Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

У січні 2025 року, через підсистему «Електронний суд», заявник [PERSON] , в інтересах якого діє представник заявника, адвокат Кузьмін Є.В., звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: просив встановити особу [PERSON] , народженого [INFO] у м. Стаханов (на даний час м. Кадіївка) Луганської області Україна, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер якого [NUMBER] , для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. В обґрунтування заяви зазначив, що заявник [PERSON] , народився [INFO] у м.Стаханові Луганської області, Україна, про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області від 15.07.2003. ОДПІ м. Стаханова, 21.08.2007 позивачу присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . З огляду на початок озброєного конфлікту на сході України та перебування заявника на території м. Стаханова, яка була окупована з боку рф (так звана «ЛНР), останній не міг отримати паспорт громадянина України. 19.07.2020 заявник [PERSON] закінчив на той час навчальний заклад та званої «ЛНР» та отримав атестат про середню загальну освіту, та в подальшому навчався у Стахановському коледжі так званої «ЛНР», де здобував середню загальну освіту. З початком повномасштабного вторгнення рф до України, 12.06.2022, заявник разом із матір`ю виїхав до держави Латвія та в подальшому на території Європейського союзу намагався отримати вперше паспорт громадянина України. Так, протягом 2024 року він звертався до Посольства України в республіці Польща, Генерального консульства України у Барселоні, а також Посольства України в Латвійській республіці з метою отримання паспорта громадянина України для виїзду закордон, проте отримав відповіді про неможливість ідентифікувати особу [PERSON] у базах даних Реєстру та ДМС України, у зв`язку з чим йому рекомендовано звернутись до суду. Оскільки Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, встановлення такого факту проводиться в судовому порядку, що обумовило подання вказаної заяви. Ухвалою суду від 27.01.2025 заяву [PERSON] залишено без руху, з огляду на невиконання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України. Ухвалою суду від 13.02.2025 відкрите провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку окремого провадження. Через підсистему «Електронний суд», 11.03.2025 надійшли пояснення Державної міграційної служби України в Луганській області, яка заперечувала проти задоволення заяви, зазначивши, що протягом 2023-2024 років УДМС України в Луганській області здійснювало перевірку належності до громадянства України гр. [PERSON] , [INFO] , за запитами Посольства України в республіці Польща, Генерального консульства України у Барселоні, а також Посольства України в Латвійській республіці. За результатами перевірки були направлені відповіді про те, що згідно з наявних обліків УДМС у Луганській області, ЄІАС УМП, інформаційно-комунікаційних систем ДМС, у тому числі картотек про видачу паспортів громадянина України зразка 1994 року в електронному вигляді, [PERSON] паспорт громадянина України/паспорт громадянина України для виїзду за кордон не оформлювались. Паперові обліки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Луганській області залишились на тимчасово окупованій з 2014 року території Луганської області, у зв`язку з чим перевірити за обліками реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та надати будь-яку інформацію є неможливим. [PERSON] є громадянином України, згідно зі ст. 7 Закону України «Про громадянство», оскільки його батьки на момент народження [PERSON] були громадянами України. Також, 23.03.2024 року [PERSON] звертався до ДП «Документ» філії в Польщі, з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки вперше, у зв`язку з чим, було сформовано анкету-заяву від 23.03.2024 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, та направлено її для розгляду до територіального підрозділу ГУДМС у Закарпатській області Ужгородського відділу № 1, для подальшого розгляду. Ужгородським відділом № 1 ГУДМС у Закарпатській області [PERSON] на електронну пошту повідомлено, щодо необхідності повторного звернення до підрозділу ДП «Документ» у Варшаві для повторного написання письмової заяви-пояснення, в якій зазначається інформація про дату і місце народження, адресу місць проживання, навчання, роботи, відомості про свідків, які будуть залучені до процедури встановлення особи, так як встановлення буде проводитись з використанням відеоконференцзв`язку. [PERSON] не забезпечив та не виконав вимоги Порядку, затвердженого постановою КМУ № 302 від 25.03.2015 та Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 678 від 10.06.2022, відповідь на вищевказаний електронний лист не надав. 22.05.2024 завідувачем сектору РЗ та ПР № 1 Ужгородського відділу № 1 ГУДМС у Закарпатській області був складений висновок за результатами проведення процедури встановлення особи [PERSON] , погоджений начальником Ужгородського відділу №1 ГУДМС у Закарпатській області, та затверджений заступником начальника ГУДМС у Закарпатській області, яким прийнято рішення не проводити процедуру встановлення особи та відмову [PERSON] в оформленні паспорта громадянина України, оскільки заявник не в повному обсязі подав документи та інформацію, необхідну для оформлення і видачі паспорта. Заявник із заявою з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки вперше повторно не звертався. Таким чином, заявником не доведено належними та достовірними доказами, інформацію щодо особи заявника [PERSON] , що є підставою, на думку заінтересованої особи, про відмову у задоволенні заяви. Через підсистему «Електронний суд», 19.03.2025, Міністерство закордонних справ України надало пояснення, яке просило врахувати при розгляді даної цивільної справи, зазначивши, що протягом 2023-2024 років УДМС України в Луганській області здійснювало перевірку належності до громадянства України гр. [PERSON] , [INFO] , за запитами Посольства України в республіці Польща, Генерального консульства України у Барселоні, а також Посольства України в Латвійській республіці, проте [PERSON] не було ідентифіковано, у зв`язку з чим йому було рекомендовано звернутися до суду із заяво про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою суду від 14.05.2025, задоволено клопотання заявника та зобов`язано Головне управління ДМС України в Закарпатській області надати належним чином засвідчені копії матеріалів за результатами розгляду звернення [PERSON] до ДП «Документ» Філія в Польщі м. Варшава від 23.03.2024. В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву із аналогічних викладеним у письмовій заяві доводів. Додатково пояснив, що лист на електронну пошту щодо необхідності повторного звернення до підрозділу ДП «Документ» у Варшаві для повторного написання письмової заяви-пояснення, в якій необхідно зазначити інформацію про дату і місце народження, адресу місць проживання, навчання, роботи, відомості про свідків, які будуть залучені до процедури встановлення особи, так як встановлення буде проводитись з використанням відеоконференцзв`язку, [PERSON] отримав, проте даний лист попав у папку «спам», у зв`язку з чим заявник не бачив його та не відреагував на нього своєчасно. Просив задовольнити заяву в повному обсязі, зазначивши, що [PERSON] зараз перебуває закордоном, не може з`явитись до суду. Також не може бути присутнім в судовому засіданні і в режимі відеоконференцзв`язку, через неможливість його ідентифікації в системі ЄСІТС. Забезпечити його участь в судовому засіданні за допомогою реєстрації електронного кабінету його матері, також неможливо, оскільки вона проживає в іншій ніж заявник країні. Представник заінтересованої особи, Управління державної міграційної служби України в Луганській області, заперечувала проти задоволення заяви з підстав викладених у поясненнях, зазначивши, що заявника не було ідентифіковано та останній фактично не пройшов процедуру встановлення особи. [PERSON] має право повторно звернутись із заявою в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта, що пов`язане з його обов`язковим прибуттям до територіального органу підрозділу ДМС. Представник заінтересованої особи, Міністерства закордонних справ України, в судове засідання не з`явився, зазначивши при наданні пояснень про здійснення розгляду даної справи за відсутності його представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] у м. Стаханов (на цей час - м. Кадіївка) Луганської області Україна, народився [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження було зроблено № 328 від 15.07.2003, що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.07.2003 серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області (а.с. 21). Батьками, відповідно до зазначеного свідоцтва, є [PERSON] та [PERSON] , які є громадянами України, що підтверджується копією паспорта громадянина України для видачі за кордон (а.с.17) та відповіддю Державної міграційної служби України від 10.03.2023 щодо оформлення на ім`я [PERSON] , [INFO] паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 26.02.2016 Попаснянським РВ УДМС України в Луганській області (а.с.91 зворот). Також, 30.05.2007 ОДПІ у м. Стаханові внесено відомості до Державного реєстру фізичних осіб щодо одержання [PERSON] ідентифікаційного номеру [NUMBER] . 22.01.2010, мати [PERSON] , [PERSON] уклала повторний шлюб та взяла прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22.01.2010 серії [NUMBER] , про що зроблено запис в Книзі реєстрації шлюбів № 24 від 22.01.2010 (а.с. 23). На підтвердження місця проживання заявником надано копію домової книги на квартиру за адресою: [ADDRESS] , з якої вбачається, що [PERSON] є користувачем вказаної квартири. Також надано копію атестата [PERSON] про середню освіту [NUMBER] зразка так званої «ЛНР». У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, [PERSON] виїхав до Латвії. Відповідно до відповіді Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2023 за № 21/14281/23-вих інформація про перетинання [PERSON] державного кордону України, в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з такої території в інформаційних ресурсах Державної прикордонної служби України відсутня (а.с.83 зворот). З метою отримання паспорту громадянина України представник [PERSON] звертався до Генерального консульства України у Барселоні, на що отримано відповідь від 26.01.2024 за № 61225/36-500-11692, що за результатами вжитих заходів не було виявлено інформації/підтверджено факту належності до громадянства/ідентифіковано особу [PERSON] у базах даних Реєстру та ДМС України, що потребує проведення процедури встановлення особи відповідно до ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (а.с. 7). Також, представником заявника скеровувались звернення до Посольства України в республіці Польща щодо перевірки належності до громадянства України [PERSON] , [INFO] . Радником з консульських питань посольства України в республіці Польща представнику заявника надано відповідь від 25.01.2024 за № 6137/19-530-10698 аналогічного змісту (а.с.8). На запит представника [PERSON] до Посольства України в Латвійській республіці щодо документування останнього, також отримано відповідь від 02.10.2024 за № 6129/19-500-133411, з якої вбачається, що процедура встановлення особи відносно заявника була проведена двічі, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду (а.с.9). 23.03.2024 [PERSON] звернувся до ДП «Документ» Філія в Польщі м. Варшава з приводу документування його паспортом громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку, надавши свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 24.01.2024 (повторно) Печерським ВДРАЦС у м. Києві, документ, що посвідчує особу законного представника матері (паспорт громадянина України), РНОКПП, та згоду на обробку персональних даних, документ, що підтверджує перетин кордону після 22.02.2024. Також, у зв`язку з прийняттям заяви, було сформовано анкету-заяву від 23.03.2024 для внесення інформації щодо [PERSON] до Єдиного державного демографічного реєстру на якій розміщено фото особи заявника (а.с. 65-зворот, а.с.66). Розгляд даного звернення направлено до Ужгородського відділу № 1 ГУДМС у Закарпатській області. Відповідно до п. 4-2 Постанови КМУ № 678 від 10.06.2022 «Про реалізацію експериментального проекту щодо оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянам України, які перебувають за межами України», під час подання документів для оформлення паспорта громадянина України заявник подає письмову заяву в довільній формі із зазначенням відомостей про членів його сім`ї (зокрема колишньої дружини/колишнього чоловіка), близької особи, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи. Так, Ужгородським відділом № 1 ГУДМС у Закарпатській області, [PERSON] на електронну пошту повідомлено щодо необхідності повторного звернення до підрозділу ДП «Документ» у Варшаві для повторного написання письмової заяви-пояснення, в якій зазначається інформація про дату і місце народження, адресу місць проживання, навчання, роботи, відомості про свідків, які будуть залучені до процедури встановлення особи, так як встановлення буде проводитись з використанням відеоконференцзв`язку. (а.с.173 зворот) Вказані недоліки усунуті не були, що не заперечував представник заявника під час судового розгляду. З огляду на викладене, за результатами проведення процедури встановлення особи [PERSON] , було складено висновок, який, 22.05.2024 було затверджено заступником начальника ГУДМС у Закарпатській області, яким прийнято рішення не проводити процедуру встановлення особи та відмову в оформленні паспорта громадянина України на підставі п.п. 5 п.100 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 302 від 25.03.2015, оскільки заявник не в повному обсязі подав документи та інформацію, необхідну для оформлення і видачі паспорта (а.с.69-70). Листом Ужгородського відділу № 1 ГУДМС у Закарпатській області від 22.05.2025 за №2110.4-1860.2110.2-24 [PERSON] повідомлено про прийняте рішення та роз`яснено його право повторно звернутися до територіального органу/підрозділу, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з яким йому було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України. Доказів у підтвердження отримання [PERSON] листа за результатами його звернення від 23.03.2024 до ДП «Документ» Філія в Польщі м. Варшава, суду не надано. Повторно [PERSON] , як зазначив його представник, із заявою про документування його паспортом громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку не звертався, дії органів ДМС щодо відмови в оформленні паспорта громадянина України в судовому порядку не оскаржував. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив\~Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»,\~Законом України «Про громадянство України». Згідно з підпунктом "а" пункту 1 частини першої статті\~13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»\~паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною 1\~ст.\~10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Враховуючи наведені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення, у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.03.2024 у справі № 760/10717/22 (провадження № 61-12720св23). При цьому, суд, розглядаючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, зобов`язаний перевірити чи дійсно підтверджені належними доказами обставини, на які посилається заявник, які достовірно дають можливість встановити особу [PERSON] , з метою видачі документів, що посвідчують особу та громадянство України. Так, питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення, набуття громадянства України, врегульовано Законом України «Про громадянство», Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, якою\~затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302). Оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України у випадку оформлення особі, яка виїхала за межі України з 24 лютого 2022 р., паспорта громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку, зокрема без подання документів з фотозображенням особи, виданих уповноваженими органами, установами, організаціями, здійснюється відповідно до\~Порядку № 302, з урахуванням Порядку реалізації експериментального проекту щодо оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянам України, які перебувають за межами України, оформлення, обміну іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, посвідки на постійне проживання під час їх перебування за межами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2022 за № 678 (далі Порядок № 678). Так, відповідно до п.п. 38-40 Порядку № 302, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Відповідно до п. 6 ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, а саме відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником (пункт 43 Порядку № 302). Зокрема, свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік), близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження того, що особа є членом сім`ї або близькою особою, подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності зазначених документів такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, або витяг з реєстру територіальної громади, а в разі їх відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, визначеною МВС. У разі встановлення працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС факту невідповідності відомостей, що містяться в документах, поданих заявником та/або свідками, відомостям, що містяться в наявних обліках ДМС, інших державних та єдиних реєстрах, інших інформаційних базах, що перебувають у власності держави, процедура встановлення особи не проводиться. Відповідно до п. 4-2 Порядку № 678, процедура встановлення особи, передбачена абз.3\~пункту 43 Порядку № 302, проводиться в режимі відеоконференцзв`язку за участю заявника та членів його сім`ї (зокрема колишньої дружини/колишнього чоловіка), близької особи. Присутність заявника у відокремленому підрозділі під час відеоконференцзв`язку є обов`язковою. Під час подання документів для оформлення паспорта громадянина України заявник подає письмову заяву в довільній формі із зазначенням відомостей про членів його сім`ї (зокрема колишньої дружини/колишнього чоловіка), близької особи, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи. Визначений ДМС відповідно до п.5\~Порядку № 678 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС інформує відокремлений підрозділ, який прийняв документи для оформлення паспорта громадянина України, про необхідність узгодження із заявником дати і часу відеоконференцзв`язку. Таким чином, з огляду на положення п. 43-44 Порядку № 302 та п.4-2, 5 Порядку №678, оформлення паспорта громадянина України, вперше після досягнення 18-річного віку, за умови відсутності можливості ідентифікувати таку особу, пов`язано з процедурою встановлення особи з обов`язковою присутністю заявника у відокремленому підрозділі під час відеоконференцзв`язку. При цьому,\~враховуючи положення\~п.4-2\~Порядку №678,\~при оформленні\~особі,\~яка виїхала\~за межі\~України з\~24\~лютого 2022\~р.,\~паспорта громадянина\~України вперше\~після досягнення\~18-річного\~віку,\~зокрема без\~подання документів\~з фотозображенням\~особи,\~підлягає підтвердженню\~факт виїзду особою за межі України з 24 лютого 2022 р. документами з відміткою про перетинання кордону країни