Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~30 червня 2025 року представник позивача адвокат Мотуз Олександр Володимирович, діючи в інтересах позивача [PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха балка» (далі- ПрАТ «СУХА БАЛКА», відповідач) про відшкодування моральної шкоди завданої смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 25 червня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. [PERSON] з 11 липня 1983 року по 23 листопада 2007 року працював в різних структурних підрозділах, на різних підземних професіях ПрАТ «СУХА БАЛКА». За час роботи на підприємстві відповідача, [PERSON] отримав хронічні професійні захворювання. Пунктом 7 акту №58 розслідування хронічного професійного захворювання від 10 вересня 2007 року встановлено у [PERSON] наявність наступних професійних захворювань:- радикулопатія шийна і попереково-крижова та шийна з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромом, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистофічними проявами у вигляді: дв. плечолопаткового періартрозу ПФС другого ст., деф. артрозу ліктьових та колінних суглобів ПФС першого-другого ст.;- хр. обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого ст. Причинами професійного захворювання відповідно до п. 17 зазначеного вище акту є: робота протягом 24 років 01 місяця в умовах підвищених рівнів: 1. запиленість повітря робочої зони:-пил вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% 4,8-9,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 протягом 83,6-89,2% зміни. 2. рівень фізичного перевантаження:-маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 30-60 кг при нормі до 30 кг; 2 -статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 315 000-423 000 кг/с при нормі 70 000 кг/с;-нахили корпусу 64-315 при нормі 100. Важкість праці відноситься до ІІІ класу 3 ст. шкідливості. 3. мікрокліматичні умови:-відносна вологість 95,0-99,0% при нормі 80-30%. Пунктом 19 даного акту встановлено, що адміністрація шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» порушила вимоги: ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 Кодексу законів про працю. Згідно довідок Медико-соціальної експертної комісії від 14 жовтня 2013 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги [PERSON] повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 55% та третю групу інвалідності. Із часом загальне самопочуття [PERSON] стало погіршуватись та він мав скарги на задишку при фіз. навантаженні, кашель із слизовим харкотинням, важкість у грудях. [INFO] у віці 62 років [PERSON] чоловік позивача, помер. Згідно п.15 протоколу патологоанотомічного дослідження №2 заключним основним клінічним діагнозом є: ХОЗЛ (пиловий бронхіт 1 ст., емфізема легень 1 ст), група А. ЛН 1-2 ст., Захв. Проф., 2007 р, Радикулопатія шийна і попереково-крижова та з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромом, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ФП 2 ст.), остеоартрозу колінних (ПФ 1-2 ст.) суглобів, Захв. Проф., 2007. П. 19 вище зазначеного протоколу, лікарським свідоцтвом про смерть, довідкою про причину смерті, а також рецензією від 14 лютого 2025 року №01-01/57-25 основною причиною смерті [PERSON] є хронічне обструктивне захворювання легень. Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/1111/В від 26 червня 2025 року було встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням та пов`язано смерть з професійним захворюванням. У зв`язку з протиправними діями відповідача по відношенню до [PERSON] а, наслідком чого стала його смерть, позивач [PERSON] зазнає порушень душевної рівноваги, втрачає соціальні зв`язки, має постійну апатію до всіх важливих процесів, які відбуваються навколо неї. Чоловік позивача [PERSON] був завжди для дружини опорою та підтримкою, кожного разу допомагав у вирішенні різноманітних питань, що виникали в повсякденному житті позивача. [PERSON] надзвичайно любив свою дружину, багато працював, щоб його сім`я ні в чому не мала потреби, тому фактично він був її єдиною підтримкою та опорою. Вони були щасливі в шлюбі більше ніж 30 років . Дані почуття радості замінили почуття розпачу, розчарування життям, скорботи. Всі ці негативні почуття не проходять, а навпаки посилюються усвідомленням того, що позивач має зустріти старість без свого чоловіка, який помер у зв`язку з професійним захворюванням, яке він отримав під час роботи на підприємстві відповідача і цього могло не статись, якби відповідач забезпечив дотримання норм з охорони праці. Моральна шкода, якої вона зазнає, є глибокою, незворотною та щоденною. Вона виявляється у: хронічному стресі та депресивному стані; тривожних розладах та порушенні сну; втраті життєвих орієнтирів; погіршенні фізичного здоров`я; соціальній ізоляції та емоційному вигорянні. На переконання позивача за цей біль і страждання їй має бути присуджено справедливе відшкодування. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. На підставі переліченого представник позивача просить суд стягнути ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь [PERSON] 750\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка у зв`язку з професійним захворюванням, без утримання податків та інших обов`язкових платежів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~15\~липня 2025\~року представником\~відповідача адвокатом\~Заклецьким Володимиром\~Віталійовичем подано\~до суду\~відзив на\~позовну заяву.\~ПрАТ «СУХА\~БАЛКА» вважає,\~що вимоги\~позивача є\~необґрунтованими та\~заперечує проти\~позовних вимог\~позивача в\~повному обсязі.\~Заперечення відповідача\~обґрунтовують тим,\~що наявність\~шкідливих умов\~праці на\~деяких робочих\~місцях є\~об`єктивним явищем.\~Нормативними актами\~з охорони\~праці передбачаються\~заходи для\~максимально можливої\~нейтралізації дії\~шкідливих чинників,\~але не\~встановлюється заборон\~на проведення\~робіт у\~шкідливих умовах\~праці.\~Виробнича діяльність\~підприємства,\~яке використовує\~працю робітників\~у шкідливих\~умовах праці\~не є\~протиправною за\~умови дотримання\~роботодавцем гарантій\~з прав\~працівників на\~охорону праці,\~встановлених ст.ст.\~5-8\~Закону України\~«Про охорону\~праці».\~В даному\~конкретному випадку,\~при укладенні\~трудового договору\~між сторонами,\~відповідно до\~ст.\~29\~КЗпП України.\~ [PERSON] \~було повідомлено\~про умови\~праці,\~наявність на\~робочому місці,\~де він\~буде працювати,\~небезпечних і\~шкідливих виробничих\~факторів,\~та можливі\~наслідки їх\~впливу на\~здоров`я,\~його права\~на пільги\~і компенсації\~за роботу\~в таких\~умовах відповідно\~до чинного\~законодавства і\~колективного договору.\~Тож чоловік\~позивача свідомо\~приймав запропоновані\~йому умови\~праці і\~усвідомлював можливість\~ушкодження його\~здоров`я\~та його\~наслідки. Будь-яких порушень законодавства про працю відносно чоловіка позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, відповідач не вчиняв. Отже, лише факт втрати професійної працездатності не призводить до відшкодування моральної шкоди, оскільки він погашається відшкодуванням втраченого заробітку або відповідної її частини, відшкодуванням позивачу витрат на медичну і соціальну допомогу, виплати одноразової допомоги, яка забезпечує фінансову можливість для соціальної реабілітації позивача. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 10 липня 2025 року було визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, [PERSON] , до суду не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник позивача, адвокат Мотуз О.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, адвокат Заклецький В.В. у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених вимог у повному обсязі , виходячи з наступного вмотивування. Судом встановлено, що 25 червня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Жовтневим відділом ДРАЦСу м. Кривого Рогу, про що зроблений відповідний запис № 552. З копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] вбачається, що останній з 11 липня 1983 року по 23 листопада 2007 року працював в різних структурних підрозділах, на різних підземних професіях ПрАТ «СУХА БАЛКА». 11.07.1983 року прийнятий на шахту «Ювілейна» бурильщиком. 09.11.1994 року переведений підземним прохідником. 23 листопада 2007 року [PERSON] звільнений за власним бажанням по виходу на пенсію за віком ст. 38 КЗпП України, наказ № 224 від 23.11.2007 року. Пунктом 7 Акту № 58 розслідування хронічного професійного захворювання від 10 вересня 2007 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем Жовтневого району м. Кривого Рогу (далі-Акт) встановлено у [PERSON] наявність наступних професійних захворювань:- радикулопатія шийна і попереково-крижова та шийна з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромом, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистофічними проявами у вигляді: дв. плечолопаткового періартрозу ПФС другого ст., деф. артрозу ліктьових та колінних суглобів ПФС першого-другого ст.;- хр. обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого ст. Відповідно до п. 12 вищевказаного акту [PERSON] мав стаж роботи загальний 26 років 08 місяців, за професією підземний прохідник 21 рік 01 місяць, в умовах впливу шкідливих факторів 24 роки 01 місяць. Згідно п. 16 акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха балка» підземним прохідником з правом ведення вибухових робіт у період з 09.11.1994 року по 11.11.1997 року, підземним прохідником (підземним бурильником шпурів) з 11.07.1983 року по 09.11.1994 року та з 11.11.1997 року та по теперішній час, [PERSON] виконував роботи в умовах обмеженості робочого простору робочих місць із-за чого було важно застосовувати засоби малої механізації , що викликало підвищені фізичні навантаження при виконанні виробничих операцій, а з причин неефективності провітрювання робочих місць, в умовах котрі також характеризуються запиленістю повітря робочого простору, що перевищувала ГДК; підземні роботи характеризуються несприятливим мікрокліматом. Причинами професійного захворювання відповідно до п. 17 зазначеного вище акту є: робота протягом 24 років 01 місяця в умовах підвищених рівнів: 1. запиленість повітря робочої зони:-пил вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% 4,8-9,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 протягом 83,6-89,2% зміни. 2. рівень фізичного перевантаження:-маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 30-60 кг при нормі до 30 кг; Документ сформований в системі «Електронний суд» 30.06.2025 2 -статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 315 000-423 000 кг/с при нормі 70 000 кг/с;-нахили корпусу 64-315 при нормі 100. Важкість праці відноситься до ІІІ класу 3 ст. шкідливості. 3. мікрокліматичні умови:-відносна вологість 95,0-99,0% при нормі 80-30%. Пунктом 19 даного акту встановлено, що адміністрація шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» порушила вимоги: ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 Кодексу законів про працю. Згідно довідок Медико-соціальної експертної комісії від 14 жовтня 2013 року серія АБ №0007531 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та серії АВ №0037663 до акту догляду МСЕК, [PERSON] повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 55% та третю групу інвалідності. Стаціонарне лікування\~\~ [PERSON] протягом 2020 2023 років у медичних закладах через отримані ним професійні захворювання підтверджуються долученими до справи виписками із його історії хвороби № 583/136 від 19.02.2020 року, № 638/145 від 14.03.2023 року. В той же час на підставі свідоцтва про смерть, виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серії [NUMBER] , актовий запис № 17 від 02 січня 2025 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 62 років. Відповідно лікарського свідоцтва про смерть № 132 від 12 лютого 2025 року та довідки про причину смерті № 106/о № 132 вбачається, що\~\~ [PERSON] помер [INFO] , смерть якого наступила внаслідок хронічного обструктивного захворювання легень. Згідно п.15 протоколу патологоанотомічного дослідження № 2 заключним основним клінічним діагнозом є: ХОЗЛ (пиловий бронхіт 1 ст., емфізема легень 1 ст), група А. ЛН 1-2 ст., Захв. Проф., 2007 р, Радикулопатія шийна і попереково-крижова та з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромом, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ФП 2 ст.), остеоартрозу колінних (ПФ 1-2 ст.) суглобів, Захв. Проф., 2007. Пунктом 17 даного протоколу встановлено патологоанатомічним діагнозом є: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень: пиловий бронхіт (Захворювання професійне з 2007р.) 2. Емфізема легень, дифузний пневмосклероз. Набряк легенів та головного мозку. Гостра легенева недостатність. 3. ІХЗ: дифузний кардіосклероз. Радикулопатія шийна і попереково-крижова та з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромом, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ФП 2 ст.), остеоартрозу колінних (ПФ 1-2 ст.) суглобів, Захв. Проф., 2007. П. 19 вище зазначеного протоколу, лікарським свідоцтвом про смерть, довідкою про причину смерті, а також рецензією від 14 лютого 2025 року № 01-01/57-25 основною причиною смерті [PERSON] є хронічне обструктивне захворювання легень. Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/1111/В від 26 червня 2025 року було встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням та пов`язано смерть з професійним захворюванням. Суд вказує, що відповідно до\~ст. 611 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК) моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства. Виходячи з положень ст.\~16,\~23 ЦК\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Аналогічна правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 1 вересня 2020 року по справі № 216/3521/16-ц. Так за\~ст. 43 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно із ч. 1, 2\~ст. 153 Кодексу законів про працю України\~(далі -\~КЗпП) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На підставі ч. 1, 3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до\~ст. 173 КЗпП\~закріплюється право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Так за\~ст. 179 КЗпП\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно із ч. 1\~ст. 237-1 КЗпП\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі ч. 1-3\~ст. 23 ЦК\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у: 1) фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд зазначає, що за ч. 1\~ст. 1167 ЦК\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, виходячи з наведених норм, слідує висновок, що відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Суд вказує, що у п. 9, 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також у Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Актом № 58 розслідування хронічного професійного захворювання від 10 вересня 2007 року, складеного на підприємстві відповідача, встановлено, що втрата працездатності [PERSON] настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, оскільки роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, тому суд дійшов висновку про наявність провини відповідача, як підстави для відшкодування позивачці моральної шкоди за рахунок ПрАТ «СУХА БАЛКА». Таким чином невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування відповідачем заподіяної працівнику моральної шкоди. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палата Касаційного цивільного суду у постанові від 15 червня 2020 року по справі № 212/3137/17-ц. Так відповідно до ч. 2\~ст. 1168 ЦК\~моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Тлумачення ч. 2\~ст. 1168 ЦК\~свідчить про те, що до суб`єктів, яким компенсується моральна шкода внаслідок смерті, відносяться чоловік або дружина потерпілої особи. Оскільки суд встановив, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання [PERSON] було безстроково встановлено 55% стійкої втрати працездатності та 3-ю групу інвалідності, чим безсумнівно було заподіяно моральну шкоду, в тому числі його дружині, [PERSON] , як члену родини, оскільки внаслідок професійного захворювання змінились умови життя [PERSON] та позивачки, яка змушена була весь час до смерті свого чоловіка переживати його тривале лікування, відчуваючи душевні страждання за рідну людину. З рештою, смерть [PERSON] , чоловіка позивачки, яка стала наслідком отриманого професійного захворювання, хронічного обструктивного захворювання легень, є непоправною втратою для [PERSON] . В цьому сенсі суд зазначає, що призвели до смерті [PERSON] винні дії керівництва ПрАТ «СУХА БАЛКА», оскільки причиною загибелі чоловіка позивачки стало хронічне обструктивне захворювання легень [PERSON] , професійне захворювання останнього, набуте на підприємстві відповідача. Також суд зауважує, що відповідно до «Інструкції про встановлення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом», затвердженого\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.11.2005 року № 606\~(далі - Інструкція), вона була розроблена на виконання вимог\~Законів України «Про охорону праці», «;Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», за якими передбачено відшкодування шкоди