Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

І. Обсавини справи. [PERSON] , від імені та в інтересах яких діє адвокат Матвієнко В.М. (далі - Позивач), звернувся до суду з позовом до Сухополов`янської сільської об`єднаної територіальної громади (далі - Відповідач) про визнання права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом, після смерті його батька [PERSON] . Позивач мотивує свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За життя батько не встиг оформити право власності на зазначений житловий будинок належним чином, а також не склав заповіту. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак через відсутність зареєстрованого права власності спадкодавця на житловий будинок, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом виявилося неможливим, у звязку з чим, державним нотаріусом рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2025 року, справу розподілено судді [PERSON] . Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 27.03.2025 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області видано розпорядження № 107/219/25-Орд щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді на підставі подання заяви про відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 справу розподілено судді Давидчуку Д.П. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до свого провадження. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Згідно ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Відтак, суд 18.08.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення. ІІІ. Позиції сторін. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Матвієнка В.М. надійшла заява, в якій просить розглядати справу без участі та підтримує позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Також, 02.06.2025 року до суду надійшла заява від [PERSON] , у якій останній просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача [PERSON] (а.с. 5,6). Відповідно до приватизаційного майнового сертифікату серії ЕВ № 0727551 [PERSON] мав право на приватизацію житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6) Відповідно до довідки виданої КП «Прилуцьке МБТІ» № 395 від 24.03.2022 року, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Станом на 20.01.2022 за вище вказаною адресою знаходяться будівлі: -житловий будинок під літ. А1, стіни - цегла; -прибудова під літ. а1, а2, стіни - цегла, цегла; -навіс під літ. а3, стіни -. Загальна площа становить 83,3 кв. м, житлова площа 33,4 кв. м. Надвірні будівлі: -сарай під літ. Б1, В1, стіни - цегла, дошка; -гараж під літ. Г, стіни - цегла; -погріб під літ. П1, стіни - цегла; -навіс під літ. Г1, стіни - листи азбофанери; -вбиральня під літ. У1, стіни - дошка; -колодязь під літ. К, з/бетонні кільця; -ворота під №1, метал; -огорожа під №2, метал. (а.с.7). 20 січня 2022 року КП «Прилуцьке міжміське бюро технічною інвентаризації» Чернігівської обласної ради виготовлено технічний паспорт на будинок, розташований в [ADDRESS] (а.с. 13 -15). Листом державного нотаріуса від 15.12.2023 № 111/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність документа, що посвідчує право власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Як убачається з довідки, виданої Переволочним старостинським округом № 13 від 08.07.2025 року [PERSON] , який помер [INFO] проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] разом із [PERSON] (а.с. 40). [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , що підтверджується заявою [PERSON] від 08 липня 2025 року посвідчену старостою Переволочинського старостинського округу Ольгою Сметаник (а.с. 41) V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно достатті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відсутність реєстрації права власності відповідно доЗакону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Згідно п. 23постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно дост. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК Українипередбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1ст. 1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 та ч. 5ст. 1269 ЦК Україниспадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до абз. 3 ч. 2ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відсутність реєстрації права власності відповідно доЗакону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними правовстановлюючими документами, піддається сумніву і не визнається іншими особами. При цьому положенняст. 41 Конституціїтаст. 328 ЦК України, гарантують та визначають презумпцію правомірності набуття права власності, а не виникнення у подальшому шляхом державної реєстрації. Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно дост. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21). VІ. Висновки суду. Суд, застосовуючи вказані висновки, при вирішені питання щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] бере до уваги приватизаційний майновий сертифікат серії ЕВ № 0727551, згідно з яким [PERSON] мав право на приватизацію житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак який не встиг оформити своє право належним чином, оскільки [INFO] помер. Відсутність зареєстрованого права власності на будинок підтверджується також довідкою виданою КП «Прилуцьке МБТІ» № 395 від 24.03.2022 року. Той факт, що право власності на спадкове майно не було своєчасно оформлено належним чином, не позбавляє спадкоємця права на це майно. З урахуванням того, що відповідач не заперечує проти позову, вимоги про визнання права власності на спадкове майно за законом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи все вищезазначене та,

Outcome: approved