Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] ,\~третя особа,\~що не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору:\~ООП Свалявської\~міської ради\~Закарпатської області\~про позбавлення\~батьківських прав\~та стягнення\~аліментів на\~утримання,\~у якійпросить: позбавити [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд своєю ухвалою від 30.06.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. 30.06.2025 року суддею направлено судовий запит голові Нижньоворітської громади Мукачівського району Закарпатської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] . Відповідь надійшла до суду 16.07.2025 року (вх.№796). Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2025 року на 11:45 годину 15.08.2025 року. Позивач подала до суду заяву (вх.№ 5986) про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№4690) на підставі наданих документів та доказів. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Поштове повідомлення\~повернуто до\~суду із\~відміткою про\~вручення ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі та\~отримання копії\~позовної заяви\~з доданими\~до неї\~документами (а.с.\~34).\~Інформація щодо\~розгляду справи\~розміщена на\~офіційному веб-порталі\~судової влади\~України в\~мережі Інтернет\~-\~e-mail\~inbox@sv.zk.court.gov.ua.\~Відповідачу роз`яснено,\~щов разі ненадання ним відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заперечень що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано. Представник третьої особи ООП Свалявської міської ради Закарпатської області Полянич Т.М. подала до суду заяву (вх.№5299) про розгляд справи без участі представника ООП Свалявської міської ради Закарпатської області. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить вимогу про позбавлення батьківських прав [PERSON] задовольнити. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить заочний розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК України\~-\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~ч.2\~ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.\~121\~Сімейного кодексу\~України -\~ права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122, ст. 125 СК України. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідний актовий запис №6 від 28.11.2019 року в графі мати дитини [PERSON] , [INFO] , записана [PERSON] (позивач), в графі "батько" записаний [PERSON] (відповідач). Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 09.06.2021 року (справа №306/618/21) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України - право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один із батьків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Позивач у позовній заяві зазначає, що [PERSON] як батько ухиляється від батьківських обов`язків по вихованню доньки, матеріально не забезпечує її, не піклується про її здоров`я, не турбується про фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться життям доньки [PERSON] , з дитиною не проживає, до дитини не навідується. \~Донька його не пам`ятає, подарунків на день народження він доньці не дарує. Батько жодного разу не з`являвся у садочку, не телефонував, не приходив і не забирав дитину. Контакт із закладом не підтримував, з вихователями не спілкувався. На медогляд, лікування та профілактичні огляди до лікарів приводить дитину тільки позивач. Також позивач посилається на те, що відносно [PERSON] відкрита кримінальна справа про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України (справа №308/8160/24). За вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2024 року (справа №303/7341/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3\~ст.\~190\~КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із застосуванням ст.75 та ст.76 КК України. Також [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185-10 КУпАП (справа №308/7893/24), ч.1 ст.130 КУпАП (справа №308/16520/23), ч.2 ст.130 КУпАП (справа №308/2912/24) з накладенням адміністративного стягнення у зв`язку з визнанням його винуватим у таких правопорушеннях. Також посилається на те, що [PERSON] неналежно виконує свої зобов`язання як батько по утриманню його інших дітей (позов про стягнення аліментів у Мукачівському міськарайонному суді Закарпатської області (справа №303/7341/23) та Воловецькому районному суду Закарпатської області (справа №936/370/25). При вирішенні\~спору про\~позбавлення [PERSON] батьківських прав\~відносно доньки [PERSON] , [INFO] ,\~суд виходить\~з встановлених у судовому \~засіданні обставин та досліджених у судовому засіданні доказів, враховує ставлення батька до\~виконання своїх\~ батьківських обов`язків, що відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків і дитина залишилася без його опіки, не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньки, не створює жодних умов для отримання нею освіти, добровільно матеріально дитину не утримує. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою; ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі документів, які стосуються справи. Суд дослідив висновок, наданий Свалявською міською радою Закарпатської області, згідно з яким вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . Підстави позбавлення батьківських прав передбачені в ч.1 ст. 164 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України - батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України) (згідно роз`яснення Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.05.2020 року, справа № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20); Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.10.2019 року, справа № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. З огляду\~на вищезазначене,\~суд враховує,\~що необхідність застосування \~позбавлення батьківських\~прав [PERSON] за\~обставинами цієї\~справи доведено.\~Суд встановив,\~що позивачем \~надано належні\~та допустимі\~докази ухилення [PERSON] від виконання\~своїх батьківських \~обов`язків,\~які б\~могли бути\~законною підставою\~для позбавлення\~його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] ,\~зазначено обставини\~свідомого нехтування\~відповідачем своїми\~батьківськими обов`язками\~по вихованню дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Стягнення аліментів на утримання дітей є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності; ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина;\~ч. 2\~ст. 182\~СК України\~-\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру витрат на утримання дітей які визначаються за рішенням суду, суд визначає не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір (правова позиція в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2016 року, справа №755/14148/18). Відповідно до норм ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, що Сімейним кодексом України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та норми\~ч.3\~ст.\~11\~розділу III Закону України\~Про охорону\~дитинства, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Сімейний кодекс\~України виходить\~із принципів\~рівності прав\~та обов`язків\~батьків;\~ст.\~179\~СК України\~-\~аліменти,\~одержані на\~дитину,\~є власністю\~дитини.\~Той із\~батьків на\~ім`я\~якого виплачуються\~аліменти,\~розпоряджається аліментами\~виключно за\~цільовим призначенням\~в інтересах\~дитини;ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Доказів того,\~що відповідач\~добровільно надає\~матеріальну допомогу\~на утримання\~дитини суду\~не надано.Судом не встановлено істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання дитини, можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб доньки [PERSON] , [INFO] . При визначенні величини аліментного платежу суд враховує величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого Законодавством України (станом на 01.01.2025 року (на день розгляду позову) прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить становить - \~2563\~ гривень (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік"). Розмір аліментів стягуваних з відповідача визначити у розмірі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, який відповідатиме чинному Законодавству, не порушуючи інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Стягнення проводити на користь [PERSON] (позивача) з 27.06.2025 року Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд роз`яснює сторонам положенння ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених ЦПК України. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст. 196 СК України - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Вимогу про стягнення з відповідача понесеного судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав позивач не заявляв, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України в цій частині. Поскільки вимоги\~ позивача про\~стягнення аліментів\~ підлягають задоволенню,\~а позивач\~ звільнена від\~ сплати судового \~збору при\~ подачі позовної\~заяви до\~суду на\~підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), суд доходить висновку, що судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року, які діють з 01.01.2025 року на день постановлення рішення у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст.\~264\~ЦПК України\~-\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує,\~чи мали\~місце обставини,\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони підтверджуються;\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~докази на\~їх підтвердження; ст.\~89\~ЦПК України\~-\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів;\~ ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. На підставі\~досліджених у\~судовому засіданні\~доказів,\~аналізуючи надані\~позивачем докази\~на обґрунтування\~позовних вимог,\~враховуючи обставини\~справи,\~на які\~позивач послалася\~як на\~підставу своїх\~вимог,\~що відповідач заявлені проти нього позовні вимоги не оспорював, доказів протилежного у відповідності до ст. 81 ЦПК України до суду не подав (у відповідності ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій), суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити у повному обсязі. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved