Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.09.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] був укладений кредитних договір № 06981-09/2024, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4\~500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Стар Файненс Груп» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надав відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач, зі свого боку не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. 23.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено договір факторингу № 23122024, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило позивачу право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 06981-09/2024 від 06.09.2024, що укладений між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 14 130 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 500 грн., заборгованість за відсотками 4 905 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 06981-09/2024 від 06.09.2024 в сумі 14 130 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 500 грн., заборгованість за відсотками 4 905 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн. Ухвалою судді від 16.06.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився,\~про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Відзив на позовну заяву не надав. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише докази, надані позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~ 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; \~2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; \~3) відповідач не подав відзив; \~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 06.09.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» і відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 06981-09/2024 (далі кредитний договір), згідно якого ТОВ «Стар Файненс Груп» надало [PERSON] кредит в сумі 4 500 грн. із загальним строком на 120 днів з 06.09.2024, дата погашення кредиту 03.01.2025, процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 договору. Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у строк до 03.01.2025. Відповідно до п. 1.6 договору кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок [NUMBER] хх-хххх-6968. (а.с. 22 звор. стор. - 29). Додатком № 1 до договору є графік платежів (а.с. 28 звор. стор.- 29), згідно якого до сплати 03.01.2025 визначено 4 500 сума кредиту, 4 995 грн. проценти. Відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 20-22), яким визначено інформацію щодо умов кредитування та заяву-анкету на отримання фінансового кредиту (а.с. 18 звор. стор.-19). Згідно довідки ТОВ «Стар Файненс Груп» про ідентифікацію (а.с. 34), підписаної представником Кононенко Є., відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Стар Файненс Груп», як позичальник за укладеним договором № 06981-09/2024 від 06.09.2024, оскільки акцептував підписавши 06.09.2024 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Виконання ТОВ «Стар Файненс Груп» обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 4 500 грн. відповідачеві підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек», згідно якої 06.09.2024 10:00:14 на суму 4 500 грн., маска картки [NUMBER] (а.с. 35). Згідно довідки АТ «Універсал Банк», наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку здійснено зарахування коштів 06.09.2024 о 10:00 в сумі 4 500 грн. (а.с. 73, 75) 23.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 23122024, відповідно до п.1.1 якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна договору) за плату, а Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги (права вимоги) до Боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). (а.с. 35 звор. стор. - 41). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу (а.с. 40 звор. стор.) до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 06981-09/2024 від 06.09.2024 в розмірі 14 130 грн., з яких: 4 500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4 905 грн. заборгованість за відсотками, 4\~725 грн. сума заборгованості по пеням/штрафам. Відповідно до досудової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» від 21.05.2025, направленої на адресу [PERSON] , останній повідомлений про відступлення права вимоги за кредитним договором № 06981-09/2024 від 06.09.2024, з вимогою погашення 14 130 грн. на рахунок позивача (а.с. 42). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 06981-09/2024 від 06.09.2024, заборгованість відповідача за кредитним договором складає 14 130 грн., з яких: 4 500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4 905 грн. заборгованість за відсотками, 4\~725 грн. сума заборгованості по пеням/штрафам. (а.с.31 звор. стор.-33) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Згідно зі ст. 1054, ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 72 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України Про електронну комерцію). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України Про електронну комерцію відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України Про електронну комерцію у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України Про електронну комерцію визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України Про електронну комерцію передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України Про електронний цифровий підпис. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. Для підписання кредитного договору відповідачем\~було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. У відповідність до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи, що між ТОВ «Стар Файненс Груп», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 06981-09/2024 від 06.09.2024, умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, однак останній взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, встановивши укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору, а також наявність заборгованості за ним, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та нарахованих відсотків у розмірі 9\~405 грн, яка складається із 4\~500 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4\~905 грн. заборгованість по відсоткам. Суд не погоджується з нарахованою сумою неустойки у розмірі 4 725 грн., оскільки відповідно до Указу Президента України за № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було в подальшому неодноразово пролонговано відповідними Указом Президента України. Відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача неустойки у розмірі 4 725 грн., слід відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті\~133\~та частин 1, 3 статті\~137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір відповідно до платіжної інструкції № 8909 від 13.05.2025 в розмірі 2 422,40 грн (а.с. 1). Суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача 9 405 грн. заборгованості за кредитним договором, задовольнивши 66,56% позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 612,36 грн. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду надано: договір № 0103 про надання правової допомоги від 01.03.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; замовлення до договору № 0103 про надання правової допомоги від 01.03.2024 на суму 7000 грн.; детальний опис надання послуг за договором про надання правової допомоги від 01.03.2024; рахунок на оплату від 25.04.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер. (а.с. 44 звор. стор. - 47). З детального опису надання послуг за договором про надання правової допомоги від 01.03.2024 вбачається, що Адвокатським об`єднанням «Апологет» було витрачено 30 хвилин на надання усної консультації, 2 години на ознайомлення з матеріалами кредитної справи, 30 хвилин на погодження правової позиції та 3 години 30 хвилин на складання позовної заяви для подачі до суду. Згідно замовлення до договору № 0103 про надання правової допомоги від 01.03.2024 вартість виконаних робіт оцінено 7 000 грн. Згідно ч. 2 п. 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені частково, тому витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що витрати на з професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 4\~659,23 грн.

Outcome: partial