Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

22 липня 2019 року прокурор в інтересах держави звернувся з вищевказаним позовом, який в подальшому в порядку ст.ст.49,51 ЦПК України збільшив свої позовні вимоги. Предметом позову є об`єкт нерухомого майна, який перебуває на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області. Позиція сторін. В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор зазначив, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею Р-6-86, від 1986 року (серії Б №\~032344) Квартирно-експлуатаційній частині Одеського району (на час розгляду справи Одеське квартирно експлуатаційне управління) виконавчим комітетом Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області надано в постійне та безоплатне користування земельну ділянку, загальною площею 586,5 га., до складу якої увійшла земельна ділянка військового містечка [ADDRESS] ( [NUMBER] ) площею 296,8 га, розташована на Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (на час розгляду справи території Великодолинської селищної ради). Частина вказаної земельної ділянки військового містечка площею 7,7330 га., за адресою: [ADDRESS] , на якій розміщено будівлі та споруди бази відпочинку « [INFO] », перебуває на обліку в КЕВ м.Одеси ( Одеське КЕУ). Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.02.2005 р., будівлі та споруди БВ «Авіаремонтник» на праві державної власності належать державному підприємству Міністерства оборони України «Одеське авіаційно-ремонтне підприємство „Одесавіаремсервіс» (на час розгляду справи Державне Підприємство «Одеський авіаційний завод»). Вищевказані землі належать за формою власності до державної власності, за цільовим призначенням до земель оборони. 17.07.2007 року Молодіжненська сільська рада прийняла рішення №774-V «Про вилучення із земель Міністерства оборони України КЕВ м.Одеса земельної ділянки, загальною площею 7,7330 га., та зарахування цієї земельної ділянки до земель запасу Молодіжненської сільської ради в межах с. Молодіжного» (далі рішення №\~774-V) з порушенням вимог ст.77,84, 143 ЗК України (без отримання від власника земель оборони Кабінету Міністрів України згоди на припинення права постійного користування земельною ділянкою військового містечка Іллічівськ\~1(2). Рішення Молодіжненської сільської ради №774-V є незаконним, грубо порушує право державної власності на землю та спричиняє шкоду інтересам держави. 13 липня 2016 року Військова прокуратура Південного регіону України подала до Господарського суду Одеської області позов в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, КЕВ м. Одеси до Молодіжненської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення №774-V, повернення незаконно вилученої земельної ділянки. Справа розглянута позов прокурора задоволений (справа №916/1900/16). Рішенням Молодіжненської сільської ради від 30.03.2011 р. №1930-V надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам України членам ОК «Дачне товариство „Авіаремонтник» (61 особі). Згодом на\~підставі рішення Молодіжненської сільської ради від 30.05.2011р., №284-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність гр. України членам ОК «ДТ „Авіаремонтник» згідно з додатком (всього 61 особа) для індивідуального дачного будівництва за адресою: [ADDRESS] » (далі рішення від 30.05.2011 №\~284-VI) передано земельні ділянки загальною площею 1,22 га безоплатно у власність громадян та видано їм державні акти на землю. На підставі рішення від 30.05.2011р., №\~284-VI громадянці [PERSON] видано Державний акт серії ЯЛ №733067 від 15.03.2012 р. на право власності на земельну ділянку площею 0,0200 га, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, розташованого за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123782000:02:004:3956 (далі по тексту спірна земельна ділянка), яка була незаконно вилучена із земель Міністерства оборони України. В подальшому відповідачка [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору від 05.08.2021 року, відчуджила дану земельну ділянку відповідачки [PERSON] . З метою фактичного захисту прав та законних інтересів держави в особі державних установ, прокурор просить визнати недійсним вищевказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відповідачка [PERSON] незаконно отримала право власності на частину земельної ділянки військового містечка площею 0,0200 га, та витребування вказаної земельної ділянки у відповідачки [PERSON] яка придбала вищевказану земельну ділянку. Представники прокуратури та державних установ в інтересах якої був поданий позов на позовних вимогах наполягають, просять справу розглянути на підставі наявних у суду матеріалів. Представник селищної ради копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, до суду направив відзив в порядку ст.178 ЦПК України з якого вбачається, що позов не визнає та просить відмовити в його задоволені. Відповідачка [PERSON] та її представник копію позову та матеріали до нього отримали належним чином, до суду направили відзив в порядку ст.178 ЦПК України з якого вбачається, що позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Відповідачка [PERSON] копію позову та матеріали до нього отримала належним чином, до суду відзив в порядку ст.178 ЦПК України не направила. Рух справи. 29 липня 2019 року Овідіопольським райсудом Одеської області було відкрито цивільне провадження на зальних підставах. 05 жовтня 2020 року судом першої інстанції розгляд справи був зупинений. 29 лютого 2024 року судом першої інстанції було поновлено провадження по справі. 29 лютого 2024 року судом першої інстанції була заміна позивача на Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону. 29 лютого 2024 року судом першої інстанції була заміна відповідача на Великодолинську селищну раду. 29 лютого 2024 року судом першої інстанції була залучена співвідповідачка [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.388 ч.3 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ст.117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно ст.152 ч.3 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Обставини які встановлені судом. Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею Р-6-86 від 1986 року серії (Б №032344) Квартирно-експлуатаційній частині Одеського району (далі КЕЧ, правонаступником якої на час розгляду справи є Одеське квартирно-експлуатаційне управління м. Одеси) виконавчим комітетом Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області надано в постійне та безоплатне користування земельну ділянку, загальною площею 586,5 га, до складу якої увійшла земельна ділянка військового містечка [ADDRESS] ( [NUMBER] ) площею 296,8 га, розташована на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (далі Молодіжненська сільська рада). Частина вказаної земельної ділянки військового містечка площею 7,7330 га, за адресою: [ADDRESS] , на якій розміщено будівлі та споруди бази відпочинку « [INFO] », перебуває на обліку в КЕВ м.Одеса. (а.с.9,10) Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.02.2005 року, будівлі та споруди БВ «Авіаремонтник» на праві державної власності належать Державному підприємству Міністерства оборони України «Одеське авіаційно-ремонтне підприємство «Одесавіаремсервіс» (на час розгляду справи Державне підприємство «Одеський авіаційний завод»). Виходячи з вищезазначеного вищевказані землі належать за формою власності до державної власності, за цільовим призначенням до земель оборони. 17 липня 2007 року Молодіжненська сільська рада прийняла рішення №774-V «Про вилучення із земель Міністерства оборони України КЕВ м.Одеса земельної ділянки, загальною площею 7,7330 га., та зарахування цієї земельної ділянки до земель запасу Молодіжненської сільської ради в межах с. Молодіжного» (далі рішення №\~774-V). В подальшому відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постанови Верховної ради України від 17.07.2020 №807 «Про утворення та ліквідацію районів», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій», Розпорядження Кабінету\~Міністрів України\~від 12.06.2020р.,\~№ 720-р\~«Про визначення\~адміністративних центрів\~та затвердження\~територій територіальних\~громад Одеської\~області» та на підставі Рішення №15- VIII від 24.12.2020 р., «Про реорганізацію Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області шляхом приєднання до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області» Великодолинська селищна рада Одеського району Одеської області (код ЄДРПОУ 04379410) є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Відповідач селищна рада та відповідачка [PERSON] та її представник заперечуючи проти позову посилається на те, що з боку органів місцевого самоврядування не було порушень, щодо прийняття рішення відносно спірної земельної ділянки. В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом прокурора до Молодіжненської сільської ради та інших учасників провадження, предметом спору якого було рішення Молодіжненської сільської ради №774 від 17.07.2007 року, під час розгляду даної справи вищевказане рішення сільської ради було визначене незаконним та скасовано. Рішення суду є чинним. Крім того, селищна рада стверджує, що посадові особи Одеське квартирно-експлуатаційне управління приймали рішення щодо передачі вищевказаних земель в користування сільської ради. Однак дії посадових осіб та його рішення виходили за межі їх повноважень та компетенції, передбачених на той час Положенням про КЕЧ. Акт прийому передачі земельних ділянок від 06.08.2007 року який підписаний посадовою особою КЕЧ та погодженого Заступником командувача, відповідно до ст.ст.77,84 ЗК України (які діяли на час прийняття рішення) не можуть бути підставою припинення право постійного користування земельних ділянок, які відносяться до земель оборони та є державною формою власності, а тому сільська рада не повинна була приймати рішення щодо вилучення земельних ділянок та приймати земельні ділянки в землі запасу сільської ради, а тому в цій частині заперечення відповідачів суд не приймає до уваги. 30 березня 2011 року відповідно до рішення Молодіжненської сільської ради №1930-V надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам України членам ОК «Дачне товариство „Авіаремонтник» (61особі). 30 травня 2011 року на підставі рішення Молодіжненської сільської ради №284-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність гр. України членам ОК «ДТ „Авіаремонтник» згідно з додатком (всього 61 особа) для індивідуального дачного будівництва за адресою: [ADDRESS] » (далі рішення від 30.05.2011 №\~284-VI) передано земельні ділянки загальною площею 1,22 га., безоплатно у власність громадян та видано їм державні акти на землю. В подальшому на підставі рішення від 30.05.2011 р. №\~284-VI відповідачки [PERSON] , [INFO] , код [NUMBER] був виданий правоустановчий документ - Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ №733067, виданого Відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області від 15.03.2012 року, на земельну ділянку площею 0,0200 га, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва кадастровий номер 5123782000:02:004:3956, за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту спірна земельна ділянка). Представник відповідача селищна рада стверджує, що передача земельних ділянок у приватну власність громадян, в тому числі відповідачки [PERSON] , була здійснена в рамках повноважень органів місцевого самоврядування, відповідно до ст.12 ЗК України та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», однак дана позиція відповідача є помилковою, з наступного. Загальний порядок передачі земель з державної у комунальну власність визначено статтею 117 ЗК України. Передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями відповідно до повноважень, визначених Земельним кодексом України. Такими суб`єктами є: -Держгеокадастр відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу\~України та постанови КМУ від 14 січня 2015 р. №15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» -міські, селищні, сільські ради, що представляють територіальні громади, відповідно до частини першої статті 12 Земельного кодексу України. Відповідно до статті 117 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у комунальну власність зазначаються: -кадастровий номер земельної ділянки; -її місце розташування;-площа;-цільове призначення;-відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку;-обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності територіальної громади на неї. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що сама передача земельних ділянок в тому числі спірної земельної ділянки, відповідно до ст.117 ЗК України, була здійснена без належної процедури, які діяли на момент даних правовідносин та в свою чергу Державний акт на право приватної власності виданий на ім`я [PERSON] був виданий з порушеннями порядку приватизації передбачений ст.ст.116,117 ЗК України, а тому вважає його не дійсним. В ході судового розгляду було встановлено, що 25 серпня 2021 року між відповідачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , [INFO] , код [NUMBER] був укладений договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,0200 га, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, кадастровий номер 5123782000:02:004:3956, за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Виніцьким Б.В. реєстр №1290, згідно якого відповідачка [PERSON] придбала у приватну власність спірну земельну ділянку. Представник відповідачки [PERSON] стверджує, що вона є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, так як вона придбала земельну ділянку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.08.2021 року. В ході судового розгляду суд прийшов до висновку, що відповідачем селищною радою була порушена процедура передачі земель державної власності у комунальну власність, що в свою чергу стало причиною безпідставної передачі громадянам, в тому числі відповідачки [PERSON] спірної земельної ділянки, з порушенням ст.ст.116,117 ЗК України, а в подальшому укладенню нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.08.2021 року. З урахуванням даних обставин суд прийшов до висновку, що відповідачка [PERSON] придбала спірну земельну ділянку, без належних на то підстав. Вирішуючи спір, суд з`ясував, що спірна земельна ділянка була вилучена з земель оборони, тобто у держави, без належної процедури, тобто вибула без її волі, у зв`язку з тим, що Міністерство оборони України є належним користувачем спірної земельної ділянки, суд вважає можливим відповідно до ст.388 ЦК України витребувати з незаконного володіння відповідачки [PERSON] на користь держави в особі МО України спірної земельної ділянки. Прокурор в своїх позовних вимогах просить витребувати спірну земельну ділянку у відповідачки [PERSON] зі складанням акту приймання передачі земельної ділянки, при цьому позивач не зазначив норму матеріального права, якої необхідно керуватись при складанні вищевказаного акту, з урахуванням предмету позову суд вважає, що складання даного акту між органом державної влади та фізичною особою, в даному випадку відповідачкою [PERSON] , не передбачено діючим законодавством, а в тому в цій частині суд вважає необхідним відмовити. Прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Одеського квартирно-експлуатаційного управління м. Одеси, судом було встановлено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель оборони, а тому суд вважає, що належною установою в інтересах якої необхідно звернутись є МО України, позовні вимоги прокурора щодо витребування з чужого незаконного володіння, з урахуванням прав та обов`язків Кабінету Міністрів України та Одеського квартирно-експлуатаційного управління не порушує їх права та інтереси. Представник відповідачки [PERSON] звернулась з заявою про застосування строків позовної давності, обґрунтовуючи тим, що позивачам було відомо або могло бути відомо про прийняте Молодіжненською сільською радою Рішення №774-V від 17.07.2007 р. та видачу Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ №733067, виданого Відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області від 15.03.2012 року, на земельну ділянку площею 0,0200 га, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва кадастровий номер 5123782000:02:004:3956, за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту Державний акт на право власності на земельну ділянку). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Фактично це строк для захисту порушеного права в судовому порядку. Відповідно до ст.257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261\~ч.1\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і суб`єктами, уповноваженими законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у разі пред`явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред`явлення позову в її інтересах іншою уповноваженою на це особою відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Відповідно до\~ст. 36\~Закону України\~"Про\~прокуратуру" передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо. Згідно з статті 56\~ЦПК України у\~разі відкриття\~провадження за\~позовною заявою\~особи,\~якій законом\~надано право\~звертатися до\~суду в\~інтересах інших\~осіб (крім\~прокурора),\~особа,\~в чиїх\~інтересах подано\~позов,\~набуває статусу\~позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Таким чином, в даному випадку, вимоги прокурора є похідними від вимог органу, який має повноваження щодо захисту прав інтересів держави в земельних правовідносинах. Тому перебіг позовної давності розпочинається з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався відповідний орган державної влади, а не прокурор. З матеріалів справи вбачається, що про спірний Державний акт на право власності на земельну ділянку від 15.03.2012 року не було відомо МО України, існування рішення Молодіжненської сільської ради від 17.07.2007 року було відомо лише Квартирно-експлуатаційному відділу міста Одеси, начальник якого, власне і направляв на адресу Молодіжненської сільської ради листа № 836 від 01.06.2007р. Про передачу земельної ділянки відповідачці, також, було відомо тільки відповідачу селищної ради та позивачу Одеське КЕУ, з огляду на те, що начальником КЕВ м.Одеси (Одеське КЕУ) підписувався і Акт прийому передачі земельної ділянки від 07.08.2007р. Матеріали справи не містять доказів, що про прийняте Рішення №774-V та про передачу Молодіжненській сільській раді земельної ділянки із земель оборони та видачу Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.03.2012 року, було відомо позивачу Міністерству оборони України. У справі відсутні будь-які документи з яких можливо було б зробити висновок про обізнаність позивача МО України з Рішенням Молодіжненської сільської ради №774-V від 17.07.2007р. та з вищевказаним Державним актом на право власності на земельну ділянку від 15.03.2012 року. Відповідно до листа Міністерства оборони України від 22.04.2019 р. вбачається, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні МО України на підставі Державного акту на право постійного користування землею Р-6-86 від 1986 року серії (Б №\~032344). Не вбачається про обізнаність Міністерства оборони України з вищевказаним Державним актом на право власності на земельну ділянку від 15.03.2012 року (т.1 а.с.19). Що стосується посилань відповідачки [PERSON] на те, що позивачу МО України могло бути відомо про порушене право, з огляду на те, що в господарському суді існував спір, щодо земельних правовідносин відносно земельної ділянки площею 7.7330 га., в тому числі спірної земельної ділянки, яка була виділена відповідачки [PERSON] . Відповідно, Міністерству оборони України, не могло бути відомо про порушене право, оскільки позивач не приймав участі в процедурі передачі земельної ділянки відповідачці [PERSON] . З огляду на вищевикладене, суд вважає, що прокурором при зверненні до суду з позовом по цій справі строків позовної давності порушено не було, а сама заява про застосування позовної даності не знайшла свого обґрунтування. Судові витрати. Прокурор при поданні позову за позовні вимоги не майнового характеру сплатив судовий збір в розмірі 3\~842.00 грн. (т.1 а.с.26), суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо відповідачки [PERSON] та відповідачки [PERSON] є обґрунтованими, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягнення судовий збір в річних частках, тобто в розмірі 1921 грн.

Outcome: partial