перебування або іншими документами, що підтверджують такий факт. Як було встановлено судом, [PERSON] під час його неодноразових звернень до дипломатичних установ України в республіці Польщі, Латвії, в Барселоні, з метою отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, ідентифіковано не було, оскільки, як зазначалось вище, за результатами перевірки органами ДМС України згідно з наявних обліків УДМС у Луганській області, ЄІАС УМП, інформаційно-комунікаційних систем ДМС, у тому числі картотек про видачу паспортів громадянина України зразка 1994 року в електронному вигляді, [PERSON] паспорт громадянина України/паспорт громадянина України для виїзду за кордон не оформлювались. Паперові обліки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Луганській області залишились на тимчасово окупованій з 2014 року території Луганської області, у зв`язку з чим перевірити за обліками реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та надати будь-яку інформацію є неможливим. З огляду\~на зазначене,\~при зверненні\~ [PERSON] \~до ДП\~«Документ» Філії\~у м.Варшава\~ з\~ метою\~ отримання\~ паспорта\~громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку, Ужгородським відділом № 1 ГУ ДМС у Закарпатській області, [PERSON] на електронну пошту 30.04.2024 скеровано листа щодо необхідності його повторного звернення до підрозділу ДП «Документ» у Варшаві для повторного написання письмової заяви-пояснення, в якій зазначається інформація про дату і місце народження, адресу місць проживання, навчання, роботи, відомості про свідків, які будуть залучені до процедури встановлення особи, так як встановлення буде проводитись з використанням відеоконференцзв`язку (а.с.173 зворот). Отже, [PERSON] , крім наданих свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.01.2024 (повторно) Печерським ВДРАЦС у м. Києві, документу, що посвідчує особу законного представника матері (паспорт громадянина України), РНОКПП, анкети-заяви від 23.03.2024 для внесення інформації щодо [PERSON] до Єдиного державного демографічного реєстру на якій розміщено фото особи заявника, будь-яких інших відомостей, зокрема відомості щодо свідків, близьких родичів, батьків, для проведення процедури встановлення особи надано не було. Зазначені недоліки, викладені в електронному листі від 30.04.2024, [PERSON] усунуто не було, що стало підставою для відмови в проведенні процедури встановлення особи та оформленні паспорта громадянина України на підставі п.п.5 п. 100 Порядку № 302. Як зазначив представник заявника в судовому засіданні, вказане стало можливим через технічні обставини, поганий інтернет-зв`язок, отримання листа у папку «спам», що, на думку суду, свідчить про відсутність активної позиції з боку позивача щодо з`ясування результатів розгляду поданих ним заяв до державних органів. Вказані недоліки усунуті не були, що не заперечував представник заявника під час судового розгляду, повторно із заявою з приводу документування його паспортом громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку не звертався. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставин справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення особи [PERSON] , [INFO] , для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, заявником, з метою встановлення його особи надані: свідоцтво про народження від 15.07.2003, картка фізичної особи-платника податків від 21.08.2007, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий [PERSON] (прізвище за першим шлюбом « [PERSON] »), копія домової книги на квартиру за адресою: [ADDRESS] , копію атестата [PERSON] про середню освіту [NUMBER] зразка так званої «ЛНР», а також листування з дипломатичними установами України з приводу документування його паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Суд, оцінюючи надані заявником докази кожен окремо та у їх сукупності, приходить до висновку, що вказані докази не доводять належним чином тих обставин, які позивач просив встановити у судовому прядку. Так, з наданого свідоцтва про народження від 15.07.2003 вбачається, що воно належить [PERSON] і посвідчує факт народження останнього в Україні, що свідчить про набуття заявником громадянства України за народженням, оскільки батьки [PERSON] на момент його народження були громадянами України (ст. 7 Закону України «Про громадянство»). Разом з цим, на думку суду, вказане свідоцтво не є достатнім документом для встановлення особи, оскільки будь-яких інших документів, які містять фотографію та інформацію про особу (будь-які офіційні документи) за період 2003-2022 років суду надано не було. При цьому, суд враховує, що в розумінні положень ст. 5 Закону України «Про громадянство», свідоцтво про народження не є документом, що підтверджує громадянство України. Надана копія домової книги, зі місту якої вбачається, що [PERSON] є користувачем квартири за адресою: [ADDRESS] , не може бути прийнята судом як беззаперечний доказ підтвердження факту місця проживання та реєстрації заявника за вказаною адресою за період коли він був неповнолітнім, оскільки зазначений документ, за умови відсутності правовстановлюючого документа, а також відсутності відомостей щодо реєстрації місця проживання одного із його батьків за вказаною адресою, в розумінні ч. 3 ст. 29 ЦК України, не доводить, що [PERSON] мав зареєстроване місце проживання або проживав саме за цією адресою. