Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 03\~березня 2025\~року Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як орган опіки та піклування через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовною заявою, в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), з кожного, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на обліку служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, позбавлена батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 липня 2024 року №1737 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 05.07.2024 року. Службою у справах дітей на виконання рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 19.07.2024 року №1686 «Про реєстрацію народження дитини» проведена реєстрація народження дитини у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та отримано свідоцтво про народження дитини. Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.133 Сімейного кодексу України. Батьки дитини: мати [PERSON] та батько [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . 03 вересня 2024 року малолітній [PERSON] влаштований в сім`ю опікуна [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відповідно до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 29.08.2024 року №2065. Батьки малолітньої дитини не зверталися до служби у справах дітей та не порушували питання щодо повернення дитини на виховання в свою сім`ю. За час перебування дитини в сім`ї опікуна [PERSON] не цікавилися життям сина, не відвідували, матеріально не утримували. Опікун [PERSON] разом з чоловіком мають намір усиновити малолітнього [PERSON] . Для проживання та виховання дитини у сім`ї [PERSON] створені необхідні умови, обладнана окрема дитяча кімната, наявне дитяче ліжко, іграшки, необхідний сезонний одяг, дитяче харчування та засоби догляду за дитиною. Опікун [PERSON] уклала з лікарем-педіатром [PERSON] декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, та виконує рекомендації лікаря по догляду за дитиною. Відповідачі надали до служби у справах дітей письмове повідомлення про обізнаність щодо перебування малолітнього [PERSON] у родині опікуна, не мають намірів забирати дитину в свою сім`ю, проти позбавлення їх батьківських прав не заперечують та їм відомі наслідки позбавлення батьківських прав. Зазначили, що відповідачі вже неодноразово залишали новонароджених дітей у КНМП «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня», відносно яких вони вже позбавлені батьківських прав. Крім того позбавлені батьківських прав і відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.04.2024 року, яка на даний час знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Позиції учасників справи в судовому засіданні. Представник позивача Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування Сидорова А.Ю. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися до дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями. Із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися, причини неявки не повідомили. Згідно до ч.1 ст.223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не надали, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК\~України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Обставини, встановлені судом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був укладений 07 листопада 2014 року, про що виконавчим комітетом Власівської селищної ради м.\~Світловодська Кіровоградської області складений відповідний актовий запис №7, як зазначено в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27.08.2016 року Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області виданому на ім`я [PERSON] 05 липня 2024 року в КНМП «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня» батьки відмовилися забрати дитину чоловічої статі [INFO] , [PERSON] , з причин складного матеріального становища, що зазначено в Акті закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я. В акті зазначено, що матір`ю новонародженої дитини є [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації [ADDRESS] , батьком [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації [ADDRESS] . Місце проживання батьків [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 19.07.2024 року №1686 зобов`язано службу у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області подати заяву та документи до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для реєстрації народження малолітньої дитини чоловічої статі, яка народилася [INFO] у м. Кременчук Полтавської області, вказавши прізвище, ім`я, по батькові дитини - [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . 23 липня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції проведено державну реєстрацію народження [INFO] [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №494, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] та внесено дані до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, номер витягу №00046135070 від 23 липня 2024 року. Рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 29.08.2024 року №2065 встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] . Призначено [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] 09 грудня 2024 року з метою контролю за умовами проживання та виховання дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що квартира з усіма зручностями, облаштована меблями, побутовою технікою, у квартирі чисто, тепло, затишно. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, у дитини є ліжко, забезпечена сезонним одягом, взуттям, засобами гігієни, повноцінним харчуванням, іграшками. Дитина доглянута, охайно вдягнута. У догляді та вихованні дитини [PERSON] опікуну [PERSON] допомагає чоловік [PERSON] . Дитина [PERSON] перебуває під медичним спостереженням КНМП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» м. Кременчука, що вбачається з довідки від 08.01.2025 року №01-417/11. Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладена з лікарем-педіатром [PERSON] . Дитина на диспансерному обліку не перебуває, хронічних захворювань не має, щеплена за віком. Рекомендації лікаря по догляду за дитиною опікун виконує. Рідні батьки станом здоров`я дитини за весь період нагляду не цікавилися. З письмових пояснень [PERSON] від 20.01.2025 року вбачається, що біологічні батьки малолітньої дитини [PERSON] не цікавляться життям сина, матеріально не допомагають, не зверталися з проханням щодо спілкування з дитиною. Вони разом з чоловіком виховують [PERSON] , піклуються про нього та мають намір в подальшому його усиновити. 21 січня 2025 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] письмово повідомили Службу у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, що не мають наміру забирати на виховання в свою сім`ю [PERSON] , у зв`язку з відсутністю належним умов для проживання та виховання дитини. Не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно сина, з наслідками позбавлення ознайомлені. За таких обставин, рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 13.02.2025 року №365 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.11.2021 року по справі №537/1489/21, [PERSON] , [INFO] , заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.08.2023 року по справі №537/3198/22, [PERSON] , [INFO] , заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.11.2023 року по справі №537/2283/23, [PERSON] , [INFO] , заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.10.2024 року по справі №537/521/24. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Дослідивши та оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.124\~Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Статтею 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ст.4\~ЦПК України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Щодо позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58) У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155\~СК\~України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Згідно із статтею 18 Закону України\~«Про охорону\~дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Суд виходить з того, що на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Водночас позбавлення батьківських прав батька щодо неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] залишили новонародженого сина [PERSON] , [INFO] , в КНМП «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня», не приймають участі у його вихованні, навчанні та утриманні, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не спілкуються, не відвідують його, не виявляють жодного інтересу до дитини. Наведене свідчить про свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками, відсутністю будь-якого інтересу до дитини. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідачі не надають матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, який перебуває під опікою. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені\~статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд відповідно до ст.182, 183\~Сімейного кодексу\~України враховує, що відповідачі є особами працездатного віку, а тому приходить до висновку про доцільність стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в частковому відношенні до їх заробітку, а саме щомісяця з кожного в розмірі по 1/6 частини від усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідно до ст.430\~ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. З огляду на наведене, позов Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] підлягає задоволенню. Статтею 141\~ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір з кожного по 1211,20 грн.

Outcome: approved