Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі 5 тисяч гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення останньою двадцяти трьох річного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. В обґрунтування своїх вимог щодо предмету спору позивачка посилалася на те, що в рішенням Подільського районного суду м.Києва від 30.04.2009 було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Відповідно до рішення Подільського районного суду відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття. Відповідач має велику заборгованість по аліментах, не приймає участь у вихованні дитини та її матеріальному утриманні. На даний час їхня з відповідачем спільна дочка навчається на першому курсі денної форми навчання Київського національного торгово-економічного університету за спеціальністю «підприємництво, торгівля та біржова діяльність» на контрактній основі і не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач є працездатною особою, має у власності автомобіль, нерухомість, у тому числі отримав спадщину після смерті своїх батьків, а відтак має можливість забезпечити утримання доньки на період навчання. 18.07.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого посилається на те, що має незначний дохід, офіційно не працевлаштований, має проблеми зі здоров`ям, зокрема йому встановлено діагноз цукровий діабет 2-го типу, також у нього наявні серцево-судинні та інші захворювання, а відтак він не має змоги надавати дитині матеріальне забезпечення. Щодо наявності у його приватній власності майна, зазначає, що автомобіль марки ВАЗ, модель 2104, належний йому на праві приватної власності, 1989 року випуску, вартість якого складає лише 350 доларів США. Щодо гаража, який перебуває у власності відповідача, він належить до застарілого житлового фонду. Крім того, вважає, що у нього наявна переплата по аліментах на утримання дитини до досягнення нею повноліття, які були присуджені йому рішенням Подільського районного суду міста Києва. Щодо долучених позивачкою квитанцій, які підтверджують понесені витрати на дитину, зазначає, нею не доведено, що вказані витрати здійснено саме на дитину. При визначенні розміру аліментів просить суд врахувати ту обставину, що дочка не бажає спілкуватися з ним через поведінку позивачки, яка налаштовує її проти нього, як обставину, що має істотне значення. Позов визнає в сумі 1500 грн. 21.07.2023 позивачкою було подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому вона зазначала, що відповідач вводить суд в оману щодо джерел доходів та майнового стану. Зокрема, відповідачем сплачувалася заборгованість по аліментах в листопаді 2021 року- в розмірі 37 000 грн., в грудні- 2022- 20 000 грн., в січні 20223- в розмірі 2630,21 грн., в той час, коли відповідачем подано довідку з державної податкової служби про відсутність доходу, починаючи з 2014 року. Відповідач має у власності 2 квартири, а відтак може отримувати пасивний дохід від здачі однієї із них у найм. Крім того, вважає, що рівень спілкування з дитиною в розумінні ст.182 Сімейного кодексу України не може вважатися обставиною, що має істотне значення при визначенні судом розміру аліментів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2022 року передано справу в провадження судді Макаренко І.О. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.01.2023 року справу передано судді Макаренко І.О. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18.04.2023 відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2025 року № 01-08-609 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 року справу передано в провадження судді Савчук Ю.Н. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.03.2025 року здійснено перехід із розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог в повному обсязі заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд задоволити позов частково, визнавши його в сумі 1500 грн. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 30.04.2009. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.04.2009. Із договору про навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті № ФТМ21-076-мБД/11 від 29.07.2021 вбачається, що [PERSON] є студенткою Київського національного торгово-економічного університету спеціальності «підприємництво, торгівля та біржова діяльність» за денною формою здобуття освіти, ступінь «бакалавр». Відповідно до довідки № 251 від 01.09.2021 [PERSON] є студенткою першого курсу, що здобуває ступінь вищої освіти «бакалавр» денної форми навчання факультету торгівлі та маркетингу Київського національного торговельно-економічного університету. Закінчує навчання за навчальними планами в червні 2025. З п. 5.2 Договору про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця № 2824д/6кс-2024 від 13.08.2024 вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 76 000 (сімдесят шість тисяч) гривень 00 копійок. Згідно із довідкою Київського національного торгово-економічного університету №211/30 від 29.04.2025 вбачається, що [PERSON] є студенткою третього курсу денної форми навчання факультету економіки, менеджменту та психології освітнього рівня «бакалавр» Київського національного торговельно-економічного університету факультету. Термін закінчення навчання 30 червня 2026 року. За змістом Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сума заробітку [PERSON] для нарахування пенсії за 2001 рік склала - 872,42 грн., за 2002- 1969,65 грн., за 2003- 1098,50 грн., за 2005 -3604 грн., за 2006- 4375 грн., за 2007- 263,77 грн., за 2008 -118,15 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 17.12.2020, [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ, модель 2104, 1989 року випуску. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.10.2022 № 311921490, [PERSON] є власником гаража № [NUMBER] площею 17, 5 кв.м. за адресою : [ADDRESS] ; співвласником 1/2 частки квартири загальною площею 27,9 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та співвласником частки квартири загальною площею 45,48 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерело/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 10.07.2023, за період з 2019 по 2023 у [PERSON] були відсутні доходи. У 2019 році [PERSON] успадковано чи отримано в дарунок майно. Джерелом отримання доходу зазначена П`ята Київська державна нотаріальна контора. Як вбачається із виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 16922 від 18.10.2019, виданої Київською міською клінічною лікарнею № 9, відповідачу встановлено основний діагноз «дифузний кардіосклероз» та супутні діагнози: 2 аліментарно-конституційне ожиріння»; вузловий зоб; хронічний бронхіт в стадії помірного загострення. Відповідно до виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21.12.2021 та 07.07.2023, медичної картки амбулаторного хворого № 306422, відповідачу встановлено діагнози євстахеїт; гіпертонія з ускладненням; ожиріння; цукровий діабет 2 типу; стаенокардія4 атеросклеротичний кардіосклероз. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у повнолітньої доньки відповідача, яка продовжує навчання, потреби в матеріальній допомозі (аліментах), спроможності відповідача надавати таку допомогу та відсутності згоди між батьками щодо розміру суми аліментів. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі - СК України). Так, згідно з вимогами частини 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВС від 13.04.2021 у справі №308/4214/18). Також, до спірних правовідносин судом застосовано норми статей 191, частини 2 і 3 статті 199, 201 СК України, які визначають час, з якого присуджуються аліменти на дитину, право на звернення до суду з даним позовом та припинення права на утримання. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд бере до уваги роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленум Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками повнолітньої [PERSON] , яка є студенткою Київського національного торговельно-економічного університету за спеціальністю «підприємництво, торгівля та біржова діяльність». Надаючи оцінку аргументам сторін, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, покладено на обох батьків і вони в рівній мірі мають надавати матеріальну допомогу. Однак, законодавцем визначена умова виконання такого обов`язку - якщо батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Виходячи з вищевикладеного та із загальних засад справедливості цивільного судочинства, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, стан здоров`я відповідача, наявність у його власності рухомого та нерухомого майна, від здачі у найм якого можливо отримувати пасивний дохід, наявність у відповідача неофіційного заробітку, що не заперечувалося ним у судовому засіданні, та той факт, що повнолітня [PERSON] , здобуваючи освіту, потребує матеріальної допомоги, та обов`язок відповідача, який є батьком повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, надавати допомогу доньці і можливість надання такої допомоги, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню частково, з огляду на те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Тому враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Твердження відповідача про те, що факт не спілкування із донькою є обставиною, що має істотне значення та яку суд відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати при визначенні розміру аліментів не береться судом до уваги з огляду на те, що принцип рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах не ставиться в залежність від того, з ким проживає дитина та чи відбувається спілкування з дитиною. На підставі п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 161/4985/17 заначила, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом і в постанові від 20.11.2019 року у справі № 210/3177/17. Розміри ставок судового збору визначені у частині другій статті четвертої Закону України «Про судовий збір». Частиною першою статті четвертої Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 01 січня 2022 року встановлено у розмірі 2481 грн. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент звернення з позовом до суду складав 992,40 грн. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково, з відповідача на користь держави повинен бути стягнутий судовий збір за розгляд справи, розмір якого пропорційний до задоволених вимог та становить 595,44 грн. На підставі статей 150, 180-182, 183 СК України та

Outcome: partial