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких визначено м. Стаханов Луганської області. Указом Президента України № 32/2019 від 07.02.2019 затверджено межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганських областях, в який включено м. Кадіївка (раніше - м. Стаханов). Згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,\~державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Отже, з огляду на зазначені приписи закону, суд не приймає в якості належних доказів документи, видані незаконною владою, а саме органами так званої «ЛНР», у зв`язку з чим копія атестата [PERSON] про середню освіту [NUMBER] зразка так званої «ЛНР» не є належним доказом для встановлення особи [PERSON] . Крім того, суд звертає увагу, що надана корпія документу взагалі не дає можливість встановити яким закладом середньої освіти та за який період заявнику видано атестат про середню освіту. Надаючи оцінку доказам, наданим заявником щодо його звернення до дипломатичних установ та органів державної міграційної служби України, з метою документування його паспортом громадянина України для виїзду за кордон та паспортом громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку, суд зазначає, що вказані докази підтверджують лише вжиття [PERSON] заходів щодо отримання документу, який ідентифікує його як [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Проте вказані докази самі по собі не є підставою для встановлення судом особи заявника, як [PERSON] , [INFO] . Заявником надані суду докази для встановлення його особи, аналогічні тим, які він надавав під час звернення до державних органів з метою документування його паспортом. В той же час буд-яких інших доказів, які б могли достеменно підтверджувати належність цих документів заявнику, як [PERSON] , в тому числі доказів, які б містили фото особи, за умови проведення судового розгляду за відсутності заявника, суду не надано. Будь-яких клопотань про витребування доказів, допиту свідків, близьких родичів, тощо, заявником та його представником заявлено не було. Враховуючи неможливість проведення процедури ідентифікації та встановлення особи заявника, передбаченої Порядком № 302 та Порядком № 678, за наявності аналогічних підстав та за відсутності додаткових доказів, показань свідків та близьких родичів, за умови, що заявник безпосередньо не приймав участь в розгляді даної справи, суд констатує про неможливість встановити особу заявника, як [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер якого [NUMBER] , для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Суд звертає увагу, що відповідно до абз.3 п. 101 Порядку № 302 заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта, та з метою забезпечення виконання вимог щодо обов`язкової присутності заявника у відокремленому підрозділі під час відеоконференцзв`язку, [PERSON] , як громадянин України, який не оформлював документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України та/або надають право такій особі на виїзд з України та в`їзд в Україну, має право оформити посвідчення особи на повернення в Україну відповідно до ст. 27 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність належним чином тих обставин, які позивач просить встановити у судовому прядку, у зв`язку з чим в задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити. Розглядаючи цю справу, суд зважає на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 953/6430/22, у якій зазначено, що відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. За умовами частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Зміст положень частини третьої статті 294 ЦПК України не свідчить, що суд в справах окремого провадження про встановлення факту має повністю замінювати заявника в доказовій діяльності та на власний розсуд визначати та збирати докази. Тож, заявник, який брав участь у судовому процесі з розгляду цієї справи через представника, представленого адвокатом, у разі наявності труднощів щодо витребування доказів у справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів, виклик та допит свідків тощо. Але під час розгляду цієї справи цього зроблено не було. З огляду на викладене, суд висновує, про недоведеність належним чином тих обставин, які позивач просить встановити у судовому прядку, у зв`язку з чим в задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed