Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

03.06.2025 до Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшов позов в якому представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.12.2020 року відповідач подав до позивача заяву-анкету на приєднання до Договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб, чим акцептував Публічну пропозицію АТ «КБ «Глобус». Даний договір є договором приєднання, за умовами якого відповідач отримав від банку грошові кошти в розмірі 35904,00 грн строком на 36 місяців з 24.12.2020 по 23.12.2023, комісія за управління кредитом 2,90 % у місяць, розмір процентної ставки 0,00010 % річних, реальна процентна ставка річних 46,73%, загальна вартість кредиту 59852,06 грн. У зв`язку із порушенням взятих на себе відповідачем зобов`язань станом на 01.03.2025 заборгованість відповідача за договором становить 29808,13 грн, яка складається із 11066,17 грн простроченої заборгованості по кредиту, 18741,96 грн простроченої заборгованості по процентах (комісіях). Тобто відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором, тому представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 24.12.2020 в розмірі 29808,13 грн та судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 6000, 00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 01.08.2025 надав до суду клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.64). Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с. 50, 63). Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 24.12.2020 року між позивачем АТ «КБ «Глобус» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб шляхом подачі та підписання заяви-анкети № 40656388 на приєднання до Договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб та підписання паспорта споживчого кредиту. У заяві-анкеті позичальником зазначені власні персональні дані, погоджено умови кредитування та графік платежів, визначено суму кредиту за договором в розмірі 35904,00 грн., строк - 36 місяців з 24.12.2020 по 23.12.2023, комісію за управління кредитом - 2,90 %, розмір процентної ставки 0,00010 % річних, схему повернення кредиту,\~реальну\~процентну\~ставку\~46,73%, загальну вартість кредиту\~59852,06 грн (а. с. 17). За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ \~ \~ \~ Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надав відповідачу кредит, а останній умови договору порушував, що має наслідком формування заборгованості за кредитом. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки такий було проведено відповідно до умов укладеного між сторонами Договору, та не викликає сумніву щодо правомірності нарахування зазначених у ньому сум заборгованості (а.с. 29-44). Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказаний розрахунок заборгованості відповідач не заперечив, доказів на його спростовання не надав. Суд бере до уваги і те, що листом від 26.12.2024 року позивач інформував відповідача щодо наявної заборгованості за кредитним договором і необхідності сплати заборгованості протягом 30 днів (а. с. 20). Однак, борг залишається несплаченим. Так як своїх зобов`язань за Договором відповідач добровільно не виконує належним чином, при цьому не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та інших платежів обумовлених договором. У зв`язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позову. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до змісту частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивачем заявлено вимогу до відповідача про стягнення з останнього витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн. На підтвердження вказаної обставини представником позивача до суду надано Договір №010224 від 21.02.2024 року, укладеного між АТКБ «ГЛОБУС» та адвокатом Прохоренко В.П., Акт прийому-передачі № 40656388 від 23.05.2025 року на суму 6000, 00 грн., який включає в себе послуги зі складання позовної заяви та формування пакету документів, вартість яких складає 3000, 00 грн, послуги з проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення з наданими клієнтом документами, надання консультації в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи, відшкодування витрат на виїзну консультацію, в тому числі транспортні витрати, витрати на телекомунікаційний зв`язок, тощо, вартість яких складає також 3000 грн. Однак, дослідивши надані представником позивача докази щодо судових витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність частини витрат, а саме витрат на виїзну консультацію, транспортних витрат та витрат на телекомунікаційний зв`язок. Суду не надано жодних доказів на підтвердження реальності цих витрат, їх вартості. У зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають лише витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн, що відповідає розміру витрат на складення позову (п.2 акта) 3000 грн та витрати на ознайомлення з документами, консультування, розумним та обґрунтованим розміром яких, на переконання суду є 1000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved