Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Представник позивача Кеню Д.В. звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом позики №3621367 від 12.12.2020 року у розмірі 15845,00 грн., а також витрат на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн. і судового збору в сумі 2422,40 грн. Позов мотивований тим, що 12.12.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір позики №3621367, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор , для підписання договору позики № 3621367 від 12.12.2020 року. Відповідно до умов договору позики позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит, на наступних умовах: сума кредиту 5000,00 грн., строк кредитування 20 днів, 1,99% від суми кредиту за кожний день користування ним. Позивач стверджує, що ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договором позики, перерахувавши суму позики на банківську картку відповідача. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного договору позики шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». Відповідач не повернув в повному обсязі кредит ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» за договором позики після спливу строку кредитування встановленого умовами договору позики. 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» уклали договір факторингу №2106 за умовами якого останній набув право грошової вимоги за договором позики №3621367 від 12.12.2020 року. 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423-ФК за умовами якого останній набув право грошової вимоги за договором позики №3621367 від 12.12.2020 року на загальну суму 15845,00 грн.. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ст.274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.12.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір позики №3621367, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор, для підписання договору позики №3621367 від 12.12.2020 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, яким він скористався для укладення договору. Відповідно до умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит, на наступних умовах: сума кредиту 5000 грн. 00 коп., строк кредитування 20 днів, 1,99% від суми кредиту за кожний день користування ним. ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договором позики. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору позики шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», а саме, отримавши кредитні кошти. Матеріали справи не містять доказів повернення кредитних коштів, оплати за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст.11 Закону «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» уклали договір факторингу №2106 за умовами якого останній набув право грошової вимоги за договором позики №3621367 від 12.12.2020 року. 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423-ФК за умовами якого останній набув право грошової вимоги за договором позики №3621367 від 12.12.2020 року на загальну суму 15845,00 грн.. Відповідно реєстру боржників до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошове вимоги до відповідача в сумі 15845,00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10845,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, суд встановив, що відповідач порушив визначені умови договору і не повернув суму кредиту, а також не виконував інші грошові зобов`язання, передбачені кредитним договором. В подальшому право вимоги за зазначеним договором перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що договір позики № 3621367 від 12.12.2020 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, який не порушує вимоги Закону України "Про захист прав споживачів"; порядок надання та повнота наданої інформації відповідає вимогам Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Суд встановив, що відповідачем грошові кошти за кредитним договором отримані, але в порядку та на умовах договорів не повернуті, розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості повністю або частково. Право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви. Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката у розмірі 3500,00 грн., то суд встановив наступне. Матеріали справи містять договір про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною від 01.11.2024 року та акт прийому-передачі наданих послуг від 19.05.2025 року, відповідно до якого адвокатом були надані юридичні послуги, за які виконавець прийняв від замовника гонорар у розмірі 3500,00 грн. Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Суд вважає, що склад та розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим та підтвердженим у розмірі 3500,00 грн., відповідають критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, ціною позову, значенням справи для сторони. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило; суд, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.0.2019 у справі № 922/445/19). На підставі викладеного та

Outcome: approved