Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Заявниця звернулася із зазначеною заявою до суду, в якій просить встановити факт належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 365717, виданого 15 червня 2006 року Красноокнянською районною державною адміністрацією Одеської області. В обґрунтування заяви посилається на те, що для подальшого оформлення будь-яких правочинів заявниці необхідно подати державний акт, однак заявниця виявила розбіжності у написанні свого прізвища та ім`я у паспорті громадянина України та у державному акті, а саме її прізвище та ім`я у державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено « [PERSON] », а згідно паспорту громадянина України прізвище заявника вказано « [PERSON] » у зв`язку з чим заявниця змушена звернутися із зазначеною заявою до суду. У судове засідання заявниця не з`явилася, але від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки в суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, судом відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, дійшов висновку, що подана заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 грудня 1971 року ім`я заявниці зазначено мовою оригіналу « [PERSON] » (а.с. 7). Внаслідок реєстрації шлюбу заявниця змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на наявне « [PERSON] » (а.с. 8). Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Красноокнянським РВ УМВС України в Одеській області 17 вересня 1997 року, картки платника податків прізвище та ім`я заявниці зазначено як « [PERSON] », (а.с. 5-6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААО № 783535 від 20 листопада 1998 року [PERSON] , заявниця у справі, успадкувала після смерті [PERSON] право на сертифікат на право на земельну частку (пай) ОД № 0074216, виданого 10 листопада 1996 року Красноокнянською державною районною адміністрацією (а.с. 9). Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 365717, виданого 15 червня 2006 року на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрацієї Одеської області № 196/А-2005 від 06 червня 2005 року він виданий « [PERSON] » (а.с. 10). З метою внесення виправлень до державного акту на право власності на земельну ділянку заявниця [PERSON] звернулася з заявою до Окнянської селищної ради об`єднаної територіальної громади Одеської області (а.с. 11), однак їй відмовлено у внесенні виправлень та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 12-13, 19-20). Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень, що викладені у пункті 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу державного акту на право власності на земельну ділянку з метою розпорядження земельною ділянкою, а усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності правовстановлюючого документу неможливо. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявниці юридичне значення, оскільки вказаний документ виданий « [PERSON] », у зв`язку з чим остання не може в повному обсязі реалізувати свої права, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі статті 315 ЦПК України,

Outcome: approved