Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . На момент смерті зареєстрованим місцем проживання [PERSON] була наступна адреса: [ADDRESS] , де він проживав починаючи з серпня 1998 року разом з дружиною - позивачем, місцем реєстрації проживання якої є: [ADDRESS] . На заяву позивача про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON] , державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшиною О.В. 27.07.2023 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з огляду на пропуск строку для прийняття спадщини та відсутність доказів постійного проживання разом з померлим на час смерті. У зв`язку з цим позивач просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини після смерті останнього. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.10.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2024 справу передано на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва за місцем реєстрації відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2025 справу передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.05.2025 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні на 01.07.2025. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено заяву представника позивача про виклик свідків. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Трофимчук К.О. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Таким чином, судом були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення сторони відповідача про розгляд справи. Крім того, у встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що вона працює на посаді двірника в будинку [ADDRESS] , тому вона знайома з позивачем та її померлий чоловік. Зазначила, що подружжя постійно, більше 20 років, проживало разом в квартирі [ADDRESS] , де вона працює. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що є подругою позивача, а її померлого чоловіка вона знала ще зі школи, де вони разом навчалися. Зазначила, що позивач з померлим були щасливим подружжям, завжди допомагали один одному та постійно жили разом в квартирі [ADDRESS] . Вказала про свої дружні стосунки з подружжям, про те, що вони часто спілкувалися між собою, тому вона неодноразово була гостем в їх квартирі. У судовому засіданні було завершено дослідження доказів, які знаходяться в матеріалах справи, заслухано представника позивача у судових дебатах, після чого суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 244 Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК України) визначено дату та час проголошення судового рішення - 07.08.2025, 14-00. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Виконавчим комітетом Відділу по приватизації житла Залізничної районної Ради народних депутатів м. Києва від 13.02.1995. У липні 2023 року позивач звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON] . Державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшиною О.В. 27.07.2023 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач звернулася до нотаріально контори вже після спливу терміну, пропустивши тим самим строк для прийняття спадщини, та доказів постійного проживання разом з померлим на час смерті не надала. Вказане підтверджується копіями матеріалів спадкової справи №672/2022 (номер у Спадковому реєстрі 69745037) на померлого [PERSON] , які долучені до матеріалів судової справи. З матеріалів спадкової справи №672/2022, також встановлено, що окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулася відповідач, яка є рідною сестрою померлого та відповідно є спадкоємцем другої черги за законом. Із показань свідків [PERSON] , [PERSON] судом встановлено, що позивач і її померлий чоловік постійно, в тому числі і на момент смерті [PERSON] , проживали разом у квартирі [ADDRESS] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, підтвердження факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини позивачу необхідне для того, щоб мати можливість прийняти та оформити спадщину, що відкрилась після смерті її чоловіка. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Тому саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові від 04.07.2018 у справі №404/2163/16-ц. Верховний Суд у своїй постанові від 14.04.2021 у справі №205/2102/19-ц зазначив про те, що для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем до позовної заяви докази на підтвердження факту її постійного проживання зі своїм чоловіком, [PERSON] , на момент його смерті, у контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Враховуючи покази свідків, отримані у судовому засіданні, а також досліджені письмові докази, суд вважає, що вказані докази підтверджують факт постійного спільного проживання позивача з її чоловіком [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останнього. Тому суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved