Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Пересипського районного суду м. Одеси із заявою про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] є її сином, з яким вона на протязі тривалого періоду життя мешкала разом. За вказаний період останній не працював та проживав за кошти заявника. На ґрунті різних сімейно-побутових проблем, а також регулярного вживання алкогольних напоїв, її син, почав застосовувати фізичне насильство відносно заявника, проявляти агресію, принижувати, ображати нецензурною лайкою, чинити умисні протиправні дії психологічного та фізичного характеру. Заявник зазначає, що відносно [PERSON] були складені протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, а також виносились термінові заборонні приписи стосовно кривдника, за порушення яких останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173-8 КУпАП. З урахуванням викладеного заявник просить: видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання, навчання , роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; заборонити [PERSON] , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити [PERSON] , вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв, клопотань до суду не надав. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань до суду не надав. Згідно ч.1 ст. 305-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Враховуючи вимоги ст. 350-5 ЦПК України, суд визнає неявку [PERSON] та [PERSON] такою, що не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заяву, проаналізувавши надані заявником докази на підтвердження заявлених вимог, в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Правовідносини, що склалися між учасниками справи, регулюються спеціальними Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей закон визначає організаційно-правові засади запобігання домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Законом України\~«Про забезпечення\~рівних прав\~та можливостей\~жінок і\~чоловіків» визначено, що насильство за ознакою статі - діяння, спрямовані проти осіб через їхню стать, або поширені в суспільстві звичаї чи традиції (стереотипні уявлення про соціальні функції (становище, обов`язки тощо) жінок і чоловіків), або діяння, що стосуються переважно осіб певної статі чи зачіпають їх непропорційно, які завдають фізичної, сексуальної, психологічної або економічної шкоди чи страждань, включаючи погрози таких дій, у публічному або приватному житті. Згідно ст. 21-5 Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», постраждала особа або її представник, а в разі вчинення насильства за ознакою статі стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування мають право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, насильства за ознакою статі, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , які спільно проживають за адресою: [ADDRESS] . Документів, які б підтверджували належність на праві власності та/або на праві іншого користування (оренди) вищевказаної квартири заявницею суду не надано. Заявник зазначає, що її син [PERSON] протягом останнього часу вчиняє щодо неї дії насильницького характеру, та відповідно просить встановити щодо нього обмежувальний припис. Факт постійного вчинення домашнього насильства [PERSON] по відношенню до його матері, [PERSON] підтверджується: - Постановою Пересипського районного суду м. Одеси від 20.06.2025 р. (справа №523/10668/25) згідно якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Судом встановлено, що [PERSON] 29.05.2025 року, близько 22-00 год., знаходячись за місцем мешкання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері гр. [PERSON] , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою; - Постановою Пересипського районного суду м. Одеси від 25.06.2025 р. (справа №523/6987/25) згідно якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Судом встановлено, що [PERSON] 01.04.2025 року, близько 15-30 год., знаходячись за місцем мешкання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері гр. [PERSON] , а саме: виражався нецензурною лайкою та штовхав. - Постановою Пересипського районного суду м. Одеси від 15.07.2025 р. (справа №523/11393/25) згідно якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Судом встановлено, що [PERSON] 08.06.2025 року, близько 19-00 год., знаходячись за місцем мешкання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері гр. [PERSON] , а саме: висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою; Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що відносно [PERSON] 13.06.2025 року складено протокол серії ВАД №461449 за ч.2 ст.173-8 КУпАП за невиконання термінового заборонного припису, а саме: 13.06.2025 року близько 20-00 год. з`явився за місцем проживання потерпілої особи [PERSON] . Отже, судом встановлено, що заявниця неодноразово зверталась до органів поліції з питання прийняття мір до сина, який вчиняє відносно неї домашнє насильство. Під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суд встановлює, чи є зазначені заявником в обґрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та дає їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів, щоб запобігти домашньому насильству в подальшому. Відповідно до п. 7, 9 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме на захист людини, її життя і здоров`я, недоторканості та безпеки спрямоване обґрунтоване застосування обмежувального припису. З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що заявником доведено, що [PERSON] вчиняє відносно заявника домашнє насильство, погрожує застосувати фізичну силу, а відтак у суду є підстави застосувати положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. При цьому, слід зазначити, що згідно з положеннями\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та дослідженні докази, суд дійшов висновку, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження в ході розгляду заяви, а тому заяву слід задовольнити і з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявниці, суд вважає необхідним вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , оскільки [PERSON] , як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку передбаченому Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» та Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Беручи до уваги факти встановлені під час розгляду справи, суд зважає на високий рівень вірогідності продовження чи триваючого вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Суд погоджується із доводами викладеними в заяві, та вважає, що наведені у заяві обмеження, як вид обмежувального припису будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист заявника від кривдника.

Outcome: approved