Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

[PERSON] через свого представника Ткаченка М.О . звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Христинівської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Просила розірвати шлюб, зареєстрований 07.07.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 34; неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею. В обґрунтування позову позивачка покликалась на те, що між нею та відповідачем 07.07.2012 було зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні. Шлюбні відносини між ними припинено, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Подальше життя з відповідачем є неможливим. Позивачка [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, проте її інтереси представляв адвокат Ткаченко М.О. Представник позивачки Ткаченко М.О . у підготовчому засіданні позов підтримав повністю. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позов визнав повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей Христинівської міської ради у підготовче засідання не з`явився, хоча третя особа була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Суд вважає, що представник третьої особине з`явився у судове засідання без поважних причин. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивачки та представника третьої особи. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши письмові докази: свідоцтво про шлюб сторін, відповідь КНП «Христинівська багатопрофільна лікарня» Христинівської міської ради від 30.06.2025 за № 627, копії свідоцтва про народження дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , акта обстеження умов проживання від 17.10.2024, висновка судово-психіатричного експерта № 692 від 11.12.2024, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження визнав позов, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.07.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 34. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Подальше спільне проживання сторін неможливе. Примирення між ними виключається. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням вимог ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, то шлюб підлягає розірванню. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна; місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 1, 2 ст. 160 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до копії акта обстеження умов проживання від 17.10.2024, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із позивачкою [PERSON] по [ADDRESS] . Стосунки в сім`ї доброзичливі, діти оточені увагою та турботою. В будинку створені усі належні умови для проживання, навчання та розвитку дітей. Відповідач [PERSON] з 2022 року перебуває під наглядом у лікаря психіатра з діагнозом F23, що стверджується відповіддю КНП «Христинівська багатопрофільна лікарня» Христинівської міської ради від 30.06.2025 за № 627. Також відповідно до копії висновку судово-психіатричного експерта № 692 від 11.12.2024 [PERSON] потребує поміщення у спеціальний лікувальний заклад. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що необхідно визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю позивачкою [PERSON] . Тому позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved