Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс»з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач зазначає, що 16.07.2019 між відповідачем та Акціонерним товариством «Юнекс Банк» укладено договір про комплексне банківське обслуговування, відповідно до умов якого відповідачу відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 5\~000,00 грн зі сплатою процентів у розмірі 52 % річних, а у випадку виникнення несанкціонованого овердрафту - 60 % річних. Позивач вказує, що станом на 17.07.2020 у відповідача утворився несанкціонований овердрафт, у зв`язку з чим банком нараховувалися проценти за підвищеною ставкою. Указаний актив (право вимоги) 28.03.2021 реалізовано на електронному аукціоні, а 31.03.2021 між АТ\~«Юнекс Банк» та ТОВ «ФК Омега Фінанс» укладено договір факторингу № 31/03-2021, за яким новим кредитором та набувачем права вимоги став позивач. Станом на 31.03.2021 заборгованість відповідача перед позивачем становила 8\~229,66\~грн, із яких: 5 019,05 грн - основний борг, 1 085,75 грн - проценти за період з 16.07.2019 до 16.07.2020 та 2 124,86 грн - проценти за період з 17.07.2020 до 31.03.2021. Позивач зазначає, що 09.06.2021 та 07.07.2021 ним направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги, проте вказані поштові відправлення повернулися відправнику у зв`язку із закінченням строку зберігання. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 8 229,66 грн та витрати зі сплаті судового збору в сумі 2 422,40\~грн. Відповідач [PERSON] , через свого представника Дона В.О., подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначає наступне. Так, дійсно 16.07.2019 [PERSON] звертався до АТ «Юнекс Банк» з метою відкриття поточного рахунку. Проте, як стверджує відповідач, жодних додатків до анкети-заяви він не підписував, кредитний ліміт не встановлювався, а грошові кошти у вигляді кредиту йому не надавалися. В матеріалах справи відсутні платіжні документи чи виписки з рахунку, які б підтверджували факт отримання кредиту. Відповідач посилається на приписи ЦК України та зазначає, що кредитний договір повинен бути укладений у письмовій формі та містити істотні умови, зокрема щодо предмета, розміру та строків виконання зобов`язань. Оскільки анкета-заява від 16.07.2019 не містить умов про надання кредитних коштів, відсоткової ставки, відповідальності за порушення зобов`язань, а також строку користування кредитом, відповідач вважає, що кредитний договір між сторонами не був належним чином укладений. Крім того, надані позивачем копії витягів з тарифів, правил користування карткою та інших документів, що розміщувались на сайті банку, відповідачем не підписувалися і не можуть розглядатися як складова кредитного договору. Сам факт зміни умов банком у будь-який час свідчить про їх неналежність як доказів узгоджених сторонами умов договору. Відповідач також наголошує, що матеріали справи не містять належних доказів надання кредитних коштів, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилається на положення Конституції України, Закону України «Про захист прав споживачів» та практику Верховного Суду, згідно з якими споживач є слабшою стороною у кредитних правовідносинах і користується підвищеним правовим захистом. У зв`язку із наведеним [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Омега Фінанс» у повному обсязі. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» подав до суду письмову відповідь на заяву-заперечення представника відповідача Козачука В.В., мотивуючи її таким. Позивач спростовує доводи відповідача щодо відсутності укладеного кредитного договору та ненадання кредитних коштів. Наголошує, що 16.07.2019 [PERSON] підписав анкету-заяву, приєднавшись до публічної пропозиції АТ «Юнекс Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ФК\~«Омега Фінанс»), йому було відкрито рахунок та видано платіжну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 5\~000,00 грн. Факт отримання та використання кредитних коштів підтверджується банківською випискою та розпискою про отримання картки, підписаною самим відповідачем. Позивач також вказує, що усі істотні умови договору, зокрема процентна ставка та строк кредитування, були визначені у виписці-повідомленні та паспорті споживчого кредиту, які підписані відповідачем. Використання кредитних коштів відповідачем підтверджує його акцепт умов публічної оферти, а відсутність заперечень чи відмови протягом 14 днів після укладення договору (ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування») є підтвердженням згоди з його умовами. З огляду на викладене, позивач вважає доводи заяви-заперечення безпідставними та просить суд долучити відповідь на відзив до матеріалів справи і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі В судовому засіданні відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у письмовій заяві, а також зазначив про те, що позивач пропустив строки давності звернення з позовною заявою. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, зазначивши в позовній заяві щодо проведення судового засідання за відсутності представника позивача. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення Позовна заява надійшла до Соснівського районного суду м. Черкаси 19.02.2025. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Призначене на 24.03.2025 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. Судові засідання, призначені на 16.04.2025, 16.06.2025 відкладено через неявку сторін, призначене на 14.07.2025 судове засідання відкладено через оголошення в м.\~Черкаси сигналу повітряної тривоги. Суд 14.08.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення. ІІ. Мотивувальна частина рішення Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, оцінка суду Судом установлено, що 16.07.2019 [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Юнекс Банк» з анкетою-заявою на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, на підставі якої 16.07.2019 підписано виписку-повідомлення № 26202085201001.UAH до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Юнекс Банк» та анкети-заяви. Відповідно до виписки-повідомлення № 26202085201001.UAH до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Юнекс Банк» від 16.07.2019 та анкети-заяви відповідачу здійснено відкриття поточного рахунку № [NUMBER] з використанням платіжної картки № 5375хххххххх0266 у гривні та встановлено кредитний ліміт в розмірі 5\~000,00 грн, процентна ставка за користування кредитними коштами 52,00\~% річних, строком до 16.07.2020, згідно банківського продукту «Кредитна картка Хочука». Тип процентної ставки фіксована процента ставка. Тип картки: кредитна картка Debit World - INSTANT (магнітна смуга) - кредитна карта по 52\~%. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних 108,0288\~%. Загальна вартість кредиту 8\~340,20 грн. Згідно з розпискою [PERSON] того ж дня, 16.07.2019, отримав платіжну картку №\~ [NUMBER] , емітовану на його ім`я. На підставі виписки з особовому рахунку встановлено, що за період з 16.07.2019 до 31.03.2021 [PERSON] отримав кредитні кошти, користувався ними, здійснював зняття готівки та часткове погашення кредиту. Після закінчення строку кредитного договору №\~26202085201001.UAH від 16.07.2019, за рахунок несанкціонованого кредиту сума заборгованості станом на 31.03.2021 становила 5\~019,05 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту, 1\~085,75 грн - прострочених процентів за кредитом, 2\~124,86 грн - процентів за користування недозволеним овердрафтом. За результатами електронного аукціону, проведеного 28.03.2021, між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» 31.03.2021 укладено договір факторингу № 31/03-2021, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №\~26202085201001.UAH від 16.07.2019 до боржника [PERSON] ТОВ «ФК «Омега Фінанс» 09.06.2021 на адресу [PERSON] направлено повідомлення №\~06-21/1331/Ф про відступлення права вимоги та надано строк протягом семи банківських днів з дня отримання повідомлення для погашення суми заборгованості за кредитним договором з повернення кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитною лінією та нарахованими штрафними санкціями у сумі 7\~143,91 грн, яке повернулось неврученим відповідачу у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Повідомлення про відступлення права вимоги та необхідність сплати заборгованості за кредитним договором від у сумі 1\~085,75 грн було направлено відповідачу 07.07.2021 за вих. №\~07/21/2036/Ф та також повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст. 11, 509 ЦК України, договір є підставою для виникнення зобов`язань. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ЮНЕКС БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилався також на публічну пропозицію AT\~«Юнекс Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка розміщено на сайті, та паперова форма додана до позовної заяви. Водночас суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надану позивачем до позовної заяви публічну пропозицію AT «Юнекс Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі публічна пропозиція), доведено до відома відповідача, що саме ці умови розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву. Надана позивачем публічна пропозиція, з огляду на її мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Публічна пропозиція, яка міститься в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді нарахування 60 % річних у зв`язку з виникненням несанкціонованого овердрафту. Окрім цього, відповідно до умов виписки-повідомлення, процентна ставка за користування кредитними коштами становить 52,00 % річних, строком до 16.07.2020. Умов щодо продовження строку дії договору виписка-повідомлення не містить. Тому суд виходить з того, що лише у межах строку кредитування, тобто до 16.07.2020, відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу - на стороні кредитора - у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні (див. постанову Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 639/4836/17. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). За загальними правилами чинності правочину (ст. 203, 205, 207, 215 ЦК України) та вимог ст. 1055 ЦК України щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору, недодержання якої тягне його нікчемність, умови кредитного договору, що становлять його зміст та є обов`язковими для виконання сторонами (ст. 626-629 ЦК України) мають бути зафіксовані в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, та підписані сторонами договору. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) викладено правовий висновок, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Таким чином, посилання позивача на паспорт споживчого кредиту, як невід`ємну частину кредитного договору, та визначені ним умови кредитування є безпідставними і відхиляються судом. В анкеті-заяві від 16.07.2019, що містить реквізити та підписи сторін договору, погоджено процентну ставку за користування кредитними коштами 52\~% річних та строк кредитування до 16.07.2020. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду (див. постави від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16) після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК\~України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, позивач, як правонаступник первісного кредитора, має право на одержання від відповідача заборгованості за кредитним договором №\~26202085201001.UAH від 16.07.2019 у розмірі 5\~019,05 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту та 1\~085,75\~грн простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованим в межах строку кредитування. Позовні вимоги ТОВ «ФК «Омега Фінанс» про стягнення з відповідача [PERSON] прострочених процентів у сумі 2\~124,86 грн, які нараховані за ставкою 60\~% річних, що умовами договору не передбачена, та за період з 17.07.2020 до 31.03.2021 - після закінчення строку кредитного договору, є безпідставними та до задоволення не підлягають з наведених вище мотивів. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку доводам відповідача, суд дійшов таких висновків. Щодо доводів відповідача про відсутність належно укладеного кредитного договору та доказів про надання кредитних коштів. Суд критично оцінює позицію відповідача про відсутність договору. Дослідженими доказами (анкетою-заявою від 16.07.2019, випискою-повідомленням, розпискою про отримання платіжної картки, випискою з особового рахунку) встановлено, що відповідачу було відкрито рахунок, видано платіжну картку та встановлено кредитний ліміт у розмірі 5\~000,00 грн. Надана виписка з банківського рахунку містить інформацію про всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Вказане свідчить, що банком виконано обов`язок щодо відкриття рахунку на ім`я [PERSON] та надано останньому кредитну картку з встановленим кредитним лімітом. Виписка за картковим рахунком відповідача, що міститься в матеріалах справи є належним доказом для визначення заборгованості відповідача, що відповідає п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18-ц. Суд зазначає, що згідно із ч. 10 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Споживач (позичальник), який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення (ч. 12 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»). На момент укладення кредитного договору [PERSON] не звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованих умов договору, тим самим фактично погодилась із всіма умовами такого договору. Водночас, як вже зазначалося раніше, процентна ставка у розмірі 60 % за користування несанкціонованим овердрафтом не була письмово погоджена сторонами. Щодо доводу про сплив строків позовної давності Статтею 256 ЦК унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України). За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду. Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено ст. 263 та 264 ЦК України. Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02.04.2020. У зв`язку з цим, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02.04.2020 Законом № 540-IX. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24.00 год 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023. Поряд із цим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022. Надалі Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер. З огляду на це, в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. Зазначені висновки відповідають тим, що наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24. Як убачається з матеріалів справи, строк виконання зобов`язання за кредитним договором № 26202085201001.UAH від 16.07.2019 настав 16.07.2020. Відповідно до ч. 5 ст.\~261 ЦК України перебіг позовної давності у цьому випадку розпочався зі спливом строку виконання зобов`язання, тобто з 17.07.2020. Загальний трирічний строк позовної давності (ст. 257 ЦК України) мав би закінчитися 17.07.2023. Разом із тим, на перебіг позовної давності вплинули законодавчо встановлені обставини: з 02.04.2020 діяв карантин, який продовжив строки позовної давності, а з 24.02.2022 воєнний стан, під час якого позовна давність спочатку продовжувалася, а з 30.01.2024 перебіг її зупинено згідно з п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Позивач звернувся до суду з позовом 19.02.2025, тобто у межах встановлених законодавством строків. Відповідно, посилання відповідача на пропуск строку позовної давності суд відхиляє як безпідставне. Розподіл судових витрат Відповідно до платіжної інструкції від 18.02.2025 ТОВ «ФК «Омега Фінанс» сплатило судовий збір за подання позовної заяви до [PERSON] у розмірі 2\~422,40 грн. Згідно із копією посвідчення серії [NUMBER] , виданого Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради, [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи. Пунктом 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп. За ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (див. постанови Верховного Суду України № 6-152цс17 від 01.03.2017, № 6-1065цс17 від 16.08.2017, Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 707/2717/21). Відповідно до положень ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, судовий збір підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених вимог. Із загальної суми позовних вимог у розмірі 8\~229,66 грн суд визнав обґрунтованими вимоги на суму 6 104,80 грн, що становить 74,18 % від загальної заявленої суми. Отже, витрати позивача зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн підлягають відшкодуванню в частині 1\~811,77 грн (2 422,40 ? 74,18 %). Оскільки відповідач [PERSON] відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, вказана сума підлягає компенсації позивачу за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial