Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 18.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко О.М., та рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.09.2012 р. у справі №2114/1812/12, позивач являється власником квартири [ADDRESS] . В жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради з метою зареєструвати в належній їй квартири дитину, де отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, з якої дізналася, що постановою ВДВС Комсомольського району АА №605966 від 12.05.2008 року на 1/3 частину належної позивачу квартири накладено арешт. Крім того, в реєстрі також зазначене обтяження у вигляді арешту на підставі ухвали Комсомольського районного суду від 08.04.2009 р., зареєстрований 21.05.2009 року за №8736187 Херсонською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; заявником значиться відділ державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні. На адвокатський запит було надано відповідь від 21.10.2020 р. №68529, в які повідомляється, що за інформацією спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні відділу перебувало виконавче провадження 7433215 з примусового виконання ухвали №2-2699, виданої 16.04.2008 року Комсомольським районним судом Херсонської області про накладення арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , яке відкрито постановою державного виконавця від 08.05.2008 р. Стягувачем згідно виконавчого провадження зазначено [PERSON] . Також у відповіді зазначено про закінчення даного виконавчого провадження постановою державного виконавця від 14.05.2008 року у зв`язку з фактичним виконанням ухвали суду на підставі п. 8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Наявність арешту на належне позивачу нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , порушує права позивача як власника цієї квартири, оскільки позбавляє її можливості вільно та на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю. У зв`язку з цим, позивач просить зняти арешт з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), накладений постановою серія АА №605966 від 12.05.2008 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Комсомольського району у м. Херсоні, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17.05.2008 року за №7203605 та арешт з вищевказаної квартири, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 21.05.2009 року за №8736187. Ухвалою від 18.12.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою від 17.02.2021 року здійснено перехід розгляду цивільної справи зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, згідно якого просив справу розглядати у відсутність представника. Зазначив, що перевіркою даних в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (Наказ Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року №2432/5 «Про затвердження положення про автоматизовану систему виконавчих проваджень») спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження, встановлено, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження 7433215 з примусового виконання ухвали №2-2699, виданої 16.04.2008 року Комсомольським районним судом Херсонської області про накладення арешту, у вигляді заборони відчуження, на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , яке відкрито постановою державного виконавця від 08.05.2008 року. Стягувачем згідно виконавчого провадження зазначено [PERSON] . У зв`язку з фактичним виконанням зазначеної ухвали, постановою державного виконавця від 14.05.2008 року виконавче провадження 7433215 закінчено на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до Порядку роботи з документами, в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 (який діяв до 07.06.2017 року), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, отже виконавче провадження 7433215 знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзив на позов суду не подала. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.09.2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спірному майні задоволено. Припинено право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Виплачена [PERSON] вартість 1/3 частини квартири [ADDRESS] в розмірі 53 894,37 грн. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко О.М., та рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.09.2012 р. у справі №2114/1812/12, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що постановою ВДВС Комсомольського району АА №605966 від 12.05.2008 року на 1/3 частину належної позивачу квартири накладено арешт. Крім того, в реєстрі також зазначене обтяження у вигляді арешту на підставі ухвали Комсомольського районного суду від 08.04.2009 р., зареєстрований 21.05.2009 року за №8736187 Херсонською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; заявником значиться відділ державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні. За інформацією спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні відділу перебувало виконавче провадження 7433215 з примусового виконання ухвали №2-2699, виданої 16.04.2008 року Комсомольським районним судом Херсонської області про накладення арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , яке відкрито постановою державного виконавця від 08.05.2008 р. Стягувачем згідно виконавчого провадження зазначено [PERSON] . Також у відповіді зазначено про закінчення даного виконавчого провадження постановою державного виконавця від 14.05.2008 року у зв`язку з фактичним виконанням ухвали суду на підставі п. 8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, а заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved