Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням доповнень, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку за заповітом після смерті [PERSON] та визнати поважним і поновити строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла\~його тітка\~ [PERSON] ,\~після її\~смерті відкрилась\~спадщина на\~все належне\~їй майно,\~в тому\~числі на\~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 3520584500:02:000:0303. Зазначає, що прибираючи в будинку своєї матері на початку травня 2025 року він знайшов заповіт, яким його тітка заповіла йому усе своє майно де б воно не було та з чого би воно не складалося. У встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса він не звертався, так як не знав про існування заповіт. Знайшовши заповіт, звернувся до нотаріуса щодо порядку прийняття спадщини і оформлення спадкових прав після смерті тітки, який повідомив його, що на час звернення для прийняття спадщини минув шестимісячний строк, а також на необхідність надання оригіналів документів, зокрема сертифіката на земельну частку (пай). Оскільки, іншим чином оформити спадкові права на земельну ділянку не може, тому звернувся до суду з вказаним позовом який просить задовольнити: Ухвалою судді від 17.06.2025 відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано з Олександрівської державної нотаріальної контори інформацію стосовно заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , а також інформаційні довідки зі Спадкового реєстру заповіти / спадкові договори та спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину (а.с. 18-19). 03.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 31-32). Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 29). Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 26-27, 53). За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка 19.06.2001 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно де б воно не було та з чого би воно не складалося, і взагалі все те що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON] . Заповіт посвідчений 19.06.2001 секретарем Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за № 55, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові) договори № 81656276 від 25.06.2025 (а.с. 10-11, 38). Також 19.06.2001 [PERSON] надала доручення [PERSON] яким уповноважила останнього одержувати в СТОВ «Михайлівське» по земельній частці всі види орендної плати, для чого надала йому право розписуватися від її імені в одержанні та виконувати всі дії пов`язані з даним дорученням. Доручення посвідчене 19.06.2001 секретарем Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за № 65 (а.с. 9). З інформації наданої Олександрівською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, заяв про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини не надходило, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81656267 від 25.06.2025 (а.с. 36-37). Позивач звертався до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] та 06.05.2025 отримав відповідь з якої вбачається, що ним пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також вказано на необхідність надання оригіналів правовстановлюючих документів, зокрема оригіналу сертифікату на земельну частку (пай) (а.с. 13). 25.12.1997 Олександрівською районою державною адміністрацією Кіровоградської області [PERSON] , як члену колективного сільськогосподарського підприємства ім. «Куйбишева», видано сертифікат на земельну частку (пай) серії КР № 0070687, який зареєстрований 25.12.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 559 (а.с. 12). Сертифікат на земельну частку серії КР № 0070687 прийнято на зберігання КСП «ім. Куйбишева» (а.с. 15). Відділом № 2 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомлено, що згідно відомостей з наявних Книг реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі станом на 01.01.2013 по Михайлівській сільській раді Олександрівського району Кіровоградської області, запис про реєстрацію та видачу Державного акту на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та сертифікат на земельну частку (пай) по КСП ім. Куйбишева Михайлівської сільської ради на ім`я [PERSON] не виявлено. У «Технічному звіті про передачу земельних часток (паїв) в натурі в приватну власність громадянам із земель колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. Куйбишева Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області», розробленому ДП «Кіровоградський регіональний центр державного земельного кадастру» в 2002 році, наявні відомості про виділення земельної частки (паю) громадянці [PERSON] . Згідно з даними Технічного звіту та Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) та організації території колективного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області встановлено, що громадянці [PERSON] виділялась земельна частка (пай) під номером 510. Відповідно до даних Державного земельного кадастру встановлено, що відомості про земельну ділянку на ім`я [PERSON] , на сьогодні в Державному земельному кадастрі відсутні. За результатами аналізу даних Державного земельного кадастру та Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) та організації території колективного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області на земельну ділянку під номером 510, яка передавалася громадянці [PERSON] , 21.12.2020 року проведено державну реєстрацію та присвоєно кадастровий номер 3520584500:02:000:0303 площею 5,5688 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того повідомлено, що наразі в Державному земельному кадастрі відсутні відомості про реєстрацію речових права на земельну ділянку кадастровим номерам 3520584500:02:000:0303. Також повідомлено, що Оперуповноваженим відділу БКОЗ УСБУ Кіровоградській області 23.11.2000 згідно протоколу Відділу було вилучено книгу реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП ім. Куйбишева Михайлівської сільської ради, Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Куйбишева та список громадян - членів КСП ім. Куйбишева і до Відділу на даний час не повернуто (а.с. 42-52). Відповідно до\~ст.\~16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , отже виходячи з наведеного слід керуватися нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами\~\~ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У роз`ясненнях, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 1 листа від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Лише якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК України. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для\~придбання спадщини\~необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Згідно зі\~ст.\~549\~ЦК УРСР\~діями,\~що свідчать\~про прийняття\~спадщини визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину:\~1)\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном;\~2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~відкриття спадщини\~заяву про\~прийняття спадщини.\~Зазначені в\~цій статті\~дії повинні\~бути вчинені\~протягом шести\~місяців з\~дня відкриття\~спадщини.\~Відповідно до\~положень статті\~549\~ЦК УРСР,\~спадкоємець прийняв\~спадщину,\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном.\~Під фактичним\~вступом у\~володіння або\~управління спадковим\~майном,\~що підтверджує\~факт прийняття\~спадщини,\~слід мати\~на увазі\~різні дії\~спадкоємця з\~управління,\~розпорядження і\~користування цим\~майном,\~підтримання його\~в належному\~стані або\~сплату податків\~та інших\~платежів тощо. В пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»,\~нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), а також у постанові ВП ВС від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24). Звертаючись до суду з цим позовом, позивач свої вимоги обґрунтовувує тим,\~що у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки\~не знав про існування заповіту. Про існування заповіту він дізнався випадково, коли прибирав в будинку матері та знайшов його, уповноважена особа органу місцевого самоврядування на вчинення нотаріальних дій, або нотаріус його не повідомляли та не здійснювали виклик його як спадкоємця за заповітом. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно також враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Позивач не був обізнаний про наявність заповіту та не міг звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки. У даному випадку заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Оцінюючи доводи позивача та надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку є поважними. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості, водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Як встановлено з матеріалів позовної заяви у позивача відсутній оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії КР № 0070687, що унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 3\~ст. 1296 ЦК України,\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі\~ст. 11 ЦК України,\~цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог\~ст. 16 ЦК України\~має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач прийняв спадщину, однак позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно через відсутність оригіналу документа на спадкове майно, а саме сертифікату на земельну частку (пай), яка належала на праві власності померлій [PERSON] . Отже, судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved