Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

01 липня 2025 року представник позивача адвокатка Мартинюк Марія Русланівна, яка діє на підставі ордеру серії АС №1118886 звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрований 02 листопада 2019 року Підгаєцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №56. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у шлюбі у них народилися: син - [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб має виключно формальний характер, оскільки подружні відносини припинено. Спільне господарство не ведеться. Основна причина розпаду сім`ї, це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри. Позивач немає наміру зберегти шлюб та наполягає на розірванні шлюбу. Просить розірвати шлюб. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. Ухвалою від 02 липня 2025 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі. Вирішила проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.07.2025 року разом з позовною заявою представник позивача адвокатка Мартинюк Марія Ярославівна подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду 13.08.2025 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі та просить розірвати шлюб. Строку для примирення просить не надавати. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, такий зареєстрований 02 листопада 2019 року Підгаєцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №56 /арк.спр.20/. У шлюбі народилися: син - [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження, копія яких міститься в матеріалах справи /арк.спр.5-7/. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Суд установив, що сімейне життя з відповідачкою з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, безпричинними сварками не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім`я розпалася, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сім`ю. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їхнім дітям, що має істотне значення. На підставі ст.109, 110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved