Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить суд встановити факт перебування позивачки на утриманні померлої [INFO] [PERSON] , з 19.10.1999 по 03.07.2001. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її двоюрідна баба - [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Серед спадкової маси було право [PERSON] на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ім. Щорса на території Великодорізької сільської ради. З 19.10.1999 позивачці призначено пенсію по інвалідності, 2 група, і з даного періоду вона є непрацездатною. У той період часу з грошима було дуже скрутно, а їй необхідно було проходити лікування, оплачувати яке самостійно не мала змоги. [PERSON] одружена не була, дітей не мала, так як була її двоюрідною бабою, постійно спілкувалися, була їй як дочка, [PERSON] завжди допомагала, у тому числі грошима, а коли позивачці було встановлено інвалідність [PERSON] стала систематично допомагати, в тому числі і грошима, фактично перебувала на утриманні [PERSON] з того часу як отримала інвалідність і до смерті [PERSON] . Свого городу позивачка не мала, тому [PERSON] на постійній основі надавала їй продукти харчування, так як у неї була можливість вирощувати сільськогосподарську продукцію на своїй присадибній земельній ділянці, продавати вирощену продукцію зі свого городу, а частину коштів віддавати їй. Також [PERSON] систематично частину своєї пенсії передавала позивачці як допомогу. На той час для неї така допомога (матеріальна та продукти харчування) від [PERSON] була постійним і основним джерелом засобів для існування. Допомога від [PERSON] була не одноразовою, а надавалася систематично протягом 1999 - 2001 років. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, яку у зв`язку з відсутністю родичів ближчого ступеня споріднення, прийняла вона, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем за законом згідно ст. 531 ЦК Української РСР, як непрацездатна особа, що перебувала на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. На звернення щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] , а саме на земельну частку (пай), державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту перебування на утриманні померлої. Ухвалою судді 03.06.2025 провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду 27.06.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Також [PERSON] пояснила, що [PERSON] доводилася їй двоюрідною бабою, хоча відповідні підтвердні документи відсутні, та проживала одиноко, так як у шлюб не вступала і дітей не мала, за адресою: [ADDRESS] . Померла [INFO] . Упродовж останніх років життя [PERSON] , сама [PERSON] з своїм трирічним на той час сином проживала як за місцем свого проживання у Ніжині по [ADDRESS] , так і за місцем проживання [PERSON] у с. Велика Дорога, проте більше у [PERSON] . Позивачка потребувала на той час коштів на лікування, оскільки перебіг хвороби ускладнився. Отримуваної пенсії у зв`язку з інвалідністю на покриття витрат на лікування не вистачало. Їй надавала кошти [PERSON] , яка тримала підсобне господарство (корову, свиней, свійську птицю тощо) та обробляла присадибну ділянку, на якій вирощувала сільськогосподарську продукцію (картоплю та ін.), і отримувала дохід від продажу цієї продукції (молочної продукції, яєць, картоплі та ін.), здійснюючи торгівлю в селі при дорозі з рук, чи на ринку, чи закупівельникам картоплі великим обсягом. У веденні підсобного господарства брала участь і сама позивачка. Також [PERSON] отримувала пенсію. Всі виручені кошти від торгівлі сільськогосподарською продукцією та не менше половини своєї пенсії [PERSON] надавала їй. Таким чином, структуру її доходів на той час становили її пенсія у зв`язку з інвалідністю, та кошти, які надавала щомісяця [PERSON] , розмір яких був більшим за отримувану пенсію у зв`язку з інвалідністю. Кошти, які надавала [PERSON] вона витрачала на своє лікування. Після смерті [PERSON] належне їй за життя майно позивачка розпродала. Про наявність у [PERSON] права на земельну частку (пай) дізналася лише згодом та для оформлення спадкових прав на цей пай і просить встановити факт перебування її на утриманні [PERSON] понад рік до смерті. Від представника відповідача Талалаївської сільської ради надійшла заява про проведення розгляду справи без участі представника відповідача та прийняття рішення згідно чинного законодавства. Заслухавши позивачку, показання свідків, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] померла [INFO] у віці 77 років у с. Велика Дорога, що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 24). Позивачці на той час виповнилося 33 роки. За життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0186279, що перебуває у колективній власності колишнього КСП ім. Щорса на території Великодорізької сільської ради, розміром 2,3 в умовних кадастрових гектарах, як вбачається з інформації Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 06.08.2024 (а.с. 16). Спадкова справа до майна [PERSON] не заводилася, про що свідчить інформація Державного нотаріального архіву Чернігівської області (а.с. 25). На день смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вищевказаною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований, про що у матеріалах справи міститься довідка Великодорізького старостинського округу № 2 Талалаївської сільської ради від 05.09.2024 № 15-11/137 (а.с. 7). Відповідно до довідки Великодорізького старостинського округу № 2 Талалаївської сільської ради від 06.09.2024 № 15-11/138 (а.с. 8), [PERSON] після смерті [PERSON] прийняла спадщину своєчасно і вступила в управління та володіння спадковим майном та розпорядилася речами померлої до закінчення шестимісячного строку з дня смерті. Згідно з довідкою Великодорізького старостинського округу № 2 Талалаївської сільської ради від 05.09.2024 № 15-11/136 (а.с. 15), [PERSON] перебувала на утриманні померлої [PERSON] з 19.10.1999 по [INFO] , вели спільне господарство, та після смерті [PERSON] фактично отримала спадщину. Місце проживання позивачки з 14.11.1995 зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , згідно відомостей паспорту громадянина України у формі книжечки (а.с. 4 зворот). Позивачці [PERSON] встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням та вона отримує пенсію по інвалідності внаслідок роботи на держслужбі з 19.10.1999, як вбачається з довідки до висновку МСЕК №411909 від 14.11.2006 та довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 22.11.2024 (а.с. 3, 9). Листом від 19.09.2024 Другою ніжинською державною нотаріальною конторою на усне звернення позивачку повідомлено, що прийняти від неї заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] не вбачається за можливе, оскільки позивачка не належить до жодної з черг спадкування, а докази на підтвердження факту перебування на утриманні не надані, та запропоновано [PERSON] звернутися до суду за встановленням факту, що має юридичне значення, а саме факту перебування [PERSON] на утриманні померлої [PERSON] (а.с. 14). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що є дружиною двоюрідного брата позивачки, проживає у с. Велика Дорога, та їй відомо, що [PERSON] дітей не мала, тримала господарство з позивачкою (корова, свині, кури, качки тощо), також в цьому допомагали батьки позивачки. Отриману від підсобного господарства продукцію продавала, в тому числі багато картоплі. За життя [PERSON] говорила, що надає кошти з пенсії позивачці, але в якому розмірі їй не відомо, баба їй про це не доповідала. Після смерті баби [PERSON] її поховання організувала позивачка, і майно [PERSON] згодом розпродала позивачка. Свідок [PERSON] надала показання, що є двоюрідною сестрою позивачки, та їй відомо, що [PERSON] перебувала у гарних стосунках з сім`єю позивачки, і допомагала їй, любила її як дочку, дуже про неї піклувалася. [PERSON] тримала корову, свиней, продавала сільськогосподарську продукцію, і гроші у неї були. [PERSON] за життя говорила, що постійно допомагала позивачці грошима, але скільки надавала грошей вона не бачила, свідком цього не була. Після смерті баби [PERSON] її поховання організувала позивачка, і майно [PERSON] згодом розпродала позивачка. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Цивільний кодекс України набрав чинності 01.01.2004. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК Української РСР). У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного кодексу України (ЦК) не менше одного року. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів для існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цієї особи. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування позивачки [PERSON] на утриманні померлої [PERSON] необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та врахувати, що одержання [PERSON] пенсії чи окреме проживання від померлої не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, якщо суд на основі належних і достатніх у своїй сукупності доказів встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для [PERSON] допомога з боку [PERSON] . Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 22.10.2020 у справі №210/343/19, від 22.05.2019 у справі №520/6518/17, від 27.06.2018 у справі №210/2422/16-ц. Проте, позивачкою не надано суду достатніх доказів ні розміру власних доходів позивачки, ні розміру отримуваного [PERSON] доходу, який би підтверджував як можливість у неї таку допомогу надавати позивачці, так і те, що допомога, яку надавала [PERSON] позивачці була основним джерелом засобів до існування позивачки, і її розмір перевищував інші одержувані позивачкою доходи. Показання допитаних в судовому засіданні свідків та довідки Великодорізького старостинського округу підтверджують лише ті обставини, що в останні роки життя [PERSON] їй допомагали вести підсобне господарство позивачка зі своїми батьками, [PERSON] мала певний дохід у вигляді пенсії і виручки від продажу виробленої у підсобному господарстві продукції, та частину свого доходу надавала позивачці, які за поясненнями останньої вона спрямовувала на покриття витрат на лікування. Але показання свідків не підтверджують, що допомога з боку [PERSON] була основним джерелом засобів до існування [PERSON] . Надаючи оцінку довідці Великодорізького старостинського округу № 2 Талалаївської сільської ради від 05.09.2024 № 15-11/136 (а.с. 15) про те, що [PERSON] перебувала на утриманні померлої [PERSON] з 19.10.1999 по 03.07.2001 суд зазначає, що перебування особи на утриманні померлого не менше одного року до його смерті у контексті ст. 531 ЦК Української РСР є юридичним фактом, який може бути установлений рішенням суду, а відтак в силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України дана обставина не може підтверджуватися іншими засобами доказування, а тому суд відхиляє вказану довідку як доказ. Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність [PERSON] її перебування на утриманні [PERSON] не менше одного року до дня смерті останньої, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні, а тому в позові слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed