Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Адвокат Рябко Сергій Олександрович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 01.03.2013 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини припинені з 2022 року, з цього ж часу сторони проживають окремо. Після фактичного припинення спільного проживання подружжя, спільні діти залишилися проживати разом з матір`ю. Між ними досягнута усна домовленість щодо здійснення батьківських прав, умов їх виховання та сплату аліментів, проте відповідач не бере участі у забезпеченні дітей. Позивач самостійно, власними силами матеріально забезпечує, доглядає та виховує дітей, а також виконує всі інші обов`язки покладені на позивача законом та необхідні для належного утримання спільних дітей. Щомісячні витрати на утримання обох дітей складають близько 20000 грн., куди включаються витрати на харчування, дитячий садок, відвідування секцій та підготовка до школи, а також витрати на лікування та оздоровлення. Обоє дітей відвідують заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 798 міста Києва, [PERSON] також відвідує заняття з підготовки до школи. Окрім цього, позивач самостійно та за власний рахунок облаштовує дитячу кімнату для дітей, забезпечує харчування, купує медикаменти, одяг, взуття, іграшки, забезпечує дозвілля та належний розвиток, возить дітей на відпочинок. [PERSON] інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліменти на дітей. Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення старшою дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття, а надалі у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . 26.06.2025 судом роз`єднано у самостійні провадження вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. 04.07.2025 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 01.03.2013 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , актовий запис № 67. [INFO] народилася [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 07.04.2025 між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати, а замовник, який є законним представником дитини [PERSON] , щодо якої укладено цей договір, зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного договору послуги з підготовки до школи. Відповідно до п. 3.1. вищезазначеного договору замовник оплачує послуги виконавця у розмірі 2000 грн., що є абонементом на 8 занять. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачка звернулася до суду з даним позовом 11.06.2025. Суд відзначає, що відповідач має конституційний обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховується, що відповідач є працездатною особою, відомості про хвороби відповідача, а також те, що відповідач має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб відсутні. Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей, враховуючи, що відсутні відомості про те, що відповідач має на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб, що він є працездатною особою, суд вважає можливим визначити аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, що містяться в матеріалах справи. Суд вважає, що аліменти, визначені судом, на утримання дітей забезпечать їх матеріальні потреби з урахуванням їх віку і стану здоров`я, а також забезпечать нормальні фізіологічні потреби. При визначенні розміру аліментів, суд виходить також із засад розумності та справедливості, вимог забезпечення належного матеріального утримання дітей та їх гармонійного розвитку. Зважаючи на рівність обов`язку батьків по утриманню дітей, виходячи із принципу якнайкращого забезпечення інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, суд вважає, що визначений розмір аліментів, є помірним для відповідача. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача, після досягнення старшою дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними, а також необґрунтованими. Суд роз`яснює позивачу, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, то аліменти будуть стягуватися за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судового збору у сумі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial