Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

18 червня 2025 року [PERSON] (далі\~-\~позивач)\~звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що 27 липня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 207. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач зазначає, що сімейне\~життя між\~сторонами поступово\~погіршувалося,\~що в\~кінцевому результаті\~призвело до\~фактичного припинення\~шлюбних відносин.\~Кожен із\~подружжя має\~протилежні погляди\~на шлюб,\~сім`ю.З 2019 року ведення між сторонами спільного господарства припинено та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини останній немає, шлюб між ними є лише формальним, та у зв`язку з цим звертається до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та\~відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач не з`явився; при цьому, разом з позовом надав клопотання, в якому просив розгляд цивільної справи про розірвання шлюбу проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України), у судове засідання не з`явилась; відзив на позовну заяву не подавала. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти порядку заочного розгляду справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, що зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що 27 липня 2010 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 207 (а. с. 14). Подружжя має двох спільних дітей - дочку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 серпня 2011 року виконкомом Кімівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, та сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого 12\~грудня 2012\~року Виконавчим\~комітетом Комсомольської\~сільської ради\~Миколаївського району\~Миколаївської області (а. с. 5-6). Наразі сторони спільне домашнє господарство не ведуть, проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать їх інтересам, підтримувати сімейні відносини позивач наміру немає. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до приписів ст. 37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і відновлювати їх позивач наміру немає, наполягає на розлученні. Відповідач заперечень на позов не подала. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок, яка сплачена позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved