Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

1.Короткий виклад позицій сторін. 10.10.2006 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» і фізична особа [PERSON] уклали договір кредиту № 780-22/340. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав позичальнику грошові кошти у сумі 36000 доларів США зі сплатою 13 процентів річних, а останній зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Додатковою угодою № 1 від 20.10.2008 до укладеного між сторонами кредитного договору внесено зміни до умов кредитування, зокрема, з 20.10.2008 установлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 15 % річних. В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, первісний кредитор уклав в день укладання кредитного договору з позичальником іпотечний договір. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка, площею 0,2500 га, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 2625887801:01:003:0173. [INFO] помер [PERSON] . У вересні 2012 р. первісний кредитор, відповідно до вимог п.2 ст.1281 ЦК України, направив до Тисменицької державної нотаріальної контори Заяву-претензію до спадкоємців, котра була отримана нотаріальною конторою 07.09.2012. Відповіді на заяву первісний кредитор не отримав. У 2017 році Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернувся з позовною заявою до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області про стягнення заборгованості з позичальника [PERSON] . Ухвалою суду від 21.11.2023 провадження було закрито, адже банк звернувся з позовом до померлого позичальника, правоздатність якого на час пред`явлення позову припинилася. Таким чином, у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 780-22/340 від 10.10.2006 позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який успадкований відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після померлого іпотекодавця [PERSON] . 2.Процесуальні рішення у справі. Ухвалою від 04 березня 2025 року суд відкрив загальне позовне провадження у справі та призначив підготовче засідання. Ухвалою від 20 червня 2025 року суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзив не подали, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані стороною позивача. Відповідачі свою позицію щодо заявлених позовних вимог суду не надали, а відтак виходячи з положень ч. 4 ст. 12 ЦПК України, самостійно несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 3.Фактичні обставини справи, встановлені судом, мотиви суду та застосовані норми права. 10 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 780-KF48980, за умовами якого банк зобов`язувався надати [PERSON] грошові кошти в сумі 36000 доларів США строком до 21 жовтня 2021 року, а [PERSON] зобов`язувався повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Проценти за користування кредитом встановлено в розмірі 13 % річних (а.с. 25-26, 30). Додатковою угодою № 1 від 20.10.2008 до укладеного між сторонами кредитного договору внесено зміни до умов кредитування, зокрема, з 20.10.2008 установлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 15 % річних (а.с. 27). 10 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, п. 1.1 якого передбачено, що іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язання за договором кредиту № 780-KF48980В від 10 жовтня 2006 року, таке майно: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та відповідно до Витягу № 11946995, виданого Івано-Франківським ОБТІ 25.09.2006 р. складається з: житлового будинку, цегляного, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 63,9 кв.м.; літньої кухні, цегляної, загальною площею 49,7 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,2500 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 2625887801:01:003:0173. Відповідно до пунктів, 4.1, 4.6.1 Іпотечного договору від 10 жовтня 2006 року, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (а.с. 31-33). Право власності іпотекодавця [PERSON] на вказане нерухоме майна підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та державним актом про право власності на земельну ділянку (а.с. 24) Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості домоволодіння від 02.12.2024 р., проведеного ТОВ «Незалежна експертна компанія», ринкова вартість предмету іпотеки складає - 2 099 000 грн (а.с. 23). Правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» було АТ «Альфа-Банк», в свою чергу правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» (а.с. 22, 35-38, 44-46). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 780-KF48980 від 10 жовтня 2006 року, станом на 25 грудня 2024 року її розмір складає 27009,23 доларів США, а саме: сума заборгованості за кредитом - 26 210,88 доларів США, сума заборгованості за відсотками - 798,35 доларів США (а.с. 47-49). [INFO] позичальник та іпотекодавець [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 червня 2012 року (а.с. 42). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Тобто, позивач, як кредитор спадкодавця мав право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. 06 вересня 2012 року первинний кредитор ПАТ «Укрсоцбанк», відповідно до вимог п.2 ст.1281 ЦК України, направив до Тисменицької державної нотаріальної контори заяву-претензію до спадкоємців [PERSON] (а.с. 29). Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася 18 липня 2012 року його дочка [PERSON] та 10 жовтня 2012 року дружина [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги, які прийняла спадщину спадкодавця [PERSON] . Тлумачення статті 1281 ЦК свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Дана позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду 13.06.2018 року у справі №758/8549/15-ц. Матеріалами справи установлено, що позичальник зобов`язання за договором кредиту не виконував, спадкоємцям позичальника - відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було відомо про наявність боргу за кредитним договором, однак такий погашений нею не був. Згідно із ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Згідно із ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до пунктів, 4.1, 4.6.1 Іпотечного договору від 10 жовтня 2006 року, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Тобто, вказаний договір іпотеки містить застереження, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, а також містить положення про те, що право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки належним чином обґрунтовані, тому піддягають задоволенню. Водночас, згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Правовий режим воєнного часу на території України неодноразово продовжувався і діє на даний час. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України доповнила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» пунктом 5-2 такого змісту: «5-2.У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Оскільки в Україні триває воєнний стан, суд дійшов висновку, що виконання судового рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає зупиненню. Зупинення дій зазначених вище норм закону, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово відтерміновує дії, спрямовані на виконання судового рішення. Приписи вказаних норм закону стосуються реалізації виконання судового рішення та не можуть впливати на право іпотекодержателя на судовий захист свого порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, в відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 13608,60 грн, в рівних частках з кожного, тобто по 4536,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved