Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

06.02.2025 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 73 022,49 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 22031000492866 від 23.02.2021 року, укладеним з АТ «Банк Кредит Дніпро», яке відступило право вимоги позивачу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» - Дорошенко М.А. у позовній заяві просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату, місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 23.02.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» (далі - Банк) та відповідачем укладено кредитний договір № 22031000492866, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу шляхом зарахування коштів на поточний рахунок клієнта грошові кошти в сумі 74 400 грн. строком на 24 місяці з оплатою процентів в розмірі 0,001 % річних на строкову заборгованість, 56 % річних на прострочену заборгованість, а також щомісячної комісії за обслуговування кредиту: з 23.02.2021 по 22.09.2021 року 5 % від суми кредиту, з 23.09.2021 по 22.03.2022 4% від суми кредиту, з 23.03.2022 по 22.09.2022 3 % від суми кредиту, з 23.09.2022 року по 23.02.2023 року 1,95 % від суми кредиту. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача. 28.03.2024 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та позивачем уклали договір факторингу № 28/03/24, за умовами якого позивач набув право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 22031000492866 від 23.02.2021 року в сумі 73 022,49 грн., з яких 47 948,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,96 грн. заборгованість за відсотками, 25 072,80 грн. заборгованість за комісією. Згідно частини 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Враховуючи, що відповідач користувався кредитними коштами, розрахунок позивача не спростував, суд доходить висновку, що заборгованість за наданим кредитом у розмірі 73 022,49 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 2 422,40 грн. Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано: договір № 43453613 про надання правової допомоги від 18.09.2024 року, додаткову угоду до нього від 18.12.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, детальний опис наданих послуг від 18.12.2024 року на суму 6 000 грн., платіжну інструкцію про оплату 6 000 грн. адвокату. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved