Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №426637188 від 21.12.2021 у розмірі 15\~176,89 грн, з яких: 5899,52 грн\~заборгованість за основним боргом та 9277,37 грн\~заборгованість за відсотками, а також просило стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн. Позов мотивований тим, що 21.12.2021 [PERSON] уклала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір №426637188 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідачка за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, зареєструвалася на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною договору, після чого заявила про бажання отримати кошти та подала відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. За результатами заповнення заявки первісний кредитор перевірив особисті дані відповідачки та за номером платіжної картки ідентифікував відповідачку, тобто встановив, що картка належить їй. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4Z3C6, 21.12.2021 о 21:46:32 відповідачка ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «відправити/підписати», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до умов договору №426637188 від 21.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти 5900 грн на банківську карту відповідачки, номер якої відповідачка зазначила у анкеті. Відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 на строк до 28.11.2019, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався додатковими угодами, востаннє 31.12.2023 додатковою угодою №32 (до 31.12.2024). 30.10.2023 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу № 30/1023-01. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №426637188 від 21.12.2021. За вказаним договором факторингу до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за зобов`язанням [PERSON] по вищевказаному кредитному договору. Оскільки позичальник не виконує свої зобов`язання добровільно, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив про розгляд справи за відсутності представника позивача, у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення судом заочного рішення. Доводи та заперечення відповідача. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку за місцем реєстрації місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності, відзиву на позов та відомостей про врегулювання спору у позасудовому порядку суду не надала, своєї позиції щодо позову не висловила. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 15.07.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив докази направлення позовної заяви з додатками відповідачці. 16.07.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки, відкрив спрощене провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.08.2025. 12.08.2025 до суду від АТ КБ «Приват Банк» надійшла інформація, що містить банківську таємницю за № 20.1.0.0.0/7-250728/75740 від 05.08.2025, відповідно до якої платіжна картка № [NUMBER] була емітована Банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів 21.12.2021 в сумі 5900 грн. Фінансовий номер телефону, який знаходиться в анкетних даних [PERSON] , на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 21.12.2021 26.12.2021: [NUMBER] . 14.08.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідачка повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, не повідомила про причини неявки, відзив не подала, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 21.12.2021 [PERSON] уклала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір №426637188 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідачка за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, після чого заявила про бажання отримати кошти та подала відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. За результатами заповнення заявки первісний кредитор перевірив особисті дані відповідачки та за номером платіжної картки ідентифікував відповідачку, тобто встановив, що картка належить їй. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4Z3C6 21.12.2021 21:46:32, відповідачка ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «відправити/підписати», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до п. 1 договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на суму 5900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, Кредитодавцем надається перший транш за договором у сумі 5900 грн одразу після укладення договору, який має бути повернутий до 20.01.2022. Кредитна лінія надається строком на 30 днів. Згідно платіжного доручення №9ede7e98-5fb5-4c32-bf95-55cd8f44d6af від 21.12.2021 [PERSON] отримала кредит в сумі 5900 грн. Згідно інформації АТ КБ «Приват Банк», що містить банківську таємницю за № 20.1.0.0.0/7-250728/75740 від 05.08.2025, платіжна картка № [NUMBER] була емітована Банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів 21.12.2021 в сумі 5900 грн. Фінансовий номер телефону, який знаходиться в анкетних даних [PERSON] , на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою №4731-2196-1795-8180 за період 21.12.2021 26.12.2021: [NUMBER] . 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 на строк до 28.11.2019, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався додатковими угодами, востаннє 31.12.2023 додатковою угодою №32 (до 31.12.2024). Відповідно до п. 4.1 договору, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги. 30.10.2023 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії закінчується 31.12.2024. Згідно з п. 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу №02/12/25-Ю відповідно до умов якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №426637188 від 21.12.2021. Відповідно до п. 1.2. перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. За вказаним договором факторингу до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за зобов`язанням [PERSON] по кредитному договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №426637188 від 21.12.2021 станом на день подання позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 15176,89 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5899,52 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 9277,37 грн. Вказані обставини встановлені письмовими доказами: копією кредитного договору №426637188 від 21.12.2021; копіями договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018; № 30/1023-01 від 30.10.2023; №04/06/25-Ю від 04.06.2025; копією платіжного доручення №9ede7e98-5fb5-4c32-bf95-55cd8f44d6af від 21.12.2021; копією заявки на отримання кредитних коштів від 21.12.2021; розрахунком заборгованості та іншими доказами у справі. Застосовані норми права. За змістом ч.ч. 1,2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Пунктом 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з\~статтею 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. Дослідженими судом письмовими доказами встановлено, що відповідачка [PERSON] 21.12.2021 уклала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір №426637188 у електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства www.moneyveo.ua. Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після підписання, кредитний договір розміщений в особистому кабінеті відповідачки, якій були перераховані кошти, що передбачені кредитними договорами, шляхом переказу на її картковий рахунок, емітований АТ КБ «ПриватБанк» Отже, кредитний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір укладений згідно з ч. 2.ст.\~6\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію». Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону, електронний підпис з одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі. Відтак, укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідачки [PERSON] , оскільки саме вона зареєструвалася в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заповнила заявку, встановленої форми на сайті позивача на отримання кредиту, повідомивши інформацію про власні прізвище ім`я та по батькові, дату народження, паспортні дані, податковий номер, контактні дані: адресу реєстрації та місця проживання, контактний номер мобільного телефону, номер банківської карти, обрала суму кредиту, проценти за користування кредитом, суму для виплати та строк виплати, підтвердивши, що вказала повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту. Договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» є належним та допустимим доказом укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] не був би укладений. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідачки виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування ним. Відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Окрім цього, відповідачка була вільною у виборі фінансової установи для отримання кредиту, а факт отримання коштів, підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочину. Згідно\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Право вимоги за кредитним договором №426637188 від 21.12.2021 відступлено 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» згідно договору факторингу №28/1118-01, а у подальшому 30.10.2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» згідно договору факторингу №30/1023-01 та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» згідно договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року. Відповідачка не надала суду доказів на підтвердження повернення кредитних коштів ні первісному ктедитору, ні його правонаступникам. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №426637188 від 21.12.2021 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором №426637188 від 21.12.2021 станом на 25.06.2025 (включно) становить 15176,89 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5899,52грн, за нарахованими відсотками в розмірі 9277,37 грн. Сторони кредитного договору №426637188 від 21.12.2021 обумовили всі істотні умови, в тому числі щодо суми кредиту в розмірі 5900 грн, строку кредитування\~30 днів (з кінцевим терміном повернення до 20.01.2022) зі сплатою процентів за користування коштами відповідно до умов кредитного договору №426637188. Відповідно до п.п. 1.9, 1.9.1 кредитного договору №426637188, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом виключно на період строку, визначеного в. п.1.7 договору (30 днів від дати отримання кредиту) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до п. 1.9.3 кредитного договору, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 766,60 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Суд встановив, що відповідачка не повернула заборгованість протягом дисконтного періоду (30 днів), та продовжила користувалась кредитом, а тому відповідно до п.1.9.3. кредитного договору умови нарахування відсотків за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту (21.12.2021) і застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Пунктом 1.8 кредитного договору передбачена можливість продовження строку дисконтного періоду та строку надання кредитної лінії, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Отже для продовження строку надання кредитної лінії позичальник протягом дисконтного періоду, але не пізніше 20.01.2022 мала б сплатити 17,70 грн процентів, нарахованих на умовах дисконтного періоду та активувати функцію продовження дисконтного періоду (п.1.8. кредитного договору). З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» слідує, що 18.01.2022 відповідачка сплатила 0,48 коп. тіла кредиту та 16,52 грн відсотків, нарахованих відповідно до п. 1.9.1 кредитного договору. Отже відповідно до п.1.8 кредитного договору строк надання кредитної лінії не продовжений, оскільки позичальник не оплатила всі нараховані проценти у розмірі 17,70 грн протягом дисконтного та пільгового періоду, а сплатила лише 16,52 грн, тому кредитор вправі нараховувати проценти за користування кредитними коштами лише в межах строку кредитування (30 днів від дати отримання кредиту). Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Згідно розрахунків заборгованості позивач не заявив до [PERSON] вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою\~статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак відповідно до п. 1.9.3 договору кредитної лінії з відповідачки підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами впродовж 30 днів, з розрахунку 2,10 % в день, без урахування відсотків сплачених 18.01.2022 у розмірі 16,52 грн під час дії дисконтного періоду. Розмір процентів за користування кредитними коштами складає 3700,48 грн (5900грн (тіло кредиту)/100%х2,1%х30 днів -16,52 грн) Отже з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту у розмірі 5899,52 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 3700,48 грн, а всього 9600 грн. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн, ціна позову 15176,89 грн, позов задоволено на суму 9600 грн, тобто на 63,25%, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1532,16 грн судового збору (2422,40/100х63,25%). Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 7000 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви довіреність на представництво інтересів, договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року, додаткову угоду №25770583388 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01, акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року. Суд встановив, що предметом договору про надання правничої допомоги є надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.4 договору, конкретне доручення клієнта визначається в окремій Додатковій угоді до договору, в якій сторони визначають зміст конкретного доручення/доручень. Згідно з Акта прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги№05/06/25-01 від 05.06.2025, складеного 25.06.2025 та підписаного сторонами, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняло послуги, надані адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» в т.ч.\~вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості відносно боржника [PERSON] , вартість якої становить 1000 грн, підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості, вартість якої становить 5000 грн, підготовка адвокатського запиту\~500 грн та підготовка та направлення клопотання про витребування доказів\~500 грн. Отже письмовими доказами підтверджується, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у цій справі. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при оцінці розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.) У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial