Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. 24.04.2025 Державна казначейська служби України звернулася до суду з позовом до Воловецької державної нотаріальної контори, треті особи: Закарпатський обласний державний нотаріальний архів, про зняття заборони та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивач просить усунути перешкоди у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , шляхом скасування запису про вчинення обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстроване 13.07.2004 за реєстраційним номером 63473 Воловецькою державною нотаріальною конторою на підставі договору застави 240 від 28.04.1999. Позов обґрунтовується тим, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приміщення за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, селище Воловець, вулиця Карпатська, 68 (далі Приміщення Казначейства), належить Державній казначейській службі України та перебуває в оперативному управлінні (на балансі) Управління Державної казначейської служби України у Воловецькому районі Закарпатської області (далі Управління Казначейства). Під час звернення Управлінням Казначейства до державного реєстратора, щодо Приміщення Казначейства, було виявлено заборону на нерухоме майно під реєстраційним номером 63473, яке зареєстроване 13.07.2004 Воловецькою державною нотаріальною конторою на підставі договору застави 240 від 28.04.1999. Тому позивач вважає, що дана заборона на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , є неправомірною та створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним Державній казначейській службі України майном Заяви, клопотання учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з"явився, подала заяву про розгляд справи без її участі, за наявними у матеріалах справи документами. Представник відповідача Воловецької державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилась, але на адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі , проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - Закарпатського обласного державного нотаріального архіву у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 13.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання 28.05.2025 та відкладено на 05.06.2025, 08.07.2025, 24.07.2025 та 05.08.2025. 02.06.2025 представником позивача Васілинець Н.В. на електронну адресу суду скеровано клопотання про витребування з Закарпатського обласного державного нотаріального архіву Договір застави №240 від 28.04.1999, який зазначений в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру право власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 05.06.2025 винесено ухвалу про витребування з Закарпатського обласного державного нотаріального архіву Договір застави №240 від 28.04.1999, який зазначений в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 423265900 від 18.04.2025 сформована на підставі витягу №3432813, виданого 26.04.2004 нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , належить Державній казначейській службі України (а.с. 7-8). Зі змісту цієї ж інформаційної довідки, щодо вищезазначеного об`єкта нерухомого майна встановлено, що підставою обтяження є договір застави №240 від 28.04.1999. Управління казначейської служби з метою пошуку документів, на підставі яких було накладено арешт на зазначене вище майно зверталось з відповідними запитами до Воловецької державної нотаріальної контори Закарпатської області, Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції та Закарпатського обласного державного нотаріального архіву про надання пояснень та документів, які слугували підставою внесення запису про обтяження, усунення перешкод в розпорядженні належним майном та скасування запису про обтяження. Як вбачається із листа завідувача Воловецької державної нотаріальної контори В. Дідренцел від 09.04.2025 № 109/01-16 з наявних у Воловецькій державній нотаріальній конторі записів встановлено, що Управління державної казначейської служби України у Воловецькому районі Закарпатської області не є особою щодо якої або за дорученням якої вчинялася нотаріальна дія посвідчувався договір застави №240 від 28.04.1999. Управління Казначейства листом від 15.04.2025 №01-34-06/158 звернулося до Закарпатського обласного державного нотаріального архіву щодо надання копій документів, які стали підставою для проведення (внесення запису) заборони на нерухоме майно, в тому числі договору застави та інформацію щодо архівного запису зробленого Воловецькою нотаріальною конторою по договору застави №240 від 28.04.1999, зареєстрований 13.07.2004 за №63473. Листом Закарпатського обласного державного нотаріального архіву від 17.04.2025 №229/01-21 повідомлено Управління Казначейства, що у зв`язку з тим, що Управління Казначейства не є стороною правочину надати інформацію немають можливості. Судом задоволено клопотання представника позивача про витребування у Закарпатського обласного державного нотаріального Договору застави №240 від 28.04.1999, який зазначений в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. На виконання ухвали суду Закарпатський обласний державний нотаріальний архів надіслав копію Договору застави нерухомого майна №240 від 28.04.1999, відповідно до умов якогодіяцього договору припиняється у разі дострокового виконання зобов`язань перед заставодержателем за кредитним договором. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2003 №599-р «Про використання викупленого майна Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» об`єкти цілісного майнового банківського комплексу Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», викупленого Кабінетом Міністрів України, передано до сфери управління державних органів (оперативне упраління) , а саме за порядковим номером 237 Додатку 1 органу виконавчої влади - Державному казначейству України: приміщення відділення (смт. Воловець, вулицяКарпатська, 68). З урахуванням наведеного суд вважає обгрунтованими доводи позивача, що накладений арешт обмежує його права щодо розпорядження зазначеним майном. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. На підставі ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державнуреєстраціюречових прав на нерухомемайно та їхобтяжень», У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до\~пункту 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України.\~ Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За змістом ст. 34 Закону України «Про нотаріат`накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Пунктом 9ст.34 Закону України«Про нотаріат» передбачена така нотаріальна дія як зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягають державній реєстрації. Безпосередньо процедура зняття заборони відчуження нерухомого майна регламентована пунктом 4 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме: нотаріус у випадках, встановлених законодавством, знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно). Відповідно до п. п. 8 п. 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, ведення державного реєстру передбачає внесеннявнесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, внесення відомостей про скасування рішень державного реєстратора. З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача, не можливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна і саме на державного реєстратора покладено обов`язок вносити відомості щодо обтяжень до зазначеного реєстру. Інститут права власності в Україні регулюється приписамистатті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частин 1, 2статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Крім цього, ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно дост. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Тобто, в розумінні цієї статті, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Як вбачається\~із матеріалів\~справи та\~встановлено судом,\~відповідно до\~листа Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.04.2025 № 667/17.4-25/724 зазначили, що за повідомленням Воловецької державної нотаріальної контори № 91/01-16 від 27 березня 2025 року згідно реєстру для реєстрації заборон відчуження житлових будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами за 1999 рік відсутні відомості щодо припинення або розірвання договору застави. На сьогодні позивач має намір розпоряджатися належним йому майном, проте, через наявність заборони відчуження, позбавлений можливості це зробити. Таким чином, заборона відчуження накладена на майно порушує право власності позивача. Крім того, судом установлено, що приміщення Казначейства було викуплене та передане на баланс позивача відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2003 року № 599-р, тобто значно пізніше накладеного обтяження 28.04.1999. Отже, за таких обставин наявність обтяження нерухомого майна станом на дату передачі його Державній казначейській службі України виключається. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що підстав для продовження обтяження на майно у позивача не має. Також судом установлено, що позивачем вжито вичерпних заходів щодо встановлення правових підстав оскаржуваної заборони, у тому числі шляхом витребування відповідних доказів, проте листом Закарпатського обласного державного нотаріального архіву від 17.04.2025 № 229/01-21 повідомлено позивача, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що знаходяться на зберіганні в архіві, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії та у зв`язку з тим, що Управління Казначейства не є стороною правочину, надати інформацію не мають можливості. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що підстав для продовження обтяження на майно не вбачається, право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, тому позов підлягає до задоволення. З огляду на викладене та враховуючи, що документи, які були підставою для внесення відомостей про заборону на нерухоме майно, що обтяження на даний час не знято, а наявність заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує права та законні інтереси позивача, оскільки створює перешкоди у реалізації позивачем його права власності, внаслідок чого вони позбавлені можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном на власний розсуд, а Воловецька державна нотаріальна контора, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття заборони відчуження нерухомого майна, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved