Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 36 707 грн 85 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.03.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. На підставі цього договору відповідачу надано кредитний ліміт у розмірі 200 000 грн для особистих потреб, процентна ставка становить 24% річних (фіксована), обов`язковий мінімальний платіж 5% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Право вимоги за Договором перейшло до Позивача від АТ «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу №4 від 20.12.2021. Відповідач активувала картку, використовувала кредитні кошти, але не виконувала зобов`язань щодо своєчасного погашення заборгованості, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 36 707 грн 85 коп. станом на дату подання позову. Ухвалою суду від 16.10.2024 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 18.11.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 17.02.2025 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів, а саме: оригіналу кредитного договору б/н від 03.03.2018, укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] , а також оригінал договору факторингу від 20.12.2021, укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Зазначена ухвала залишилась без виконання. На адресу суду 16.07.2025 надійшла заява відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Представник позивача 2807.2025 подав заперечення щодо заяви про застосування строків позовної давності. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести у їх відсутність, а також просить позовні вимоги задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та її представник, будучи повідомленнями у встановленому законом порядку, до суду не з`явилися, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надали, клопотань про розгляд справи за їхньої відсутності та відзиву на позов не надходило. У зв`язку з ненаданням відзиву відповідачем, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03.03.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. На підтвердження факту укладення Договору Позивач надав копію анкети заяви та угоди (а.с.5-6). Договір укладено в письмовій формі і підписаний сторонами власноручними підписами. Відповідно до Договору, ліміт кредитної лінії 200 000 грн, процентна ставка 24% річних, мінімальний платіж 5% від заборгованості, але не менше 50 грн. Підписання оферти, акцепту свідчить про ознайомлення та згоду Відповідача з умовами. Суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 634 ЦК України, договір від 03.03.2018 є договором приєднання, умови якого встановлені Позивачем і не підлягали зміні Відповідачем. Підписання Договору та активація картки (ч. 2 ст. 642 ЦК України) свідчать про укладення кредитного договору. АТ «Альфа-Банк» виконало свої зобов`язання, надавши Відповідачу доступ до кредитної лінії в межах ліміту 200 000 грн. На підтвердження цього Позивач надав виписку з рахунку, яка підтверджує використання Відповідачем кредитних коштів (а.с. 18-23). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит, а позичальник повернути його та сплатити проценти. Відповідач не виконала зобов`язань щодо сплати мінімальних платежів та процентів, що призвело до заборгованості. На підтвердження Позивач надав виписку з рахунку (а.с.18-23) та розрахунок заборгованості (а.с. 24). Згідно з п. 3.3 Договору, Відповідач зобов`язана була сплачувати мінімальний платіж у розмірі 5% від заборгованості, але не менше 50 грн, та проценти за ставкою 24% річних. Виписка з рахунку підтверджує, що Відповідач не здійснювала платежі в повному обсязі, що призвело до накопичення заборгованості. Право вимоги за Договором перейшло до позивача від АТ «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу №4 від 20.12.2021. На підтвердження Позивач надав копію договору факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників від 20.12.2021, платіжне доручення №34291 від 20.12.2021 та витяг з додатку 1-1 до договору № 4 від 20.12.2021 (а.с.13-15). Усі перелічені докази є належними, допустимими та достатніми у їх сукупності для підтвердження обставин, на які посилається позивач. Відповідач подала заяву про витребування доказів, ухвалою суду клопотання задоволено, однак на день вирішення справи ухвалу не виконано. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). На порушення умов вказаного договору в частині сплати відсотків та основного боргу відповідачем систематично порушувався графік погашення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк виконання обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Враховуючи, що фактично отримані та використані надані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, зобов`язання за вказаним договором належним чином відповідач не виконувала, протягом дії договору не сплачувала кредит вчасно та у повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" в частині стягнення тіла кредиту. Разом з тим, позивачем на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором надано до суду розрахунок заборгованості, згідно якого за відповідачем станом на 20.12.2021 обліковується заборгованість в розмірі 36 707 грн 85 коп. (а.с.24). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до оферти на укладанння угоди про обслуговуанння кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії строк дії картки становить 3 роки з можливістю перевипуску картки за умови дотримання клієнтом умов договору. Проте, із наданого позивачем розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» нараховано відповідачу заборгованість за період з 03.03.2018 року по 20.12.2021 року, тобто поза межами строку дії картки. Позивачем не надано суду доказів перевипуску картки відповідачу. За таких обставин суд вважає, що позивачем доведено позовні вимоги згідно розрахунку заборгованості станом на 03.03.2021 року в сумі 26 897 грн 44 коп., а в іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Щодо застосування строку позовної давності, суд погоджується із запереченнями, наданими представником позивача та зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на пред`явлення вимоги, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За загальним правилом згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв`язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку. Згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 02.04.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З 12.03.2020 на усій території України був встановлений карантин, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Виходячи з приписів п. 12, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, строки позовної давності продовжені на період дії карантину та воєнного стану. Таким чином, на час подання до суду позову ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» позовна давність не сплинула. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 218 грн 74 коп. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Стосовно заявленої представником позивача вимоги про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 7100 грн, суд виходить з такого. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконі роботи адвокатом у відповідності до детального опису робіт (наданих послуг), суд доходить висновку, а також враховуючи часткове задоволенню позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 183 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи. З урахуванням викладеного, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial