Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обгрунтування позову зазначила, що сторони мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2015 року було встановлено стягувати з відповідача на утримання сина - [PERSON] аліменти в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходів щомісяця. 17 грудня 2019 року державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрите виконавче провадження №60894936 з виконання виконавчого листа №750/7110/15 від 20.10.2015. Однак, Відповідач хоча і працював офіційно, але з липня 2022 року рішення суду у добровільному порядку не виконував, і будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надавав. Внаслідок невиконання Відповідачем рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2015 року за період з липня 2022 року по лютий 2025 за ним декілька разів утворювалась заборгованість по виплаті аліментів. Відповідачу було відомо про розмір заборгованості та про зобов`язання її сплачувати згідно інформації від державного виконавця, яка неодноразово офіційно письмово та по телефону викликала боржника до відділу ДВС. За проведеним Позивачем розрахунком у період з липня 2022 року по лютий 2025 року неустойка за несвоєчасну сплату аліментів Відповідачем на утримання сина [PERSON] становить 25878,78 грн, які Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 02.07.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 31.07.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з неявкою Відповідача в судове засідання, його проведення судом відкладено на 18.08.2025. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без участі її представника. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від нього не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні Позивач погодилася на заочний розгляд справи, підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні змісту позову. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Суми 30 грудня 2022 року (а.с. 10). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/7110/15-ц від 30 вересня 2015 року стягнуто з Відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-9). Відповідно до вказаного вище рішення суду Деснянським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист №750/7110/15 від 30.09.2015 (а.с. 16 -16 зворот) Внаслідок неналежного виконання Відповідачем рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2015 року за період з липня 2022 року по лютий 2025 за ним утворювалася заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Новозаводського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, (а.с. 13-15) Згідно з цим розрахунком, станом на 12.06.2025 сукупний розмір заборгованості Відповідача зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження складає 12\~407,25 грн. Заслухавши Позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. За проведеним Позивачем розрахунком, який наведено у позовній заяві, за період з липня 2022 року по лютий 2025 року неустойка за несвоєчасну сплату аліментів Відповідачем на утримання сина [PERSON] становить 25 878,78 грн. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 7 ст. 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, той з батьків або інших законний представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджаються аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Цей припис підтверджує факт підвищеного захисту прав дітей. При розгляді справи суди повинні враховувати інтереси дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про суягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене також узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими в постановах від 25 квітня 2018 року в справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наданими до позовної заяви належними та допустимими доказами підвтерджено, що Відповідач не виконує у повному обсязі свій обов`язок щодо сплати аліментів на сина [PERSON] , а тому за період з липня 2022 року по лютий 2025 року загальна сума пені за прострочення сплати аліментів становить 25878,78 грн. Разом з тим, згідно з наявним у справі розрахунком державного виконавця Новозаводського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рожко Н.В., станом на 12.06.2025 сукупний розмір заборгованості Відповідача зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження складає 12 407,25 грн. Враховуючи, що загальний розмір пені перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, здійснений державним виконавцем, а тому з урахуванням, передбаченого ч.1 ст. 196 СК України обмеження стягнення (не більше 100 відсотків заборгованості), суд вважає за необхідне стягнути неустойку (пеню) у розмірі 100 відсотків заборгованості, що становить 12 407,25 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ, з Відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial