Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Громада», в якому просив достроково розірвати додатковий Договір №1 до Договору №2628; стягнути з відповідача на користь суму внесків (вкладів): по додатковому Договору №2 до Договору 1103 у сумі 52009 грн; по Договору №2628 у сумі 30000 грн (загальна сума по вкладам складає 52009 грн + 30000 грн = 82009 грн). Стягнути з відповідача на користь позивача суму процентів до Договору №1421 - 12849,32 грн; по Договору №1103 - 19,18 грн; по додатковому Договору № 1 до Договору №1103 -1292,46 грн; по додатковому Договору № 2 до Договору №1103 - 12646,02 грн; по Договору № 2628 - 3760,27 грн; по додатковому Договору № 1 до Договору № 2628 - 813,70 грн (загальна сума по процентам складає 31373,95 грн. Моральну шкоду у сумі 10000 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Позов обґрунтовано тим, що 22.12.2018 року між позивачем та кредитною спілкою «Громада» було укладено в письмовій формі договір про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 2628 в сумі 30000 грн, строком на 24 місяці з виплатою 25 процентів річних щомісячно. Згідно п. 1.2 Договору термін повернення грошових коштів з 22.12.2020 року. Вказаний внесок здійснений шляхом внесення грошових коштів в національній валюті готівкою в касу кредитної спілки «Громада», що підтверджується прибутковим касовим ордером №32971 від 22.12.2018 року. Так як припинилася виплата процентів за Договором № 2628, 22.04.2020 року між позивачем та КС «Громада» було укладено в письмовій формі договір про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок за Договором 1103 в сумі 1000 грн, строком на 12 місяців з виплатою 25 процентів річних у кінці строку. Згідно п. 1.2 Договору термін повернення грошових коштів є 22.04.2021 року. Вказаний внесок здійснений шляхом внесення грошових коштів в національній валюті шляхом безготівкового перерахування кредитною спілкою заборгованості, нарахованих, але не сплачених процентів за 2 місяці за договорам №2628, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 1625 від 22.04.2020 року. Так як проценти не сплачувались, 25.06.2020 року між позивачем та КС «Громада» було укладено в письмовій формі додатковий договір № 2 про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок за Договором № 1103 в сумі 1009 грн. Вказаний внесок здійснений шляхом безготівкового внесення грошових коштів в національній валюті нарахованих, але не сплачених процентів за 2 місяці за Договором №2628 (з 22 квітня по 22 червня 2020 року), що підтверджується прибутковим косовим ордером № 2235 від 25 червня 2020 р. Так як після закінчення дії Договору № 2628 позивачу було відмовлено в отриманні кошті, 22.12.2020 року між позивачем та КС «Громада» було укладено в письмовій формі додатковий договір № 1 до договору 2628, строком на 42 місяці з виплатою процентів річних з моменту укладення цього додаткового договору з виплатою процентів в кінці дії договору. Згідно п.1.2 день закінчення строку дії договору є 22.06.2022 року. 18.06.2019 року між позивачем та КС «Громада» було укладено в письмовій формі договір про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок № 1421 в сумі 50000 гри строком на 11 місяців з виплатою 28 процентів річних у кінці строку. Згідно п. 1.2 договору термін повернення грошових коштів є 18.05.2020 року. Вказаний внесок здійснений шляхом внесення грошових коштів в національній валюті готівкою в касу кредитної спілки «Громада», що підтверджується прибутковим касовим ордером № 2739 від «18» червня 2019 року. Так як після закінчення строку внеску за Договором № 1421 позивачу було відмовлено в отриманні внеску та процентів. 19 травня 2020 року між позивачем та КС «Громада» було укладено ви письмовій формі додатковий договір №1 про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок за Договором № 1103 в сумі 50000 грн на умовах, що передбачені Договором №1103 від 22 квітня 2020 року про залучення внеску (вкладу). Вказаний внесок здійснений шляхом внесення грошових коштів в національній валюті шляхом безготівкового перерахування КС «Громада», що підтверджується прибутковим касовим ордером №1886 від 19 травня 2020 року. Нараховані проценти за Договором № 1421 сплачені не були. Сума несплачених відсотків складає: сума несплачених відсотків за Договором № 2628 з (22 червня по 22 грудня) 2020 року складає: (30000 x 25% річних): 365 днів х 183 дня = 3760,27 грн. Сума несплачених відсотків за Договором №1103 з (22 квітня по 19 травня) 2020 року складає: (1000 x 25% річних): 365 