Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 25.08.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №147750, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 2000 грн. строком на 10 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% в день, або 730% річних.При укладенні договору сторони керувалися ч. 1ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.Однак, взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування Позичальник належним чином не виконує і станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10400,00 грн. Одночасно, 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено Договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №147750 від 25.08.2020 року. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути звідповідача заборгованість за кредитним договором №147750 від 25.08.2020 року в розмірі 10400,00 грн. та понесені судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2025 року справу №306/812/25 (провадження №2/306/690/25) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 49). 16 травня 2025 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 51). 11 червня 2025 року представник позивача адвокат Пархомчук С.В. подав суду заяву, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн.(а.с.71-75). В судове засідання представник представник позивача не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розподіл судових витрат, розгляд справи без участі, заяву підтримує та просить задовольнити (а.с. 55-59). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що кредитні кошти він отримував. Проте він не згоден з сумою нарахування. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.08.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №147750, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 2000 грн. строком на 10 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% в день, або 730% річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. В подальшому, 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено Договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №147750 від 25.08.2020 року. Судом встановлено, що Позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування належним чином не виконував. З наданої позивачем виписки з особового рахунка за кредитним договором слідує, що станом на 13.01.2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №147750 від 25.08.2020 року складає 10400 грн. Отже, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості за Кредитним договором №147750 від 25.08.2020 року на загальну суму 10400,00 грн., що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Із ст. 1050 ЦК Українивбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 ЦК України. Згідно ст.526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст.610ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. У відповідності до ч. 1 ст.527 ЦК Україниборжник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості за Кредитним договором №147750 від 25.08.2020 року, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заявленої заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 (а.с.25-28); акт про отримання правової допомоги від 09.06.2025 згідно з яким вказано послуги вартість наданих полуг на загальну суму 10500,00 гривень (а.с. 62,63). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial