Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

27.01.2025 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Робул Анатолій Анатолійович, в якій просила суд визнати за нею право власності на самостійний об`єкт нерухомості у розмірі 43/100 частки (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ), що складається з наступних приміщень: 1-2 веранда площею 8.1 кв.м вартістю 17294 грн; 1-3 житлова кімната площею 17.6 кв.м вартістю 40110 грн; сарай літ. «В» - 21397 грн; сарай літ. «Г» вартістю 8427 грн; погріб літ «в» вартістю 10088 грн; №1 огорожа зі штахетника (частина) вартістю 1173 грн. Позов мотивує наступним: 25 березня 2008 року [PERSON] (далі за текстом також позивач, сторона позивача, [PERSON] ) отримала від Виконкому Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області свідоцтво про право приватної спільної власності у частці 36/100 в житловому з господарчими будівлями та спорудами будинку за адресою: [ADDRESS] . 29 травня 2008 року Комунальне підприємство «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» прийняло рішення про реєстрацію права власності та видало відповідний витяг. Іншим співвласником цього будинку в частці 64/100 був [PERSON] . Після його смерті право власності за спадщиною на цю частку отримав [PERSON] , який у свою чергу 17 серпня 2015 року подарував її своєму брату [PERSON] за договором дарування. У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся через свого представника до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, визнання права власності, виділ майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року в справі № 509/4644/15-ц, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15 травня 2019 року, припинено право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок в господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Виділено [PERSON] в натурі 57/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , у самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна та визнати за [PERSON] право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна : житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який складається : під № 1-4 веранда, площею 11,8 кв.м. - 25193 грн.; під № 1-5 житлове приміщення, площею 24,3 кв.м. - 55380 грн.; літня кухня під літ. «Б» - 27406 грн.; І колодязь - 7020 грн.; під № 3 трубопровід - 1814 грн; під № 1 огорожа зі штахетника (частина) - 7776 грн.; під № 4 огорожа металева - 5448 грн., під літ. «Е» тимчасова споруда, під літ. «Ж» тимчасова споруда, під літ. «И» вбиральня. Однак, в справі №509/4644/15-ц питання щодо виділення в натурі частки [PERSON] та визнання за нею права власності на самостійний об`єкт не вирішувалось. Отже, склалась така ситуація, що рішенням суду по справі №509/4644/15-ц: - припинено право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ; - визнано за [PERSON] право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна. Відповідно [PERSON] на цей час не має частки в спільній частковій власності (припинена за рішенням суду) і також не має права власності на самостійний об`єкт нерухомого майна. Враховуючи: 1) лише двох співвласників на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ; 2) рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року по справі №509/4644/15-ц, а також висновок експерта №19/2018 від 04 травня 2018 року за результатами проведеної додаткової судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №509/4644/15-ц, власником іншої самостійної частки цього житлового будинку (1-2 веранда площею 8.1 кв.м вартістю 17294 грн; 1-3 житлова кімната площею 17.6 кв.м вартістю 40110 грн; сарай літ. «В» - 21397 грн; сарай літ. «Г» вартістю 8427 грн; погріб літ «в» вартістю 10088 грн; №1 огорожа зі штахетника (частина) вартістю 1173 грн.) являється [PERSON] . Однак, Дальницька сільська рада Одеського району Одеської області не визнає право власності [PERSON] на вказаний вище самостійний об`єкт нерухомого майна. Відповідно до частини першої ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв`язку з цим [PERSON] звернулась до суду з цією позовною заявою. До позовної заяви були додані свідоцтво про право приватної спільної власності [PERSON] у частці 36/100 в житловому з господарчими будівлями та спорудами будинку за адресою: [ADDRESS] ; витяг про реєстрацію цього права власності; технічний паспорт на будинок та висновок експерта №19/2018 від 04 травня 2018 року за результатами проведеної додаткової судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №509/4644/15-ц. Також були подані копії судових рішень, на які посилалась Позивачка. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі та просили задовольнити позов. Відповідач Дальницька сільська рада Одеського району Одеської області в особі представника в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 21.02.2025 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, просив прийняти рішення за наявними у справі матеріалами та задовольнити вимоги позивача у повному обсязі. З урахуванням вимог ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, відповідно до якої, за результатами розгляду підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо по даній справі суд дійшов до висновку, що позовна заява Позивачки про визнання права власності на самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, як встановлено судом, 25 березня 2008 року [PERSON] (далі за текстом також позивач, сторона позивача, [PERSON] ) отримала від Виконкому Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області свідоцтво про право приватної спільної власності у частці 36/100 в житловому з господарчими будівлями та спорудами будинку за адресою: [ADDRESS] . 29 травня 2008 року Комунальне підприємство «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» прийняло рішення про реєстрацію права власності та видало відповідний витяг. Іншим співвласником цього будинку в частці 64/100 був [PERSON] . Після його смерті право власності за спадщиною на цю частку отримав [PERSON] , який у свою чергу 17 серпня 2015 року подарував її своєму брату [PERSON] за договором дарування. У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся через свого представника до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, визнання права власності, виділ майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року в справі № 509/4644/15-ц, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15 травня 2019 року, припинено право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок в господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Виділено [PERSON] в натурі 57/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , у самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна та визнати за [PERSON] право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна : житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який складається : під № 1-4 веранда, площею 11,8 кв.м. - 25193 грн.; під № 1-5 житлове приміщення, площею 24,3 кв.м. - 55380 грн.; літня кухня під літ. «Б» - 27406 грн.; І колодязь - 7020 грн.; під № 3 трубопровід - 1814 грн; під № 1 огорожа зі штахетника (частина) - 7776 грн.; під № 4 огорожа металева - 5448 грн., під літ. «Е» тимчасова споруда, під літ. «Ж» тимчасова споруда, під літ. «И» вбиральня. Визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою : [ADDRESS] , виділивши в користування [PERSON] для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] земельну ділянку «1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-1» загальною площею 2031,4 кв.м. (з врахуванням приміщень житлового будинку [ADDRESS] та надвірних будівель і споруд), що відповідає ідеальній частці, межі якої земельної ділянки описуються наступним чином (графічне відображення малюнок № 1, додаток № 2, зображено зеленим кольором у висновку експерта № 5231 від 26.04.2017 р.): від точки 2 від кута існуючої огорожі зі сторони вул. Перемоги по прямій лінії ні відстані 126,41 м до точки 2; поворот вправо по прямій лінії на відстані 25,99 м до точки 3; поворот вправо по прямій лінії на відстані 49,09 м до точки 4; поворот вправо по прямій лінії на відстані 15,82 м до точки 5; поворот вліво по прямій лінії на відстані 38,15 м до точки 6; поворот вправо по прямій лінії на відстані 3,13 м до точки 7; поворот вліво по прямій лінії на відстані 12,29 м до точки 8; далі по прямій лінії на відстані 4,0 м до зовнішньої стіни сараю літ. «В» до точки 9; далі по прямій лінії по внутрішній стіні сараю літ. «В» на відстані 4,10 м до точки 10, далі по прямій лінії по зовнішній стіні літньої кухні літ. «Б» на відстані 2,60 м до точки 11, поворот вліво по прямій лінії на відстані 6,14 м до точки 12, поворот вліво по прямій лінії по внутрішнім перегородкам житлового будинку під літ. «А» з прибудовою під літ. «а» на відстані 9,17 м. до точки 13, далі по прямій лінії на відстані 1 м. до точки 14, поворот вправо по прямій лінії на відстані 11,32 м. до точки 15, поворот вправо по прямій лінії по існуючій огорожі із сторони [ADDRESS] на відстані 20,08 м. до первинної точки відліку\~до точки 1. Вхід на територію земельної ділянки, організувати зі сторони [ADDRESS] (існуючий вхід). Рішення суду зокрема обґрунтовано тим, що відповідно до висновку експерта від 04 травня 2018 року № 19/2018, підготовленого на замовлення представника відповідача [PERSON] , за результатами проведення додаткової судової експертизи у цивільній справі № 509/4644/15 встановлено, що зміна часток співвласників (зменшення частки [PERSON] та збільшення частки [PERSON] ) відбулась за рахунок фактично прийнятого експертом фізичного зносу будівель та споруд, які підлягали розподілу між співвласниками домоволодіння. При цьому експертом зазначено, що приміщення житлового будинку та надвірні будівлі і споруди, які запропоновані експертом до виділу кожному із співвласників згідно з висновком від 26 квітня 2017 року № 5231, відповідають висновку від 09 серпня 2007 року № 442, складеному техніком Овідіопольського районного бюро технічної інвентаризації, на підставі якого за [PERSON] та [PERSON] (на теперішній час співвласник [PERSON] ) було оформлено право власності. Згідно висновку експерта №19/2018 від 04 травня 2018 року за результатами проведеної додаткової судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №509/4644/15-ц: - співвласнику [PERSON] запропоновано з цілого будинку з господарськими будівлями та спорудами виділити наступні приміщення: 1-4 веранда, площею 11,8 кв.м. - 25193 грн.; 1-5 житлове приміщення, площею 24,3 кв.м. - 55380 грн.; літня кухня під літ. «Б» - 27406 грн.; І колодязь - 7020 грн.; під № 3 трубопровід - 1814 грн; під № 1 огорожа зі штахетника (частина) - 7776 грн.; під № 4 огорожа металева - 5448 грн., під літ. «Е» тимчасова споруда, під літ. «Ж» тимчасова споруда, під літ. «И» вбиральня; - співвласнику [PERSON] запропоновано з цілого будинку з господарськими будівлями та спорудами виділити наступні приміщення: 1-2 веранда пл. 8.1 кв.м вартістю 17294 грн; 1-3 житлова кімната пл. 17.6 кв.м вартістю 40110 грн; сарай літ. «В» - 21397 грн; сарай літ. «Г» вартістю 8427 грн; погріб літ «в» вартістю 10088 грн; №1 огорожа зі штахетника (частина) вартістю 1173 грн. Всього залишковою вартістю 99029 грн; Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем і відповідачем житловий будинок вже фактично поділений, кожна частина житлового будинку має відокремлені та переобладнанні приміщення (кухня, вбиральня, ізольовані кімнати) та самостійний вхід у будинок. Однак, в справі №509/4644/15-ц питання щодо виділення в натурі частки [PERSON] та визнання за нею права власності на самостійний об`єкт не вирішувалось. Отже, склалась така ситуація, що рішенням суду по справі №509/4644/15-ц: - припинено право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ; - визнано за [PERSON] право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна. Відповідно [PERSON] на цей час не має частки в спільній частковій власності (припинена за рішенням суду) і також не має права власності на самостійний об`єкт нерухомого майна. Постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 травня 2019 року в частині визначення порядку користування земельною ділянкою скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 червня 2024 року в цій частині позовну заяву\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа\~без самостійних\~вимог на\~предмет спору:\~Дальницька сільська\~рада Овідіопольського\~району Одеської\~залишено без розгляду. Після набрання законної сили вказаною ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області [PERSON] звернулась до Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області (далі за текстом також відповідач, Дальницька сільська рада) з питанням щодо безоплатної приватизації земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, відповідно до законодавства. Однак, Дальницька сільська рада пояснила їй, що оскільки рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року в справі №509/4644/15-ц не вирішено питання визнання її права власності на самостійний об`єкт нерухомого майна вирішити питання про безоплатну приватизацію земельної ділянки неможливо за законодавством. Разом з тим, рішенням суду по справі №509/4644/15-ц припинено право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , визнано за [PERSON] право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна, - відповідно [PERSON] на цей час не має частки в спільній частковій власності (припинена за рішенням суду) і також не має права власності на самостійний об`єкт нерухомого майна. Враховуючи: 1) лише двох співвласників на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ; 2) рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року по справі №509/4644/15-ц, а також висновок експерта №19/2018 від 04 травня 2018 року за результатами проведеної додаткової судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №509/4644/15-ц, власником іншої самостійної частки цього житлового будинку (1-2 веранда площею 8.1 кв.м вартістю 17294 грн; 1-3 житлова кімната площею 17.6 кв.м вартістю 40110 грн; сарай літ. «В» - 21397 грн; сарай літ. «Г» вартістю 8427 грн; погріб літ «в» вартістю 10088 грн; №1 огорожа зі штахетника (частина) вартістю 1173 грн.) являється [PERSON] . Однак, Дальницька сільська рада Одеського району Одеської області не визнає право власності [PERSON] на вказаний вище самостійний об`єкт нерухомого майна. Відповідно до частини першої\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша-друга\~ст. 319 ЦК України). Статтею 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Відповідно до частини першої\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Стаття 357 ЦК України\~регулює питання визначення часток у праві спільної часткової власності, зокрема: частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. За змістом\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, що передбачено\~ст. 361 ЦК України. Згідно зі ст. ст.\~364,\~367 ЦК України\~кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог\~ст. 183 ЦК України. Відповідно до частини першої ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги визнання Відповідачем позову суд вважає, що вимоги про встановлення самостійного виховання та утримання та вихованні батька, підлягають задоволенню. Тому, відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про визнання права власності на самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна.

Outcome: approved