Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» звернулось в суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 05.06.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №501249-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ « Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредиту ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 08.02.2025 утворилась заборгованість за Договором № 501249-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 56988,26 грн, що складається з: - Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 19889,25 грн; - Суми прострочених платежів по процентах - 37099,01 грн; - Суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості в загальному розмірі 56889,25 грн, а також судових витрат. Ухвалою суду від 13.03.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті, та витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] ; виписки по рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк» за період з 05.06.2024 по 20.11.2024. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяву зазначив про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі і доданих до неї документів. В судовому засіданні 20.05.2025 відповідач [PERSON] клопотав про відкладення розгляду справи, для можливості врегулювання спору в позасудовому порядку. Протокольно його клопотання було задоволено та відкладено розгляд справи на 18.06.2025. В судовому засіданні, яке було призначено 18.06.2025 відповідач повторно клопотав про відкладення розгляду справи, для можливості врегулювання спору в позасудовому порядку, його клопотання було задоволено, а справу відкладено на 19.08.2025, про що свідчить розписка про явку в судове засідання. Однак у судове засідання 19.08.2025 відповідач не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Враховуючи зазначене вище та положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, 05.06.2024 [PERSON] прийняв пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 501249-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, у зв`язку із чим ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7530, на номер телефону [NUMBER] , що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. 05.06.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 501249-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якого сторони узгодили, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти на засадах строковості, поворотності, платності (Далі -Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір). Згідно з умовами Договору кредиту, кредитодавець надає позичальнику кошти в розмірі 20000,00 грн, на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Тип Кредиту: кредит. Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,14874498, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Комісія за надання кредиту в розмірі 3000,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту 20000,00 грн. Строк дії договору до 20.11.2024. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 59269,61 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 19646,74 процентів. Сторонами в пункті 3 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. На підтвердження позовних вимог позивачем надано до позову Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Відповідно до Візуальної форми послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту№ 501249-КС-001 від 05.06.2024, детально визначено час, дата вчинення дій та їх послідовність як товариства так і клієнта, опис дій та виконавців. 05.06.2024 позивач здійснив перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника [NUMBER] , котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті на суму 20000,00 грн через платіжний сервіс «Platon» ТОВ «Платежі Онлайн», що підтверджується копією довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №818/02 від 14.02.2025. На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» позивачем надано розрахунок заборгованості за Договором №501249-КС-001, відповідно до якого, у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань відповідач допустив станом на 18.02.2025 заборгованість по кредиту, в розмірі 56988,26 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 19889,25 грн; суми прострочених платежів по відсотках - 37099,01 грн; які у добровільному порядку не сплачує. Предметом спору між сторонами є стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 статтею 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір або інший правочин (пункт 1 частина 2 статті 11 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується, зокрема, Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно- цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N 2-383/2010 (провадження N 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів недійсності вказаного вище кредитного договору матеріали справи не містять. За таких обставин, у співставленні до наданих суду доказів у контексті правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, отримання кредиту, користування грошовими коштами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача перед банком, на який посилається позивач. Тоді як відповідач не подав відзив на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), як і жодних доказів на спростування укладення договору, отримання та використання кредитних коштів, розміру заборгованості, тощо. Приймаючи до уваги те, що зібрані у справі докази підтверджують неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за договором №501249-КС-001 про надання кредиту від 05.06.2024, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, оскільки такі умови були узгоджені у Договорі, по збігу строку кредиту нарахований позивачем розмір заборгованості позивачем не змінювався, відсотки не нараховувались, а відповідачем не було надано жодних заперечень та доказів. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Outcome: approved