Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивують позов тим, що 25.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №25.04.2024-100002196, згідно з яким відповідачу було надано в кредит кошти в розмірі 3000 грн. строком на 98 днів. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань виникла заборгованість у розмірі 8919,00 грн. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за договором та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача надійшов відзив, у якому вона позовні вимоги не визнала. Повідомила, що електронний договір №100002196 від 25.05.2024 вона не укладала і не могла його укласти через відсутність на її телефоні додатків, в тому числі "Приват24" та "Дія", які б давали можливість підписати заявку на укладення кредитного договору електронним підписом. Про наявність даного кредитного договору відповідач дізналась 12 квітня 2025 року з документів, направлених судом на її адресу. У зв`язку з цими обставинами вона звернулась до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з оформленням шахрайського онлайн-кредиту. До 12 квітня 2025 року жодної інформації щодо укладення нею оспрюваного кредиту ні в письмовому, ні в телефонному (в виді смс-повідомлень) їй не надходило. Просила відмовити у задоволенні позову. В судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що договір кредиту вона не укладала, коштів не отримувала. Вимоги до неї безпідставні. Вважає, що щодо неї було вчинено шахрайські дії. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223 ЦПК\~України суд постановив слухати справу за відсутності сторони позивача. Суд, вислухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивачем надано документи, які на його думку, підтверджують укладення договору між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] . З Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), Заявки кредитного договору №25.04.2024-100002196 (кредитної лінії), Відповіді позивачльника про прийняття пропозиції (Акцепт) кредитного договору №25.04.2024-100002196 (кредитної лінії) від 25.04.2024 (а.с. 8-13) вбачається, що між ТОВ "Споживчий центр" та особою вказаною як " [PERSON] " укладено кредитний договір. Сторона позивача надала квитанцію про перерахування коштів в сумі 3000,00 грн. за вказаним договором, ID платежу 2454302457 (а.с. 14). За правилом частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно достатті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексівУкраїни\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,\~207 ЦК України). Суд встановив, що договір між ТОВ «Споживчий центр» та особою, ім`я якої зазначено як " [PERSON] " було укладено в електронній формі. Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання за вищезазначеним договором виконало у повному обсязі, а саме надало контрагенту грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору (а.с. 14). Позивач зазначає, що порушуючи зазначені приписи законодавства та умови договорів, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання кредиту №25.04.2024-100002196 від 25.04.2024 (а.с. 15), виконаного позивачем, заборгованість відповідача становить 8919,00 грн., з яких: - 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 3969,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 450,00 грн. - комісія; - 1500,00 грн - неустойка. Разом з тим, слід зазначити наступне. За клопотанням позивача суд витребував з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" інформацію про те, на чиє ім`я емітувалась (видавалась) банківська картка № [NUMBER] , на яку було здійснено зарахування коштів у сумі 3000 грн. 25.04.2024 о 17-16 год, призначення платежу: Видача за договором №25.04.2024-100002196; інформацію про рух коштів по банківському рахунку № [NUMBER] за 25.04.2024 (аюсю 38-39). Від АТ "Перший український міжнародний банк" надійшло повідомлення про те, що емітентом і власником карток з [NUMBER] є ПуАТ "КБ "Акордбанк" (а.с. 56-58). Враховуючи лист Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", суд витребував з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" інформацію про те, чи емітувалась (випускалася) на ім`я " [PERSON] " ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) банківська картка № [NUMBER] , а також інформацію про рух коштів по даному банківському рахунку за 25.04.2024 року. З відповіді ПуАТ "КБ "Акордбанк" вбачається, що [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) рахунки в банку не відкривались. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем було укладено кредитний договір та перераховано кошти на банківський рахунок позичальника. Проте судом встановлено, що вказаний позивачем рахунок відповідачу [PERSON] не належить. Відповідно не доведено факту укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору, жодних дій, спрямованих на його укладення відповідачка не вчиняла, такий був укладений поза її волею, а позивачем не доведено обставин викладених у позові, належними та допустимими доказами. Згідно ст. 1054 ЦК України саме позичальник за кредитним договором зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, проте [PERSON] не є позичальником за вказаним у позові договором. З огляду на викладене суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, заявлені позивачем судові витрати стягненню не підлягають. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed