Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача та відповідача; заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 03 жовтня 2015 року між нею та відповідачем Мечебилівською сільською радою Барвінківського району Харківської області було зареєстровано шлюб. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, втрату поваги один до одного, постійні сварки при дитині та непорозуміння. З осені 2023 року вони з відповідачем не проживають разом, як сімейна пара, не бажають виконувати сімейні обов`язки один перед одним, протягом цього часу не намагались відновити стосунки. На переконання позивачки, їхня з відповідачем сім`я перестала існувати, тому шлюб підлягає розірванню, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу донька проживатиме з нею, спір про поділ спільного майна відсутній. З огляду на викладені вище обставини, ураховуючи положення статті 104, 109, 110, 111 та 112 Сімейного кодексу України, позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03 жовтня 2015 року Мечебилівською сільською радою Барвінківського району Харківської області; витрати, пов`язані з реєстрацією розірвання шлюбу покласти на неї; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 23 травня 2025 року об 11:00 годині. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 23 травня 2025 року, у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю інформації про отримання ним копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів, було відкладено судове засідання на 06 серпня 2025 року о 10:30 годині. У судове засідання 06 серпня 2025 року позивачка не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. До канцелярії суду надала заяву, в якій просила провести судове засідання, призначене на 06 серпня 2025 року о 10:30 годині, без її участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. На електронну адресу суду надав заяву, в якій зазначив, що подружнє життя з позивачкою не склалось через несумісність характерів, втрату любові та поваги один до одного, сім`я перестала існувати, тому шлюб між ними необхідно розірвати, на примирення він не згоден. Додатково зауважив, що після розірвання шлюбу донька буде проживати з позивачкою, спір про поділ спільного майна відсутній. Ураховуючи викладене вище, просив суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та [PERSON] . На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи у разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини справи; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03 жовтня 2015 року Мечебилівською сільською радою Барвінківського району Харківської області, між [PERSON] та [PERSON] 03 жовтня 2015 року було укладено шлюб, актовий запис № 05. Від шлюбу подружжя має дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13 січня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Отже, як убачається з наведених вище обставин справи спірні правовідносини виникли між подружжям - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються учасниками цивільної справи. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до пункту 10) Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини першої статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, суд ураховує правову позицію Верховного Суду за № 61-8206св19 від 03 грудня 2020 року відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Отже, судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем давно припинені, проживають вони окремо, тому подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Спору про поділ майна подружжя та місця проживання спільної малолітньої дитини між сторонами у справі немає. Ураховуючи викладене, суд уважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, і шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 03 жовтня 2015 року Мечебилівською сільською радою Барвінківського району Харківської області, підлягає розірванню з підстав неможливості подальшого спільного життя подружжя і збереження сім`ї. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить лише від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. У зв`язку з тим, що позивачка не виявила бажання після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище, суд залишає їй прізвище, що було у шлюбі - « [PERSON] ». Відповідно до частини першої статті 134 Цивільного процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно із частиною першою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачка просила покласти судові витрати на неї, вимогу про стягнення з відповідача суми сплаченого нею судового збору не заявлено, а отже, підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат відсутні. Докази в підтвердження наявності інших судових витрат в матеріалах справи відсутні. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову не застосовувалися.

Outcome: approved