Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначено, що 08 серпня\~2009\~року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований 08.08.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 114. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 11 квітня\~2024\~року, згідно з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкась області шлюб між сторонами було розірвано. Діти проживають разом з позивачем. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дітей позивач несе самостійно. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати своїх дітей. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісячно до повноліття [PERSON] , [INFO] , а потім у розмірі частки від заробітку відповідача щомісячно до повноліття [PERSON] , [INFO] , з дня пред`явлення даного позову. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання, яке призначене на 11 годину 30 хвилин 20.08.2025, прибула позивач, яка наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.12.2011, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.11.2014, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноші реєстраційної служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб від 29.07.2025, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка підписана Україною 21.02.1990, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27.02.1991 № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини\~дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~(далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1, 2\~ст.181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з вимогами ч. 2\~ст. 182 СК України\~не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст.184 СК України. Прожитковий мінімум відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~- це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За змістом\~ст.183 СК України\~розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання однієї дитини, становить 1/4 частину, на двох дітей - 1/3 частини, на трьох і більше дітей 1/2 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно з ч. 2\~ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що діти перебувають на повному утриманні позивача і потребують матеріальної допомоги, відповідач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, працює, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. У судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісячно до повноліття старшої дитини [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від заробітку відповідача щомісячно до її повноліття, після досягнення повноліття старшого сина [PERSON] , [INFO] , суд зазначає про таке. Згідно з частинами другою, третьою\~статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей,\~аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, якщо старшій дитині виповнилося 18 років, то виплата аліментів на неї припиняється, а аліменти на утримання другої дитини повинні стягуватися щомісячно без урахування рівної частини, яка припадала на дитину, що досягла повноліття. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 21.03.2023 у справі №591/3056/18. У рішенні Верховного Суду України від 22.02.2017 року у справі №756/14962/15, суд дійшов висновку, що судді під вирішення справи про стягнення аліментів на утримання дітей має враховувати положення частини другої\~статті\~183\~СК\~України про обов`язок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1798цс16. Відтак, у задоволенні позовних вимог у цій частині належить відмовити. Згідно з\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково. Частиною першою\~ст. 430 ЦПК України\~передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~та\~ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial