Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Представник позивача адвокат Ульянов Р.А., який діє в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою відповідно до вимог якої просить суд ухвалити рішення, яким встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні свого сина [PERSON] , [INFO] : спілкування сина [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] без участі матері в режимі відеозв`язку через засоби мобільного зв`язку кожного понеділка та середи з 20:00 годин за київським часом та щосуботи з 12:00 годин за київським часом протягом 30 хвилин, зобов`язавши мати дитини [PERSON] забезпечувати такий зв`язок сина з батьком та не чинити перешкод у здійсненні такого спілкування; під час перебування [PERSON] , [INFO] в Україні [PERSON] має право на побачення та спілкування з сином [PERSON] , [INFO] за місцем проживання батька або на нейтральній території за вибором батька щосереди з 14 до 20 години, та щоп`ятниці з 17 години до 12 години неділі; незалежно від перебування [PERSON] , [INFO] за кордоном, батько має право фізично проводити з сином за місцем проживання батька або на нейтральній території за вибором батька з 20 грудня по 08 січня, а також з 01 серпня по 30 серпня щороку не включаючи до цих періодів час на дорогу до місця проживання батька. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 16.03.2012 року у Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, актовий запис №107. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Крюківського районного суду від 27 липня 2020 року зазначений шлюб був розірваний. Судом або органом опіки та піклування питання місця проживання сина з одним з батьків не вирішувалось. Після розірвання шлюбу за погодженням сторін син частину часу проживав з матір`ю, а частину часу - з батьком. У сина з батьком існував та існує сильний емоційний зв`язок. Після 24 лютого 2022 року з метою забезпечення безпеки за взаємним погодженням сторін відповідачка разом з сином [PERSON] виїхала за кордон. Після виїзду відповідачки та сина за кордон батько продовжував спілкуватись з сином через відеозвязок та телефоном, шляхом обміну повідомленнями в месенджерах тощо. Проте останнім часом, відповідачка почала чинити батькові перешкоди в такому спілкуванні, ставити до батька надумані претензії щодо того, що після спілкування з батьком у дитини падають успіхи в навчанні, внаслідок чого вона несе додаткові витрати, які батько має їй компенсувати щомісяця. В результаті таких вимог батько змушений фактично "купувати" спілкування з сином, віддаючи відповідачці майже всі свої щомісячні доходи та брати кошти в борг для можливості спілкування з сином. З огляду на наведене, батько змушений звертатись до суду з позовом про встановлення порядку його участі у вихованні сина. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.05.2025 позов було залишено без руху. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.07.2025 клопотання представника позивача було задоволено, було витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію про те чи перетинала гр. [PERSON] , [PERSON] , кордон України з лютого 2022 року і по теперішній час. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.07.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті. 30.07.2025 року надійшли пояснення від представника третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Сидорової А.Ю., де зазначають, що малолітній [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] 10.11.2024 перетнули державний кордон України та проживають за кордоном, що свідчить про наявність перешкод у батька в спілкуванні з сином. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Просить суд позовні вимоги в частині усунення перешкод в спілкуванні та вихованні дитини задовольнити, щодо інших позовних вимог - прийняти рішення на власний розсуд, враховуючи найкращі інтереси дитини та право її на спілкування з обома батьками. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Ульянова Ю.А. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлена належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності . Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомляв суд про причини неявки, ним не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Дослідивши матеріли справи судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.03.2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 107. Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками останнього, є сторони у справі. Згідно довідки виданої Бюро консультування громадян Відділ реєстрації громадян Крігшабера [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні справи суд виходить з наступного: Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її виховані і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, матір, які проживають окремо від дитини, також мають право на особисте спілкування з нею, а інший з батьків не має права перешкоджати спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Як встановлено в судовому засіданні сторони позбавлені можливості систематично спільно приймати участь у вихованні своєї дитини у зв`язку з тим, що відповідачка з сином виїхала до іншої країни через військові дії рф, а позивач знаходиться в Україні. Суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовної вимоги про покладення обов`язку на відповідача не чинити перешкод позивачу у вихованні та спілкуванні з сином,. Суду не надано доказів, що спілкування з позивачем та відповідачем негативно впливає на розвиток та навчання дитини, а від так суд приходить висновку, що права позивача на участь у вихованні дитини підлягають захисту в судовому засіданні шляхом визначення порядку та способу виховання, враховуючи принцип рівності прав батьків у вихованні дітей та принципу забезпечення найважливіших інтересів дитини. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення, із встановленням графіку спілкування позивача з дитиною, з урахуванням інтересів останнього. Суд вважає що в задоволенні позовної вимоги перебування [PERSON] в Україні [PERSON] має право на побачення та спілкування з сином [PERSON] за місцем проживання батька або на нейтральній території за вибором батька щосереди з 14 до 20 години, та щоп`ятниці з 17 години до 12 години неділі; незалежно від перебування [PERSON] за кордоном, батько має право фізично проводити з сином за місцем проживання батька або на нейтральній території за вибором батька з 20 грудня по 08 січня, а також з 01 серпня по 30 серпня щороку не включаючи до цих періодів час на дорогу до місця проживання батька необхідно відмовити у зв`язку з тим, що з 24 лютого 2022 року повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України та введення воєнного стану на всій території держави, перебування дитини на території України становить об`єктивну загрозу її життю, здоров`ю та психоемоційному стану. У зв`язку із щоденними обстрілами цивільної інфраструктури, загрозами ракетних ударів та іншими ризиками, які є наслідками воєнних дій, переміщення дитини територією України з метою організації зустрічей із батьком, який проживає на території України, є потенційно небезпечним для її життя та здоров`я. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовні вимоги щодо встановлення способів участі батька у спілкуванні з дитиною. Правова позиція у подібних правовідносинах висловлена у постанові Верховного Суду у справі №\~758/5545/18\~від 29.07.2021 року.

Outcome: partial