утриманцям працівника (годувальника) у разі його смерті, якщо визначено причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом. Так за\~ст. 9 Закону України «Про охорону праці»\~відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування України відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», за ч. 3 ст. 30 якого підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. При цьому за ч. 8 ст. 30\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~вказано, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень\~Цивільного кодексу України\~та\~Кодексу законів про працю України. За Інструкцією причинний зв`язок смерті із професійним захворюванням - є зв`язок, який можна встановити між перебігом професійних захворювань з урахуванням форми, стадії, тяжкості функціональних порушень, розвитку ускладнень за життя, патоморфологічними та гістологічними змінами в органах та системах організму, що виявлені під час розтину, та настанням смерті. Також за відповідною Інструкцією безпосередня причина смерті - це головні клініко-морфологічні прояви основного захворювання або його ускладнення, що стали безпосередньою причиною смерті. На підставі ст. 36\~ч. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~причинний зв`язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я підтверджується висновком відповідного закладу охорони здоров`я. Натомість, за ст. 41\~ч. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~страхові виплати здійснюються протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я. Таким чином визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи порівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 23 листопада 2022 року по справі № 686/13188/21 та від 25 травня 2022 року по справі № 487/6970/20. Суд також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Отже, на підставі встановлених обставин справи суд вважає доведеним той факт, що у зв`язку зі смертю [PERSON] , чоловіка позивачки, останній було безумовно заподіяно моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, з якою вона прожила щонайменше останні більш ніж п`ять років, що потягло за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання нею додаткових зусиль для організації свого життя після загибелі чоловіка. Таким чином аргументи представників відповідача про те, що позивачка не підтвердила достатніми та допустимими доказами факт заподіяння їй моральних страждань, не заслуговують на увагу, оскільки смерть рідної людини є не відновлюваною втратою, що безумовно спричиняє страждання та переживання. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала така особа, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 3 грудня 2018 року по справі № 210/1036/17. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань [PERSON] внаслідок смерті чоловіка, як наслідок отриманого [PERSON] професійного захворювання, а також бере до уваги ступінь втрати працівником працездатності через отримане ним профзахворювання, зважаючи на провину підприємства відповідача через незабезпечення безпечних умов праці такого працівника, тривалість проживання разом подружжя, а також те, що життя людини є найвищою цінністю, втрата якої для позивачки є невідновлюваною втратою. Таким чином суд дійшов висновку, що заявлений в інтересах [PERSON] адвокатом Мотузом О.В. позов слід задовольнити повністю . Також суд зазначає, що згідно із п.\~162.1 ст. 162 Податкового кодексу України\~(далі -\~ПК) платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент. За пп.\~14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК\~податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб визначається, зокрема, юридична особа (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), яка незалежно від організаційно правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений\~розділом IV ПК, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст.\~18\~та Розділом\~IV ПК. На підставі п.\~163.1 ст. 163 ПК\~об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Відповідно до п. «а» пп.\~164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК\~(в редакції змін, внесених\~Законом України від 16 січня 2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. При цьому в попередній редакції п. «а» пп.\~164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК\~передбачав, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Отже, з 23 травня 2020 року п. «а» пп.\~164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК\~було доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом», тобто суми відшкодування моральної шкоди підлягають з того часу оподаткуванню. Натомість, за старою редакцією п. «а» пп.\~164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК\~було передбачено, що суми за рішенням суду про відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, не підлягали оподаткуванню. Таким чином за податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок смерті чоловіка, а отже, заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, тому вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок смерті чоловіка, пов`язаної з професійним захворюванням. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом неодноразово у постановах 23 грудня 2022 року по справі № 566/800/21, від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21, від 4 квітня 2018 року по справі № 212/2362/16-ц, від 3 грудня 2018 року по справі № 210/1036/17, від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК\~з відповідача також підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивача звільнено за законом, відповідно до розміру частки задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 7500,00 грн.

Outcome: approved