Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Василець Сергій Олексійович звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Лебединського районного суду Сумської області від 20 листопада 2012 року та ухвали Лебединського районного суду Сумської області від 09 грудня 2013 року по справі № 1810/2689/12 у зв`язку з нововиявленими обставинами. Зазначає, що у справі існують нововиявлені обставини, які мають істотне значення, що судом не були встановлені та враховані при ухваленні рішення, в зв`язку з чим просить переглянути вказане судове рішення та ухвалу. Також просить замінити заявника по справі Московськобобрицьку сільську раду Лебединського району Сумської області на його правонаступника - Лебединську міську раду, а заінтересовану особі - Відділ Держкомзему у Лебединському районі Сумської області на його правонаступника - Головне управління Держгеокадастру у Сумській області. Скасувати вищевказане та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області, заінтересована особа - відділ Держкомзему у Лебединському районі Сумської області про визнання спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , яка складається з земельної частки (паю) площею 3,50га, в т.ч.: ріллі площею 2,1653га кадастровий номер 5922986900:06:002:0064, сіножатей площею 0,6613га кадастровий номер 5922986900:05:002:0199, пасовищ площею 0,1393га кадастровий номер 5922986900:05:003:0652, вартістю 60889грн. і належала йому на праві приватної власності на підставі сертифікату СМ №0208780, розташованої на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області відумерлою та передачу її у власність територіальної громади Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області. В судовому засідання представник позивачки підтримв вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечив проти перегляду вказаного судового рішення та ухвали, обгрунтовує свою позицію тим, що на момен ухвалення рішення з заявою про про визнання спадщини відумерлою звертався голова Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області Дубровін О.І. У 2012 році, на час ухвалення рішення, голови сільських рад не підпорядковувалися Лебединській міській раді Сумської області. До земель, що перебували на території колишнього Лебединського району, Лебединська міська рада не мала відношення. Представник Головного управління Держгеокадастру в Сумській області надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в поясненнях зазначив, що повна процедура реалізації права на земельну частку(пай) передбачала обов`язкове отримання відповідного сертифіката, який засвідчував право громадянина на земельну частку, та подальшу передачу цього сертифіката до районної державної адміністрації. Відтак, у випадку відсутності факту отримання сертифіката, що підтверджується документально, або відсутності факту передачі його до уповноважених органів в особі районної державної адміністрації, підстави вважати, що визначена законодавством процедура була реалізована в повній мірі відсутні, і відповідно немає підстав вважати реальними наслідки повної реалізації державної процедури у вигляді формування права приватної власності на відповідну земельну ділянку. Як наслідок, у контексті наведених аргументів не вбачається можливим стверджувати про хибність правової позиції Лебединського районного суду Сумської області прийнятої ним у рішенні від 20.11.2012 року по справі №1810/2689/12. В судовому розгляду встановлені факти та відповідні їм правовідносини: Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 20 листопада 2012р. по справі №1810/2689/12 було задоволено позовну заяву Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області, заінтересована особа - відділ Держкомзему у Лебединському районі Сумської області про визнання спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , яка складається з земельної частки (паю) площею 3,50га вартістю 60889 грн., яка належала йому на праві приватної власності на підставі сертифікату СМ №0208780, відумерлою та передано її у комунальну власність територіальної громади Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області. Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 09 грудня 2013р. було роз`яснено рішення Лебединського районного суду Сумської області від 20 листопада 2012р. по справі №1810/2689/12, а саме зазначено, що визнана відумерлою спадщина померлого [INFO] . [PERSON] земельна частка (пай), яка передається у власність територіальної громади Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області складається з земельної частки (паю) площею 2,9659 га, що складається з: рілля 2,1653га, кадастровий номер 5922986900:06:002:0064, сіножаті 0,6613га, кадастровий номер 5922986900:05:002:0199, пасовища 0,1393га, кадастровий номер 5922986900:05:003:0652, яка належала йому на праві приватної власності на підставі сертифікату СМ №0208784. Згідно ст.423 Цивільного процесуального кодексу України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;… [PERSON] народилася [INFO] в с.Московський Бобрик Лебединського району Сумської області, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 05 січня 1974р. та свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 10 жовтня 1992р. [PERSON] народився [INFO] в с.Московський Бобрик Лебединського району Сумської області, а його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 06 жовтня 1938р. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 17 березня 1973р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 17 березня 1973р. Таким чином [PERSON] та [PERSON] є дідом і бабою [PERSON] . У зв`язку з проведенням розпаювання майна КСП «Нива» (с.Московський Бобрик Лебединського (нині - Сумського) району Сумської області) у відповідності з положеннями Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995р. №720/95 і на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат на земельну частку (пай), як члена даного КСП. 17 жовтня 1991р. [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено секретарем Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області Єфросініною Н.І. та зареєстровано в реєстрі за №237 у відповідності з яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті він заповідав своєму синові [PERSON] . [INFO] в с.Московський Бобрик Лебединського (нині - Сумського) району Сумської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 16 травня 2025р. На день смерті ( [INFO] ) [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним була зареєстрована його дружина [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] складени й та посвідчений Московськобобрицькою сільською радою Лебединського району Сумської області 17 жовтня 1991р. зареєстрований за №237, що підтверджується довідкою Московськобобрицького старостинського округу виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області від 16 травня 2025р. вих.№67. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла належна йому на праві власності земельна частка (пай) у землі КСП «Нива» (с.Московський Бобрик Лебединського (нині - Сумського) р-ну Сумської області). Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995р. №720/95 паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»). Ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003р. №899-IV визначено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. П.17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Так, ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право в т.ч. продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Згідно ст.131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ч.1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003р. №435-IV цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. П.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Ст.524 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст.525 Цивільного кодексу УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст.526 Цивільного кодексу УРСР). Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст.527 Цивільного кодексу УРСР). Згідно ст.529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ст.549 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994р. №18/5, що діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] прийняла його дружина [PERSON] , [INFO] , оскільки на день смерті спадкодавця та відкриття спадщини проживала разом з ним по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Московськобобрицького старостинського округу виконавчого комітету Лебедин-ської міської ради Сумської області від 16 травня 2025р. вих.№67. [INFO] в с.Московський Бобрик Лебединського (нині - Сумського) району Сумської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 05 грудня 2017р. Спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] прийняла [PERSON] , що підтверджуються зокрема рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 28 січня 2019р. у справі №580/3020/18, яким було визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] на належній їй за життя земельні ділянки. Враховуючи, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , оскільки на момент смерті проживала разом з ним по [ADDRESS] , що підтверджується зокрема довідкою Московськобобрицького старостинського округу виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області від 16 травня 2025р. вих.№67, а після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадщину прийняла її онука [PERSON] , інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні, то вона ( [PERSON] ) має право вимагати передання їй в натурі спадкового майна, а саме земельних ділянок загальною площею 2,9659 га, в т.ч.: ріллі площею 2,1653га кадастровий номер 5922986900:06:002:0064, сіножатей площею 0,6613га кадастровий номер 5922986900:05:002:0199, пасовища площею 0,1393га кадастровий номер 5922986900:05:003:0652 з цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського товарного виробництва і розташовані на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського (нині - Сумського) району Сумської області. В той же час Московськобобрицька сільська рада Лебединського району Сумської області за наявності у померлого [INFO] . [PERSON] спадкоємців, які прийняли спадщину після його смерті, звернулася з безпідставним позовом до Лебединського районного суду Сумської області про визнання спадщини відумерлою. Згідно ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення Цивільного кодексу України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ст.316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності зі ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вислухавши строни, вивчивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що докази на які посилається заявниця є обгрунтованими, знайшли своє підтвердження, а тому рішення Лебединського районного суду Сумської області від 20 листопада 2012р. та ухвала Лебединського районного суду Сумської області від 09 грудня 2013р. про його роз`яснення по справі №1810/2689/12 підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , яка складається з земельних ділянок, які розташовані на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області відумерлою та передачу у власність територіальної громади Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області. Н підставі викладеного,

Outcome: approved