Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" далі\~ТОВ "Факторинг Партнерс") звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №7954335 від 03.06.2024 в розмірі 78\~365,10 грн., укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 03.06.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №7954335 про надання споживчого кредиту, в сумі 25 000 грн строком на 360 днів. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. 27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс», було укладено Договір факторингу №27.01/25-Ф, згідно з умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №7954335. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, викликався шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання, однак, судова повістка повернута без вручення з відміткою про відсутність відповідача за зазначеною адресою, що, у відповідності до п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України\~є належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, про розгляд справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Відзиву на позовну заяву відповідач не подавав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. 03.06.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 7954335 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Товариство надало відповідачу [PERSON] кредит, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (далі Договір). Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000 грн, строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни(дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменуєтьсяГрафік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі Згідно з п. 1.5.1 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір факторингу №27.01/25-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» свої права грошової вимоги до позичальників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором № 7954335 вiд 03.06.2024. Сторони також підписали Додатки до Договору факторингу №27.01/25-Ф, зокрема, Акт прийому-передачі Реєстру Боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №27.01/25-Ф від 27.01.2025 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача на загальну суму 78\~365,10 грн. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладеного договору, а тому до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», перейшло право вимоги за кредитним договором № 7954335 вiд 03.06.2024. Спірні правовідносини регулюються гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до\~ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст.ст.527,530ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Встановлено, що відповідач неналежним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 78\~365,10 грн. Ці обставини підтверджуються письмовими розрахунками заборгованості. Доказів погашення заборгованості як первинному так і новому кредитору матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Встановлені фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, допустив прострочення виконання зобов`язання протягом дії кредитного договору, унаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. ст.12,13,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищенаведеного, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги підтверджуються відповідним розрахунком і підлягають до задоволення. Окрім цього, позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 02.07.2024 було укладено Договір №02-07/2024 про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АСІСТАНС». На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цією справою, позивач надав також Заявку про надання юридичної допомоги №241 від 01.03.2025, Витяг з Акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025, відповідно до яких Адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АСІСТАНС» надало клієнтові ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» послуги пов`язані з представництвом інтересів за позовом клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості. Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України відшкодуванню підлягає не будь-яка допомога, а та, що пов`язана зі справою (представництво в суді, підготовка до її розгляду, збір доказів тощо). Відповідно до частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вивчивши матеріали справи та подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновків про таке. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: вивчення документів, підготовка позовної заяви. Суд також враховує категорію та складність справи, суть спору й характер спірних правовідносин, загальну тривалість процесу, кількість учасників справи, кількість та обсяг зібраних та доданих до позовної заяви доказів, а також обсяг документів, що підлягав вивченню у справі. Мають значення у даному випадку і критерії, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтований. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, яка є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є невеликим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, до 5 000 гривень. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторін. Оскільки позов задоволено, з відповідача в користь позивача відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягають стягненню судові витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved