Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

до суду надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Агро Інвест" про розірвання договорів оренди землі № 000734 від 04.12.2015, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Південь Агро Інвест" (ПСП ім.Т.Г.Шевченка), кадастровий номер земельних ділянок 4825486300:07:000:0196, 4825486300:01:000:0533, 4825486300:05:000:0274, 4825486300:01:0001280, зереєстрований у Державному реєстрі іншого речового права за № 15569615 від 06.07.2016, 15549973 від 07.07.2016, 15549992 від 07.07.2016, 15565307 від 06.07.2016 року та договору № 000735 від 04.12.2015 року, укладений між [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Агро Інвест" (ПСП ім. Т.Г. Шевченка), кадастрові номери 4825486300:07:000:0197,4825486300:01:000:0534,4825486300:05:000:0275,4825486300:01:000:1281, зареєстрований у Державному реєстрі іншого речового права за № 16037668 від 11.08.2016, № 15923849 від 10.08.2016, № 16036885 від 11.08.2016, №16039214 від 11.08.2016. Позивач обгрунтомуй вимоги тим, що відповідач не виконує умови договорів, оскільки орендна плата за 2020 відповідно до виписки банку взагалі не була виплачена; за 2021 рік - орендна плата була зарахована на картковий рахунок позивача аж у 2023 році; за 2022 рік - орендна плата по двом договорам повинна бути виплачена в розмірі 44747,76 грн, а виплачена в розмірі 22058,71 грн., а розрахунок по частковій виплаті орендної плати був аж 12.05.2023; за 2023 рік орендна плата по двом договорам повинна бути виплачена в розмірі 44747,76 грн., а виплачена в розмірі 22058,71 грн., розрахунок по виплаті орендної плати був 17.11.2023; за 2024 рік орендна плата по двом договорам повинна бути виплачена в розмірі 44747,76 грн., але взагалі не виплачена. Крім того, ТОВ "Південь Агро Інвест" повинен був виплатити орендну плату за 2021,2022,2023, 2024 роки з урахуванням індексу інфляції. Тому позивач просить суд розірвати договори оренди землі та стягнути з відповідача заборгованість за орендну плату в розмірі 90125,86 грн., пеню, що становить 167,18 грн. та індексацію в розмірі 19540,12 грн., що разом складає 109833,16 грн. Ухвалою від 09.04.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження, визначені строки для подачі заяв по суті. Ухвалою від 07.07.2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. 20.08.2025 через систему Електронний суд від представника відповідача адвоката Тищенка Ф.О. надійшли додаткові пояснення, в яких зазначив наступне: відповідно до додаткової угоди від 01.03.2018 року та як зазначено позивачем, розмір орендної плати становить 22 373, 88 грн, а згідно з пунктом 4.2 додаткової угоди до Договору, з суми орендної плати, Орендарем, як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. Тобто, із суми орендної плати необхідно утримати податки в розмірі 19,5% від загального розміру орендної плати. Отже, твердження позивача, про те, що мала бути виплачена сума в розмірі 22 373, 88 грн грн за один рік не відповідає дійсності. За рік орендної плати за одним договором відповідачем має бути сплачено 18 010, 96 грн, а за двома договорам сума має становити 18 010, 96 грн * 2 = 36 021, 94 грн. За 2020 рік Відповідачем сплачено 44 117, 27 грн, що підтверджується платіним дорученням № 3677 від 30.07.2020 року, віддтак, твердження позивача про невиплату коштів не відповідає дійсності. За 2021 рік відповідачем сплачено 22 013, 68 грн, що підтверджується платіним дорученням №8657 від 21.09.2021 року, віддтак, твердження позивача про виплату коштів у сумі 45, 00 грн не відповідає дійсності. За 2022 рік відповідачем сплачено 22 058, 68 грн, згодні з Позивачем. За 2023 рік відповідачем сплачено 22 058, 68 грн, згодні з позивачем. Представник відповідача просить суд звернути увагу, що відповідачем була зменшений розмір орендної плати у зв`язку з відкритим виконавчим провадженням №62942310, де на адресу відповідача надійшла постанова державного виконавця Добровольської Оксани Юріївни від 06.08.2025 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Дана постанова виконувалась відповідачем, а тому розмір орендної плати був зменшений для відповідача. Таким чином,представник вважає, що вказані обставини підтверджують відсутність заборгованості за договором оренди, більш того існує навіть переплата, адже за 2020 рік має бути сплачено 36 021, 94 грн, натомість сплачено 44 117, 27 грн, за інші роки відповідно. Щодо пені, представник відповідача наголошує, що орендна плата вноситься в наступні строки: щорічно з 01 вересня поточного року оренди, відтак обов`язок орендаря щодо її сплати виникає саме в цей період, про що позивач знав, оскільки посилається на ці строки в позовній заяві. На підставі пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність тривалістю один рік. Враховуючи це, строк позовної давності щодо орендної плати за 2022 рік сплив 01 вересня 2022 року, а 2023 рік сплив 01 вересня 2023 року, проте позовна заява з відповідною вимогою була подана позивачем до суду 08.04.2025 року, а тому є поданою після спливу строку позовної давності. Тому просить суд застосувати строки позовної давності щодо сплати пені, та відмовити задоволені вимоги щодо її сплати. Щодо стягнення інфляційних витрат представник відповідача зазначає , що розрахунок індексації позивача ґрунтується на посиланні п. 4.4. Договору, яким обумовлено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/ нарахування. Однак необхідно звернути увагу на наступне, що позивач здійснює підміну визначення термінів «індексація» та «індекс інфляції». Так відповідно до посилань на п. 4.4 та п. 2.5. Договору мова йде саме про застосування коефіцієнта індексації. З інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру випливає, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік становить 1,12, 2023 рік 1,051, 2022 рік 1,0 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь). Натомість Позивач у позовній заяві за 2022 рік застосовує значення коефіцієнта індексації 126,603 % (тобто 1,26603), що свідчить про неправильність здійснених розрахунків. Враховуючи те, що відповідач виплатив позивачу орендну плату за 2022, 2023 роки у повному обсязі, підстави для стягнення заборгованості з орендної плати та індексації орендної плати за спірний період відсутні. Щодо вимоги про розірвання договору оренди землі, то вона є необґрунтованими, оскільки відповідно до чинного законодавства підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, що передбачає два і більше випадків порушень. У даній справі відсутні обставини, які свідчили б про систематичність несплати орендної плати з боку відповідача, а відтак- правова підстава для розірвання договору оренди відсутня. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність останнього та позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце,\~день та\~час розгляду\~справи були\~повідомлені завчасно\~і належним\~чином. У додаткових поясненнях від 20.08.2025 у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. 04.12.2015\~року між\~ [PERSON] \~та ПСП ім. Т.Г. Шевченка укладено договір оренди землі № 000734, відповідно до умов якого в оренду передано земельні ділянки загальною площею 6,1272 га, що знаходяться на території Синюхо-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області з кадастровими номерами 4825486300:07:000:0196, 4825486300:01:000:0533, 4825486300:05:000:0274, 4825486300:01:000:1280, зареєстрований у Державному реєстрі іншого речового права за №15569615 від 06.07.2016, № 15549973 від 07.07.2016, №15549992 від 07.07.2016, №15565307 від 06.07.2016. \~Крім того, 01.03.2018 між сторонами була укладена додаткова угода до Договору оренди землі та виклали його в новій редакції. Пунктом 4.1 додаткової угоди від 01.03.2018 до договору оренди землі передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у грошовій формі у розмірі 12,37% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що загалом складає 22373,87 грн. Крім того, 04.12.2015\~року між\~ [PERSON] \~та ПСП ім. Т.Г. Шевченка укладено договір оренди землі № 000735, відповідно до умов якого в оренду передано земельні ділянки загальною площею 6,1251 га, що знаходяться на території Синюхо-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області з кадастровими номерами 4825486300:07:000:0197, 4825486300:01:000:0534, 4825486300:05:000:0275, 4825486300:01:000:1281, зареєстрований у Державному реєстрі іншого речового права за № 16037668 від 11.08.2016, №15923849 від 10.08.2016,№ 16036885 від 11.08.2016, №16039214 від 11.08.2016. \~Крім того, 01.03.2018 між сторонами була укладена додаткова угода до Договору оренди землі та виклали його в новій редакції. Пунктом 4.1 додаткової угоди від 01.03.2018 до договору оренди землі передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у грошовій формі у розмірі 12,37% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що загалом складає 22373,87 грн. Сторони узгодили, що орендна плата вноситься щорічно не пізніше 1 вересня поточного року. Таким чином, ТОВ «Південь Агро Інвест» зобов`язане щорічно до 1 вересня провести розрахунок по орендній платі за двома договорами, однак орендна плата [PERSON] за 2020-2024 роки у встановлені строки та розмірі нарахована та виплачена не була, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача. Доказів сплати орендної плати за 2020-2024 роки до 1 вересня поточного року відповідачем не надано. Відповідно до умов договору, його розірвання в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Статтею 762 ЦК України встановлений обовязок наймача вносити плату за користування майном у розмірах та строки визначені договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Згідностатті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першоюстатті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом Українита іншими законами України. Відповідно до пункту «д» частини першоїстатті 141 ЗК Українипідставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Частиною 1 статті 43Закону України «Про оренду землі» передбачено обов`язок орендаря повернути орендодавцю земельну ділянку у разі припинення договору оренди землі. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 зазначено, що враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положенняЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2ст. 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає.Стаття 611 ЦК Українипередбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першоїстатті 3 ЦК Україниналежать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зроблено висновок, що частинами першою і другоюстатті 651 ЦК Українипередбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зістаттею 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тлумачення пункту д) частини першоїстатті 141 ЗК України, частини другоїстатті 651 ЦК Українисвідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Згідно зі статтями 13,15,21 Закону України «Про оренду землі»основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зістаттею 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, додатковою угодою до договору оренди землі (п.4.1) чітко встановлено, що орендна плата сплачується щорічно в строк до 1 вересня поточного року. Водночас, доказів сплати орендної плати у 2020-2024 роках до 1 вересня поточного року та у розмірі, визначеному умовами договору, матеріали справи не містять. Зазначені обставини свідчать про наявність систематичної несплати орендної плати у 2020-2024 роках, а також про порушення строків виплати орендної плати за 2020-2024 роки та її розміру, що є істотним порушенням умов договору через не виконання відповідачем обов`язку щодо виплати орендної плати в строк передбачений договором, а отже і підставою для розірвання договору оренди, незважаючи на те, що заборгованість була виплачена в подальшому. З розрахунку позивача, який суд приймає, заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за вказаними договороми, за 2020-2024 становить 90125,86 грн. За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по орендній платі підлягають задоволенню. Також, позивач просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне внесення орендної плати за 2022-2024 роки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до п. 4.7 додаткової угоди до договору оренди землі у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення. Суд погоджується з розрахунком позивача та за таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 167,18 грн. підлягають задоволенню. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача індексацію орендної плати за 2022 рік в сумі 11904,36 грн, за 2023 рік в сумі 2274,89 грн., 2024рік у сумі 5360,87 грн та всього на загальну суму 19540,12 грн. Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Відповідно до положень пункту 289.2 статті 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно, залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізм їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України). Більше того, різні числові показники індексації нормативної грошової оцінки та індексу споживчих цін за 2016, 2017, 2018 роки підтверджують відмінність цих двох показників. Пунктами 288.5.1.,288.5 статті 288 ПК України передбачено, що мінімальна орендна плата встановлена у розмірі трьох відсотків нормативної грошової оцінки землі. Відповідно до статей 1,2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті. Положеннями пункту 2 частини першої статті 13, частини першої статті 15 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Згідно з відомостями Держгеокадастру про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік, які розміщено у вільному доступі на сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (https://land.gov.ua/derzhheokadastr-povidomliaie-pro-indeksatsiiu-normatyvnoi-hroshovoi-otsinky-zemel-za-2021-rik/) становлено, що у 2016, 2017, 2018 роках індексація нормативно грошової оцінки землі проводилась. Відповідно до інформації, наданої Державною службою статистики України, індекс споживчих цін за 2021 рік становив 110%. Пунктом 9 підрозділу 6 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 30 листопада 2021 року № 1914-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень") встановлено, що індекс споживчих цін, який використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням 100 відсотків, зокрема за 2017-2022 роки для сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів). Відповідно значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок становлять: - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) за період за 2017 - 2022 роки 1,0; - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) за 2016 рік 1,0. Тобто, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення у період з 2016 - 2021 роки не змінювався та становив 1,0 %, що не впливало на визначений договором від 01.03.2018 року розмір орендної плати. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 732/1705/16-ц (провадження № 61-29685св18), від 03 лютого 2021 року у справі № 618/1078/19-ц (провадження № 61-12935св20), від 12 квітня 2023 року у справі № 175/642/19 (провадження № 61-3451св22). Відповідно до підпункту 170.1,1 пункту 170.1 статті 170 ПК України, податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку у відсотку, визначену статтею 167 ПК України, і ставку військового збору 1,5 відсотки, встановлену підпунктом 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України. За умовами п.4.1 укладеного між сторонами договору оренди від 01.03.2018 року орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 12,37% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 17883,83 грн, 3936,28 грн, 508,11 грн, 45,66 грн за кожну земельну ділянку за рік оренди. За умовами п.4.1 укладеного між сторонами іншого договору оренди від 01.03.2018 року орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 12,37% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 17885,01 грн, 3935,29 грн, 507,93 грн, 45,64 грн за кожну земельну ділянку за рік оренди. Згідно із п.4.4. договору оренди обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування. Визначаючи розмір орендної плати, яку мав виплатити відповідач позивачу за 2022-2024 роки, суд враховує, що для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка землі, яка розраховується, виходячи із індексу споживчих цін за попередній рік за формулою, визначеною статтею 289 ПК України, тому посилання позивача про нараховування орендної плати без урахування індексу інфляції є помилковими, оскільки відповідач повинен сплачувати орендну плату з урахуванням індексації нормативно грошової оцінки землі, яка у свою чергу розраховується на базі індексу споживчих цін, що за вказаний період становив 1,0 %. Умовами укладеного між сторонами договору оренди передбачено обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності з урахуванням індексації, тобто індексації нормативно грошової оцінки землі (пункт 4.1, 4.4 договору оренди), що дає суду право застосувати положення статті 21 Закону України "Про оренду землі" у поєднанні зі статтею 289 ПК України. Оскільки за умовами договору, укладеного між сторонами, не передбачено внесення орендної плати із урахуванням індексу інфляції, за встановленими обставинами орендна плата вносилася відповідачем відповідно до умов договору із урахуванням індексації нормативно грошової оцінки (стаття 289 ПК України), тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Крім того, оскільки позовні вимоги задоволені частково суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1986,37 грн.

Outcome: partial