Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0566 га по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на неможливість оформлення спадщини у зв`язку з проживанням відповідачки за кордоном. В обґрунтування вимог позивачкою зазначено про смерть [INFO] [PERSON] , який за життя заповідав належне йому майно в рівних частках їй та відповідачці. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку за вказаною адресою, однак звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини отримала відмову у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявного спору між спадкоємцями.. Зазначено про перебування відповідачки за межами України, що унеможливлює вирішення спору в досудовому порядку, тому на підставі статей 1234, 1235, 1268, 1269 ЦК України просить вимоги задовольнити. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року справу направлено за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 10 березня 2025 року прийнято до\~розгляду позовну\~заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. Представник позивача адвокат Дербін Д.О. звернувся до суду із заявою про розгляд справи проводити за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов до суду не подала. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, за життя [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 31.08.1983 Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2696, належало домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18 копія свідоцтва), що підтверджується також повідомленням КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 19.03.2025, наданого на виконання ухвали суду від 10.03.2025 (а.с. 87). На підставі свідоцтва про право власності від 21.05.2013, [PERSON] за життя належала земельна ділянка загальною площею 0,0566 га кадастровий номер 1211000000:06:131:0030, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16,17 копії свідоцтва, витягу). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 14 копія свідоцтва). Згідно положень\~статей 1231-1235\~ЦК України,\~заповітом є\~особисте розпорядження\~фізичної особи\~на випадок\~своєї смерті. Право\~на заповіт\~має фізична\~особа з\~повною цивільною\~дієздатністю. Право на\~заповіт здійснюється\~особисто.\~Вчинення заповіту\~через представника\~не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За життя 22 травня 2018 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав належне йому майно [PERSON] (а.с. 92 копія заповіту). 26 лютого 2021 року [PERSON] було складено новий заповіт, яким належне йому за життя майно він заповідав [PERSON] та [PERSON] у власність у рівних частках по частці кожному (а.с. 99 копія заповіту). Згідно частин\~2,\~3\~статті 1254\~ЦК України,\~заповідач має\~право у\~будь-який\~час скласти\~новий заповіт.\~Заповіт,\~який було\~складено пізніше,\~скасовує попередній\~заповіт повністю\~або у\~тій частині,\~в якій\~він йому\~суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. За таких обставин приймається до уваги заповіт від 26.02.2021. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). При зверненні позивача [PERSON] , як спадкоємця за заповітом (а.с. 99 копія заповіту) до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , у строки, встановлені частиною 1 статті 1270 ЦК України, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю право установчих документів на спадкове майно та наявністю спору між спадкоємцями щодо об`єкта спадщини. За матеріалами спадкової справи, заведеної 13 листопада 2023 року після померлого [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Кульбідою Є.М., копія якої надана нотаріусом на виконання ухвали суду від 10.03.2025, із заявою про прийняття спадщини звернулась 13.11.2023 лише [PERSON] (а.с. 89-102 копія спадкової справи). Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23)). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19, від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17, від 28 квітня 2022 року у справі № 352/494/16-ц. Письмовими доказами у справі доведено факт належності на праві власності за життя спадкодавцю [PERSON] нерухомого майна, а саме житлового будинку А-1 загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м. (з урахуванням внутрішнього перепланування та зміни площі будинку спадкодавцем, належним чином узаконеного за його життя згідно наданого техпаспорту), сараю Б, вбиральні В, водоколонки І, огорожі № 1, та земельної ділянки загальною площею 0,0566 га кадастровий номер 1211000000:06:131:0030, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Тому вимоги про визнання за [PERSON] права власності на частку спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, підлягає задоволенню. Разом з\~тим в\~частині визнання\~права власності\~на іншу\~ частку\~спадкового майна,\~суд вважає\~необхідним відмовити\~з огляду\~на вимоги\~статті 1223\~ЦК України,\~відповідно до\~якої право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи,\~визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Положеннями статей 1261-1265 ЦК України визначено черги спадкоємців за законом. Так, у першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки. У\~другу чергу\~право на\~спадкування за\~законом мають\~рідні брати\~та сестри\~спадкодавця,\~його баба\~та дід\~як з\~боку батька,\~так і\~з боку\~матері. У\~третю чергу\~право на\~спадкування за\~законом мають\~рідні дядько\~та тітка\~спадкодавця. У\~четверту чергу\~право на\~спадкування за\~законом мають\~особи,\~які проживали\~зі спадкодавцем\~однією сім`єю\~не менш\~як п`ять\~років до\~часу відкриття\~спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження належності позивачки до однієї із п`яти черг спадкування, що являється підставою для відмови у задоволенні вимог в цій частині з огляду на вимоги статті 1223 ЦК України, оскільки неприйняття своєї частки спадщини за заповітом іншим із спадкоємців, визначених заповідачем у тексті заповіту, не тягне за собою автоматичне прийняття чи визнання права власності у порядку спадкування за заповітом іншим спадкоємцем за заповітом, який вчасно звернувся до нотаріуса. Для цього слід надати докази належності до однієї із черг спадкування за законом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Згідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки вимога про відшкодування витрат не заявлялась, вони покладаються на позивача.

Outcome: approved