Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між позивачем та [PERSON] 21 січня 2024 року в електронній формі був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1335-3092 (далі - кредитний договір), відповідно до п. 2.4 якого відповідачу для задоволення особистих потреб було видано кредит в розмірі 20 000 гривень 00 копійок на строк 300 днів - тобто до 06 листопада 2024 року та базовим періодом - 14 днів та з комісією за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; - знижена % ставка - 1,20 % в день; - стандартна % ставка - 1,50 % в день. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим станом на 02 січня 2025 року виникла заборгованість, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 20 000 гривень 00 копійок, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 89 160 гривень 00 копійок, простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту в розмірі 3 000 гривень 00 копійок, а всього 112 160 гривень 00 копійок, від сплати яких відповідач ухиляється. Кредитором було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованою комісією та процентами у загальній сумі 12 160 гривень 00 копійок, за умов погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС» часткову суму заборгованості за кредитним договором, а саме: простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 20 000 гривень 00 копійок, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 80 000 гривень 00 копійок, а всього 100 000 гривень 00 копійок. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просив розгляд проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.187-188). Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом направлення смс-повідомлення (а.с.91,102,182, 205). Причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача - адвокат Підодвірний Т. І. у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечував проти позову, вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача вказує на відсутність оферти на укладення кредитного договору, акцепту оферти на укладення кредитного договору, відсутність інформація щодо того, чи проходила особа, яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутність доказів проведення такої ідентифікації, відсутність відповіді особи, яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутність підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору в матеріалах справи. Отже на його думку це свідчить про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення кредитного договору від 21 січня 2024 року № 1335-3092. Також, вказує на відсутність в матеріалах справи первинних документів, які підтверджують укладення договору, а лист від АТ КБ «Приватбанк», в якому відсутня інформація щодо особи отримувача коштів, підстави перерахування коштів, повного номера карткового рахунку, на який було перераховано кошти, що унеможливлює ідентифікувати особу отримувача та самостійно виготовлена довідка позивачем не визнається відповідачем. Представник відповідача не визнає позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на вимоги чинного законодавства та висновки ВП ВС. Представник позивача надав до суду додаткові письмові пояснення у справі, в яких не погоджується з позицією представника відповідача викладеною у відзиві, посилаючись на те, що відповідач підписав кредитний договір № 1335-3092 від 21 січня 2024 року відповідно до розділу 12 Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором C7861, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. Також, зазначив, що наявні в матеріалах справи довідка про перерахування суми кредиту, довідка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та розрахунок заборгованості за договором, що підтверджує реальність здійснення господарської операції. Разом з тим, відповідачем задля ідентифікації було використано систему BankID НБУ, тобто передано позивачу персональні дані, що містяться в кредитному договорі (паспортні дані, ідентифікаційний код, місце реєстрації), як належної ідентифікації [PERSON] з метою укладення договору. Щодо належності відповідачу картки, на яку здійснений переказ коштів, зазначив наступне: відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу Відповідача), але відповідно до Постанов Правління Національного банку України позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Отже, до суду та відповідачу було надано електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору № 1335-3092 від 21 січня 2024 року), підписаний одноразовим ідентифікатором «C7861», який містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача із маскою а саме [NUMBER] , тому просить повністю задовольнити позовні вимоги і стягнути заборгованість за кредитним договором. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21 січня 2024 року між сторонами в електронній формі був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1335-3092, відповідно до умов якого банк надає позичальнику на споживчі потреби було видано кредит в розмірі 20 000 гривень 00 копійок, зі строком кредитування - 300 днів - тобто до 06 листопада 2024 року та базовим періодом - 14 днів та з комісією за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; - знижена % ставка - 1,20 % в день; - стандартна % ставка - 1,50 % в день (а.с.20-27). Частиною ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» задекларовано термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором», де Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Комбінацію літер та цифр, що розташовуються в нижньому правому кутку договору являє собою електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Суд вважає, що укладення Договору в електронній формі між сторонами підтверджується Візуальною формою послідовності дій Клієнта [PERSON] та комбінацію літер та цифр, що розташовані в нижньому правому кутку Договору та являють собою електронний підпис відповідача (а.с.27). Отже Договір був укладений в електронній формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього електронним підписом, є оригіналом такого документа. Згідно довідки про перерахування суми кредиту № 1335-3092 від 21 січня 2024 року позивач перерахував на рахунок відповідача 20 000 гривень 00 копійок (а.с.49). Пунктами 5.1, 5.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути отриманий кредит та нараховану неустойку в останній календарний день строку кредитування. Позичальник має право у будь-який час повністю або частково достроково повернути отриманий кредит. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Розрахунком заборгованості за договором № 1335-3092 від 21 січня 2024 року підтверджено, що станом на 02 січня 2025 року існує заборгованість за кредитним договором в сумі 112 160 гривень 00 копійок, яка складається з 20 000 гривень 00 копійок - основний борг; 89 160 гривень 00 копійок - залишок відсотків; 3 000 гривень 00 копійок - залишок комісій (а.с.50-52). Відповідно до ст.530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Виходячи з цього, отримання відповідачем кредиту, використання кредитних коштів на власні потреби, невиконання відповідачем умов договору в частині повернення кредитних коштів, що призвело до прострочення тіла кредиту, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині та його право захистити своє порушене право шляхом зобов`язання відповідача, як боржника, виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд не приймає заперечення представника відповідача щодо відсутності оферти на укладення кредитного договору, оскільки у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», кредитний договір № 1335-3092 від 21 січня 2024 року був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом зокрема заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. На виконання та у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор C7861 на номер телефону [NUMBER] для підписання кредитного договору № 1335-3092 від 21 січня 2024 року (а.с.123). Саме такий же номер телефону вказаний у відзиві на позовну заяву, як відомий номер засобів зв`язку відповідача (а.с.64). Таким чином, як зазначено вище, один з дозволених Законом підписів було використано при укладенні кредитного договору № 1335-3092 від 21 січня 2024 року між позивачем та відповідачем. Разом з тим, згідно п. 3.11 Кредитного договору, Сторони узгодили, що Кредитодавець надсилає (повторно надсилає) Позичальнику підписаний Договір у Особистий кабінет Позичальника та на його електронну адресу [INFO] (а.с.123). Саме така ж електронна адреса вказана у відзиві на позовну заяву (а.с.64), тобто відповідач вказує ту ж саму електронну адресу, яка зазначена в Договорі, в тому числі в п. 12 Реквізити сторін. Отже, суд вважає, що договір був укладений належним чином. Докази про те, що позивачем не накладався кваліфікаційний електронний підпис - представник відповідача не надав. Також, суд не приймає заперечення представника відповідача стосовно доказів ідентифікації особи, яка укладала кредитний договір, оскільки відповідачем задля ідентифікації було використано систему BankID НБУ, яка є державною системою віддаленої ідентифікації, яка забезпечує передачу персональних даних користувачів від банку, в якому відкрито рахунок, до суб`єкта, який надає користувачу послугу. Разом з тим, Клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит. Тому кредитні кошти були перераховані саме у відповідності з умовами Кредитного договору та Правил та на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача. Первинними документами вважається будь-який документ, що підтверджує реальність здійснення господарської операції, хоча він таким може й не бути в розумінні бухгалтерського обліку. Такими документами є: Довідка про перерахування суми кредиту № 1335-3092 від 21 січня 2024 року; довідка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»; відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про належність рахунку відповідачу (а.с.211) та виписка по рахунку відповідача за період 21 січня 2024 року, яка містить зарахування суми 20 000 гривень у додатку (а.с.211 зворот). Суд також не приймає заперечення представника відповідача щодо відсутності доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача, оскільки в матеріалах справи наявна копія договору № 4010 про надання послуг в системі LiqPay укладеного 02 грудня 2019 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 126-130). Тому суд вважає, що позовні вимоги в часині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом в розмірі 20 000 гривень підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 80 000 гривень 00 копійок, суд зазначає наступне. Згідно паспорту споживчого кредиту встановлено, що у випадку кредитування на суму 20 000 гривень 00 копійок протягом всього строку кредитування із застосуванням Стандартної ставки 1,50% в день та комісії за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом не буде перевищувати 103 280 гривень 06 копійок. У разі дострокового погашення кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту зменшується у зв`язку зі зменшенням фактичного строку нарахування процентів за користування коштами. ВП ВС у постанові від 18 березня 2020 року по справі № 902/417/18 зробив загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити лише розмір процентів річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України. При цьому, за висновком Суду, підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку. Отже, Верховний Суд звертає увагу, що саме з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд, може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Тому суд вважає, що оскільки розмір відсотків за користування кредитом згідно договору становить - знижена ставка - (20 000х1,2%)х14 днів = 3 360 гривень 00 копійок та стандартна ставка - (20 000х1,5%)х289 днів = 85 800 гривень 00 копійок, що разом становить 89 160 гривень 00 копійок. Проте позивач просить стягнути 80 000 гривень 00 копійок не в якості відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, а в якості плати за користування кредитними коштами, зменшивши розмір такої заборгованості з 89 160 гривень 00 копійок до 80 000 гривень. Відповідач та його представник належними доказами не спростували доводи позивача, а тому перевіривши розрахунки позивача в частині основної суми заборгованості та нарахованих процентів, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за основним боргом (кредитом), процентів за користування грошовими коштами, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки розмір отриманого та не повернутого вчасно кредиту підтверджено матеріалами справи, а розмір відсотків за користування кредитними коштами, передбачений укладеним між сторонами Договором. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. З урахуванням того, що позивач просить стягнути з відповідача лише прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 000 гривень 00 копійок та прострочену заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 80 гривень 00 копійок, а всього 100 000 гривень 00 копійок, тому позовні вимоги підлягають задоволенню саме на вказану суму, оскільки існування вказаної заборгованості було підтверджено наданими доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 9).

Outcome: approved