днів х 28 днів = 19,18 грн. Сума несплачених відсотків за Додатковим договором № 1 до Договору № 1103з (19 травня по 25 червня) 2020 року складає (51000 x 25% річних): 365 днів х 37 днів - 1292,46 грн. Сума несплачених відсотків за Додатковим договором № 2 до Договору №1103 з 25 червня 2020 року по дату пред`явлення претензії (355 днів) складає: (52009 x 25% річних): 365 днів х 355 день = 12646,02 грн. Всього за Договором №1103 з додатковими договорами № 1 та № 2 по відсотках: 19,18 грн + 1292,46 грн + 12646,02 грн = 13957,66 грн. Сума несплачених відсотків по Договору №1421 з 18 червня 2019 року по 18 травня 2020 року (335 днів) складає: (50000 грн х 28% річних): 365 днів х 335 днів = 12849,32 грн. Сума несплачених відсотків по Договору №2628 (з 22 червня 22 грудня) 2020 року (183 дні) складає: (300000 грн. х 25%річних): 365 днів х 183 днів = 3760,27 грн. Сума неповернутого вкладу за Договором №1103, дія якого закінчилася 22 квітня 2021 року становить 52009 грн. Відповідачем порушено норми законодавства України, а також право власності на внесок (вклад) позивача. У зв`язку з відмовою відповідача повернути позивачу грошові кошти, позивачу було завдано моральну шкоду, оскільки йому приходилося приходити в КС «Громада» і принижуватися, щоб забрати свої грошові кошти, що належать йому на праві власності. Крім цього, згідно ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволені вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування (немайнової) шкоди. Тому позивач оцінює свою моральну шкоду в 10000 (десять тисяч) грн. Ухвалою від 04.08.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою від 22.11.2021 року здійснено перехід розгляду цивільної справи зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 05.08.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 22.12.2018 року між позивачем та КС «Громада» було укладено в письмовій формі договір про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 2628 в сумі 30000 грн, строком на 24 місяці з виплатою 25 процентів річних щомісячно. Згідно п. 1.2 Договору термін повернення грошових коштів з 22.12.2020 року. Вказаний внесок здійснений шляхом внесення грошових коштів в національній валюті готівкою в касу кредитної спілки «Громада», що підтверджується прибутковим касовим ордером №32971 від 22.12.2018 року. 22.04.2020 року між [PERSON] та КС «Громада» було укладено в письмовій формі договір про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок за Договором 1103 в сумі 1000 грн, строком на 12 місяців з виплатою 25 процентів річних у кінці строку. Згідно п. 1.2 Договору термін повернення грошових коштів є 22.04.2021 року. Вказаний внесок здійснений шляхом внесення грошових коштів в національній валюті шляхом безготівкового перерахування кредитною спілкою заборгованості, нарахованих, але не сплачених процентів за 2 місяці за договорам №2628, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 1625 від 22.04.2020 року. 25.06.2020 року між позивачем та КС «Громада» було укладено в письмовій формі додатковий договір № 2 про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок за Договором № 1103 в сумі 1009 грн. Вказаний внесок здійснений шляхом безготівкового внесення грошових коштів в національній валюті нарахованих, але не сплачених процентів за 2 місяці за Договором №2628 (з 22 квітня по 22 червня 2020 року), що підтверджується прибутковим косовим ордером № 2235 від 25 червня 2020 р. Так як після закінчення дії Договору № 2628 позивачу було відмовлено в отриманні кошті. 22.12.2020 року між [PERSON] та КС «Громада» було укладено в письмовій формі додатковий договір № 1 до договору 2628, строком на 42 місяці з виплатою процентів річних з моменту укладення цього додаткового договору з виплатою процентів в кінці дії договору. Згідно п.1.2 день закінчення строку дії договору є 22.06.2022 року. 18.06.2019 року між позивачем та КС «Громада» було укладено в письмовій формі договір про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок № 1421 в сумі 50000 гри строком на 11 місяців з виплатою 28 процентів річних у кінці строку. Згідно п. 1.2 договору термін повернення грошових коштів є 18.05.2020 року. Вказаний внесок здійснений шляхом внесення грошових коштів в національній валюті готівкою в касу кредитної спілки «Громада», що підтверджується прибутковим касовим ордером № 2739 від «18» червня 2019 року. Так як після закінчення строку внеску за Договором № 1421 позивачу було відмовлено в отриманні внеску та процентів. 19 травня 2020 року між позивачем та КС «Громада» було укладено ви письмовій формі додатковий договір №1 про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок за Договором №1103 в сумі 50000 грн на умовах, що передбачені Договором №1103 від 22 квітня 2020 року про залучення внеску (вкладу). Вказаний внесок здійснений шляхом внесення грошових коштів в національній валюті шляхом безготівкового перерахування КС «Громада», що підтверджується прибутковим касовим ордером №1886 від 19 травня 2020 року. Позивач надіслав відповідачу лист з проханням виконати зобов`язання по договорам (повернути внесок та проценти по внеску), однак лист повернувся. Оскільки, Кредитна спілка «Громада» свої зобов`язання за вказаними договорами не виконала, внесений вклад та відсотки не повернула, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, а саме загальна сума по вкладам - 82009 грн та загальна сума по процентам - 31373,95 грн. Загальновідомим є те, то відповідач перебуває на межі банкрутства. Через порушення фінансових нормативів та вимог, що обмежують ризики за операціями фінансовими активами кредитних спілок, НБУ тимчасово припинив усі ліцензії, видані відповідачу. Наразі відповідач фактично припинив свою діяльність. Офісне приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке є адресою місцезнаходження відповідача згідно відомостей ЄДРПОУ, в якому відповідач раніше вів свою діяльність - закрите. Листи, направлені на цю адресу повертаються, як невручені. Очевидно, що за таких обставин відповідач свої зобов`язаних з повернення позивачу вкладу і сплати відсотків не виконає, навіть після закінчення строку дії договору. Тому, щоб отримати бодай щось з вкладених коштів, позивачу якнайшвидше необхідно отримати рішення суду про стягнення з відповідача суми його вкладу, а після цього передати це рішення на примусове виконання. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору стороною та інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значно мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За спірних обставин справи наявні підстави для розірвання Договорів і стягнення сум вкладів і невиплачених відсотків в силу допущення відповідачем істотного порушення Договору, яке полягає у невиконанні зобов`язання з повернення вкладів і не сплаті відсотків позивачу, на що позивач розраховував при укладенні договорів, проте наразі не може отримати цього. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно з ч.ч.1, 3, 5, 6 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки», членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки»). Статтею 23 Закону України «Про кредитні спілки» визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконанням сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи з зазначеного, встановлено, що відповідач не виконав умови договорів щодо повернення коштів за договорами та нарахованих відсотків. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки відповідачем на спростування проведеного розрахунку заперечень не надано. Розрахунок вказаних сум наданий суду позивачем відповідає вимогам закону і відповідачем не оспорений. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що зазначені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн, суд зазначає наступне. У ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Пункт 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом, при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З огляду на викладене слід зазначити, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. З наведеного вбачається, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Суд вважає, що позивачем доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав, адже відповідачем не виконано умови договорів та станом на даний час позивач залишився без коштів, які були внесені згідно умов договорів. Отже, виходячи із засад розумності і справедливості, моральну шкоду, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд визначає в розмірі 5000 грн, що є достатнім та співмірним із характером завданої шкоди, що буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за завдану моральну шкоду. Стягнення у такому розмірі не є надто мізерним та надто надмірним, не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільного інтересу. Оскільки позивач як споживач, був звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає необхідним відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1816,80 грн (1211,20 грн. з першої позовної вимоги та 605,60 грн - друга позовна вимога).

Outcome: partial