Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

У червні 2025 року позивач вперше звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з цією заявою, пред`являючи позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 11 червня 2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , однак сімейне життя між подружжям не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що супроводжувалося сварками, з вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, у зв`язку з чим вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 04 липня 2025 року зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2025 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. 06 серпня 2025 року. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 07 серпня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явилася, 22 серпня 2025 року через канцелярію суду представник позивача - адвокат Самко О.І., за відсутності обмежень у повноваженнях, подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримують у повному обсязі та наполягають на його задоволенні. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у поданій 22 серпня 2025 року через канцелярію суду заяві просив суд розглядати справу у його відсутності, позивні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 червня 2016 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 275, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 червня 2017 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 листопада 2016 року (а.с.9). Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що супроводжувалося сварками, з вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, у зв`язку з чим шлюбні відносини, спільне господарство між сторонами припинені та сторони проживають окремо, обставини чого зазначені у поданих сторонами заявах від 22 серпня 2025 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя малолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони їх інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення як позивача так і відповідача проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved