Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 10.05.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №16626-05/2024; 12.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №17168-06/2024; 06.05.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2894485. Відповідач умови зазначених договорів не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість. \~ \~ \~ \~19.09.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19092024; 21.10.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21102024; 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21. За умовами договорів факторингу до позивача перешло право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема до відповідача за вищезазначеними кредитними договорами. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 61\~905,00 грн, а також судові витрати. Процесуальні дії у справі. 12 червня 2025 року позовна заява, за підсудністю, надійшла до суду. 16\~червня 2025\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 10.05.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №16626-05/2024, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5\~500,00 строком на 120 днів (з 10.05.2024 по 06.09.2024) зі сплатою процентів за користування кредитів у розмірі 1,50% в день. 12.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №17168-06/2024, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5\~000,00 строком на 120 днів (з 12.06.2024 по 09.10.2024) зі сплатою процентів за користування кредитів у розмірі 1,50% в день. Кредитором виконано обов`язок з надання кредитних коштів. Відповідач зобов`язалася повернути суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, проте свої зобов`язання перед кредитором не виконала. 19.09.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19092024. За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (п.1.1 Договору). Пунктом 1.2. Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Фактора права грошової вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до вищезазначеного договору факторингу, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №16626-05/2024 від 10.05.2025 на суму заборгованості 18 150,00 грн. Крім того, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №17168-06/2024 від 12.06.2024, відповідно до договору факторингу №21102024 від 21.10.2024. Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 24\~000,00 грн. 06.05.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та [PERSON] укладено електронний договір позики №2894485, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 6\~000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,975% в день. Орієнтовна загальна вартість позики 7\~755,00 грн. У договорі сторони в договорі погодили параметри, порядок і графік погашення кредиту і сплати процентів. Однак, відповідач не виконала умови кредитного договору - не повернула кредит, а також не виконала всі інші грошові зобов`язання за кредитним договором. 14.06.2021 між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №16 до вищезазначеного договору факторингу від 25.01.2024 до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики №2894485 на суму заборгованості 19\~755,00грн. Таком чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» придбало право вимоги за вищезазначеними кредитними договорами до відповідача. Згідно з наданими витягами з реєстрів боржників заборгованість відповідача, право вимоги якої перейшло до позивача, становить: - за кредитним договором №16626-05/2024 заборгованість у розмірі 18\~150,00 грн, яка складається з: 5\~500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9\~900,00 грн сума заборгованості за процентами; 2\~750,00 грн сума заборгованості по штрафним санкціям; -за кредитним договором №17168-06/2024 заборгованість у розмірі 24\~000,00 грн, яка складається з: 5\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9\~000,00 грн сума заборгованості за процентами; 10\~000,00 грн сума заборгованості по штрафним санкціям; -за договором позики №2894485 заборгованість у розмірі 19\~755,00 грн, яка складається з: 6\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1\~755,00 грн сума заборгованості за процентами; 19\~755,00 грн сума заборгованості по штрафним санкціям. Доказів, які б спростовували розмір заборгованості, відповідачем суду не надано. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі\~статтею 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.1046\~ЦК України за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Згідно зі \~ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550\~ЦК України,\~передбачено,\~що \~право на\~неустойку виникає\~незалежно від\~наявності у\~кредитора збитків,\~завданих невиконанням\~або неналежним\~виконанням зобов`язання. Проценти\~на неустойку\~не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану`в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За\~статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2\~ст.\~639\~ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. При цьому, згідно з ч. 1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено\~статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~частиною 5,\~якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитних договорів з первісними кредиторами, правонаступником яких є позивач, після підписання яких між сторонами договорів виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникли зобов`язання повернути кредиторам кошти відповідно до умов договорів і сплатити відсотки за користування ними. Так, позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копії вищезазначених кредитних договорів, укладених відповідачем з первісними кредиторами, копії договорів факторингу, витяги з реєстрів боржників. Тобто, позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами. Водночас, до позову не додано розрахунок заборгованості за договором №2894485 вчинений первісним кредитором, з якого видно, за який період нараховані проценти за користування кредитом та яка процентна ставка застосовувалася при такому нарахуванні. З огляду на те, що договір укладений після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року,\~на нього\~поширюються вимоги,\~передбачені ч.\~5\~ст.\~8 Закону України «Про споживче кредитування», щодо\~максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач посилається на те, що після набуття прав вимоги за кредитними договорам ним не здійснювалися нарахування штрафних санкцій, і просить стягнути суми заборгованостей у тих розмірах, у яких вони відступлені первісними кредиторами. Оскільки позивачем не розкрито механізм нарахування первісним кредитором процентів, зокрема розмір процентної ставки та період нарахування, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування процентів, як і самостійно здійснити розрахунок процентів, у зв`язку із відсутністю відомостей про період нарахування. Самостійне визначення судом періоду стягнення є виходом за межі позовних вимог, що є неприпустимим. При цьому суд зазначає, що з розрахунків заборгованостей за договорами № 16626-05/2024 та №17168-06/2024 доданих до позову, хоча і вбачається період нарахування, проте вони не розкривають розмір процентної ставки, суми нарахованих процентів не є сталими, механізм нарахування процентів не є зрозумілим. Зважаючи на викладене, позовні вимоги про стягнення процентів за кредитними договорами №2894485, №16626-05/2024 та №17168-06/2024 задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення неустойки за кредитними договорами суд дійшов таких висновків. З огляду на те, що кредитні договори укладені після 24 лютого 2022 року, тобто в період дії военного стану в України, то відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач звільненна від обов`язку сплати штрафних санкцій на користь позивача. Таким чином, вимоги про стягнення штрафних санкцій за цими договорами не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню основної суми борги за всіма договорами у загальному розмірі 16\~500,00 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 807,07 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial