Андрій\~Анатолійович, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 43093,43 грн безпідставно набутих коштів, 1211,20 грн судового збору та 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрія Анатолійович перебувало на виконанні ВП №65517728 від 20.05.2021 року, сторонами якого є [PERSON] (боржник), [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , та Акціонерне товариство «ІДЕЯ БАНК» (стягувач), код за ЄДРПОУ: 19390819. 04.06.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрієм Анатолійовичем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за ВП №65517728, яка була направлена на місце роботи позивача. [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Цокало Т.М., звернулась до Богуславського районного суду Київської області з позовом, у якому прохала визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за №19630, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості за кредитним договором №Z06/23744005445040 від 04.07.2019 р. укладеного між Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] за 14 січня 2025 року Богуславський районний суд Київської області, розглянув справу №358/1258/21 позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович. Суд задовільнив позов та визнав таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №19630 від 14.04.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості у розмірі 111 012,18 грн. Представником позивача, Цокало Т.М., було направлено адвокатський запит за Вих. №4520/ЗПТ від 29.04.2025 р. до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича з проханням: 1. Надати інформацію про суму стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , за виконавчим провадження ВП №65517728, відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрієм Анатолійовичем з примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем №19630 від 14.04.2021 р. про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості в розмірі 111012,18 грн. Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович надав відповідь №9258 від 08.05.2025 р. на запит від 29.04.2025 року про суму коштів стягнутих за виконавчим провадженням №65517728, якій повідомив наступне: Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження в межах ВП №73100353 проведено стягнення в сумі:- 43 093,43 грн. - борг на користь стягувача;- 4 309,36 грн. - основна винагорода приватного виконавця;- 1 269,00 грн. - витрати виконавчого провадження;- 5 671,58 грн. - кошти перераховані на рахунок боржник. З урахуванням вказаного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, безпідставно набуті кошти у розмірі 43 093,43 грн., які було стягнуто з позивача та перераховано відповідачу в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом №19630 від 14.04.2021 р., що підтверджується відповіддю приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрія Анатолійовича за №65517728. Ухвалою суду від 05.06.2025 відкрито провадження у справі,\~розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.06.2025 представником відповідача АТ «Ідея Банк» Лубоцькою Н.І. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні, з огляду на наступне. У зв`язку з порушенням позивачем договірних зобов`язань по кредитному договору, в цілях захисту свого порушеного права, АТ «Ідея Банк» було ініційовано вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису №19630 від 14.04.2021, який згодом було пред`явлено до примусового виконання. Таким чином, із боржника на користь кредитора було стягнено кредитну заборгованість на підставі виконавчого напису, та в межах виконавчого провадження №655177285. Проте, рішенням Богуславського районного суду Київської області від 14.01.2025 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №19630 від 14.04.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Вважає, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Отримані в межах виконавчого провадження №655177285 кошти були направленні для\~погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, а тому підстави на яких були отримані такі кошти не відпали. Відтак, факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не може бути підставою для повернення стягнених за ним коштів в порядку статті 1212 ЦК України, оскільки таке стягнення здійснюється у зв`язку з укладенням між позивачем та відповідачем правочину. Також вважає необґрунтованим та неспівмірним розмір витрат на правничу допомогу, про який заявив представник позивача у поданому позові. Представник позивача Цокало Т.М. подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, у якій позовні вимоги підтримала. В судове засідання представник відповідача АТ «Ідея Банк» не з`явилася, у поданому відзиві на позовну заяву просить здійснювати розгляд справи без її участі. Третя особа (уповноважений представник) в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо її, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати усі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні третьої особи, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності третіх осіб є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 15 серпня 2025 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 11 серпня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 15 серпня 2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст.16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Судом встановлено, що 14 квітня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 19630 про стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості на підставі договору кредиту та страхування №Z06/23744005445040 від 04.07.2019 в розмірі 109 112, 18 гривень, яка виникла за період з 04.09.2020 по 03.03.2021 та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 900, 00 грн, яка в загальному розмірі становить 111 012, 18 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича від 20 травня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65517728 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості в розмірі 111 012, 18 гривень. В подальшому приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 65517728 було винесено 04 червня 2021 року постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 14.01.2025 у справі №358/1258/21 позов [PERSON] задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 19630, вчинений 14 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості на підставі договору кредиту та страхування №Z06/23744005445040 від 04.07.2019 в розмірі 109 112, 18 гривень, яка виникла за період з 04.09.2020 по 03.03.2021 та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 900, 00 грн, яка в загальному розмірі становить 111 012, 18 гривень. Вказане рішення набрало законної сили 14.02.2025. Відповідно до відповіді приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича від 08.05.2025 №9258, на користь АТ «Ідея Банк» в межах виконавчого провадження ВП №65517728 проведено стягнення в сумі: борг на користь стягувача - 43093,43 грн.; основна винагорода приватного виконавця - 4309,36 грн.; витрати виконавчого провадження 1269,00 грн.; кошти перераховані на рахунок боржника 5671,58 грн. Загальна сума стягнення становить 48671,79 грн. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на свою користь, безпідставно набуті кошти у розмірі 43 093,43 грн., які було стягнуто з позивача та перераховано відповідачу в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом №19630 від 14.04.2021 р. За змістом статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володiння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном, як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). За таких обставин, враховуючи те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №19630 від 14.04.2021 визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій АТ «Ідея Банк» набуло кошти від позивача, внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням такого виконавчого напису. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі №910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі №910/1531/18. На підставі наведеного вище суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до АТ «Ідея Банк» підлягають до задоволення, та з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь [PERSON] слід стягнути 43093,43 грн безпідставно стягнутих коштів у виконавчому провадженні ВП №65517728 за виконавчим написом №19630, виданим 14.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~1) у разі задоволення позову - на відповідача;\~2) у разі відмови в позові - на позивача;\~3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.8\~ст.141 ЦПК України\~представником позивача до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правничої допомоги від 29.04.2025, укладений між [PERSON] та адвокатом Цокало Т.М.; ордер про надання адвокатом Цокало Т.М. правничої допомоги [PERSON] серії ВІ №1306105 від 02.06.2025; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2424; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1 від 02.06.2025; квитанцію № 1251 від 30.05.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) від 02.06.2025. Згідно ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, та того, що позовні вимоги задоволено повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути 3000 грн витрат на правничу допомогу, та суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved