Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101721574865609 від 21.07.2024 у розмірі 107\~674,68 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив,що [PERSON] звернулася до АТ «Акцент-Банк» для отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 21.07.2024 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , яка була клієнтом банку, було укладенокредитний договір№АВН0СТ155101721574865609.Відповідно доумов кредитногодоговору банк надаввідповідачці кредитурозмірі60\~000,00 грн. строком на 60 місяців, тобто до 20.07.2029, зі сплатою процентів у розмірі 85,00 % щорічно.Позивач своїзобов`язання задоговором виконав, надавши відповідачці кредитні кошти, проте відповідачка належним чином не виконала своїх зобов`язань закредитним договором.Станом на26.05.2025 загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 107\~674,68 грн., яка складається із: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 60\~000,00 грн., заборгованості за процентами 43\~571,21грн., заборгованості за пенею 4\~103,47 грн. Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 107\~674,68 грн. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою від 26.06.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, уклопотанні просив розглянути справубез участі представника банку, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзиву не подала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15травня 2024 року [PERSON] підписала анкету-заяву та приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент банк». 21липня 2024 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № АВН0СТ155101721574865609 шляхом підписання сторонами заяви про надання послуги «Швидка готівка» в електронній формі. Відповідно до умов кредитного договору відповідачка отримала кредит на суму 60\~000,00 грн. на строк 60 місяців з 21.07.2024 по 20.07.2029, мета кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, тип кредиту - кредит строковий, процентна ставка фіксована 85 % на рік, розмір щомісячного платежу 4\~391,67 грн. Згідно з п. 12 заяви, у випадку порушення позичальником зобов`язань із погашення заборгованості, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. Відповідно до п. 18 заяви про надання послуги «Швидка готівка», ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг,таблицею обчислення загальної вартості кредитустановлять договір. Меморіальним ордером №TR.38027813.36276.65455 від 21.07.2024 підтверджується видача позивачем відповідачці грошових коштіву розмірі 60\~000,00 грн. згідно договору № АВН0СТ155101721574865609 від 21.07.2024. Згідно з випискою по кредиту, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № АВН0СТ155101721574865609 від 21.07.2024 за період з 21.07.2024 по 25.05.2025 складає 107\~535,35 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №АВН0СТ155101721574865609 від 21.07.2024, відповідачка [PERSON] станом на 26.05.2025 має заборгованість, розмір якої становить 107\~674,68 грн., яка складається з: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 60\~000,00 грн., заборгованості за процентами 43\~571,21 грн., заборгованості за пенею 4\~103,47 грн. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527\~ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положенням ст.\~610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(частина друга статті 1050 ЦК України). Отже, суд приходить до висновку, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів та невиконання нею належним чином зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) та за процентами. Щодо нарахування позивачем пені, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень»ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на встановлений в Україні правовий режим воєнного стану, діють обмеження, передбачені пунктом 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, які виключають відповідальність позичальника у вигляді неустойки за порушення грошових зобов`язань. Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено пеню у розмірі 4\~103,47 грн. З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п.18«Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині. Згідно ст. ст. 1, 10, 12\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 129 Конституції Українирегламентовано, що одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін і свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною першоюстатті 77\~ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст.78\~ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та за процентами, відповідачкою суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором у цій частині, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з її вини. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути кредитну заборгованість на загальну суму 103\~571,21 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачкина користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~330,08 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial