Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Окольчишиної І.М. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець Булахевич Степан Вікторович в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2993, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. 09 березня 2021 року, яким стягнуто з [PERSON] заборгованості в розмірі 39654 грн. 31 коп. Позовна заява мотивована тим, що заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.07.2015 року по цивільній справі № 484/2065/15-ц (провадження № 2/484/1006/15) стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 06/07/08-G від 15.02.2008 року станом на 06.04.2015 року в сумі 39910,03 грн., яка складається з: 17199,66 грн. - тіло кредиту; 18234,22 грн. - відсотки, 4476,15 грн. пеня, 420 грн. судових витрат, на користь держави в сумі 399,10 грн. судового збору. На підставі виконавчого листа № 2/484/1006/15 виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 25.02.2016 року про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 40330,03 грн на користь ПАТ «Дельта Банк». Першим відділом виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 51658165. 28.01.2022 року вказане виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто на адресу стягувача. Залишок боргу на користь стягувача складає 26756,95 грн. В той же час, коли виконавчий лист про справі перебував на виконанні у державній виконавчій службі - у 2021 році ТОВ «Вердикт Капітал» звертається до приватного виконавця для вчинення виконавчого напису. Як вбачається зі змісту виконавчого напису № 2993 від 09.03.2021 року: «пропоную стягнути на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 06/07/08-G від 15.02.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Кредитпромбанк» за вказаним кредитним договором є ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору № б/н про відступлення прав вимоги від 20.05.2013, правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору відступлення права вимоги № 2301/К від 10.08.2020 року». Отже, не зважаючи на наявність рішення суду та відкритого виконавчого провадження, приватним виконавцем був вчинений виконавчий напис стосовно стягнення заборгованості по одному і тому ж кредитному договору. А нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Представник позивача вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, №296/5, а отже є всі правові підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Також просила стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 03.07.2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 03.07.2025 року, за заявою представника позивача, вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №2993, вчиненого 09.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем про стягнення на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» кредитної заборгованості в сумі 39654,31 грн. 15.07.2025 відповідачем ТОВ«Дебт Форс» подано\~до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що в даних кредитних правовідносинах, ТОВ «Дебт Форс» є правонаступником права вимоги виконання зобов`язання від первісного кредитора та є новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги. Попереднім кредитором - ТОВ «Вердикт Капітал» приватному нотаріусу було надано всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, в тому числі, і розрахунок\~\~заборгованості\~\~за\~\~кредитним\~\~договором. Вважає, що кредитний договір є чинним, а тому твердження позивача про неправомірність та неправильність нарахування розміру заборгованості є безпідставним. Разом з відзивом відповідач направив клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Вказує, що позивачем в позовній заяві зазначено про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на надання правничої допомоги в розмірі 5\~000 грн, які позивач просить стягнути з ТОВ «Дебс Форс». З приводу даного розрахунку суми витрати відповідач заперечує з наступних підстав, позивачем не надано жодного документу на підтвердження понесених ним витрат на надання правничої допомого, а сама оплата не підтверджена жодним доказом. Заявлені витрати на правничу допомогу є завищеними у співвідношенні до категорії справи. 22.07.2025 від представника позивача через систему Електронний суд надійшла відповідь на відзив, де зазначає, що з обставинами та міркуваннями викладеними відповідачем, представник позивача повністю не згодна з огляду на наступне. Відповідач у відзиві надав свої пояснення щодо загального порядку вчинення нотаріусом виконавчого напису та жодним чином не пояснив правомірність вчинення виконавчого напису № 2993 від 09.03.2021 року при наявному рішенні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.07.2015 року по цивільній справі № 484/2065/15-ц (провадження № 2/484/1006/15), за яким з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 06/07/08-G від 15.02.2008 року станом на 06.04.2015 року в сумі 39910,03 грн. Представник позивача звернути увагу суду, що на підставі виконавчого листа № 2/484/1006/15 виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 25.02.2016 року про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 40330,03 грн на користь ПАТ «Дельта Банк» Першим відділом виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 51658165. Але не зважаючи на наявність рішення суду та відкритого виконавчого провадження, приватним виконавцем був вчинений виконавчий напис стосовно стягнення заборгованості по одному і тому ж кредитному договору. 28.01.2022 року вказане виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто на адресу стягувача. Залишок боргу на користь стягувача складає 26756,95 грн. Отже, в даній ситуації відповідач міг звернутись до суду про заміну сторони у виконавчому провадженні, але аж ніяк за вчиненням виконавчого напису. 22.07.2025 від представника позивача через систему Електронний суд надійшла заява про долучення доказів, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача подано до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Дебт Форс» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце повідомлялася завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Приватний виконавець Булахевич С.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 09.03.2021 приватним нотаріусом вано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В.на підставі\~ст. ст. 34, 87-91 ЗУ «Про нотаріат»\~та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, вчинений виконавчий напис №2993 про стягнення з Позивачки, яка є боржником за кредитним договором №06/07/08-G від 15.02.2008, укладеним нею з ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК», заборгованості в сумі 38154,31 грн. Встановлено, що правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Кредитпромбанк» за вказаним кредитним договором є ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору № б/н про відступлення прав вимоги від 20.05.2013, правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору відступлення права вимоги № 2301/К від 10.08.2020 року» Згідно з постановою приватного виконавця Булахевича С.В. від 05.08.2021 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження ВП №66416537 та відповідно до інформаційного витягу по виконавчому провадженню постановою від 19.01.2022 накладено арешт на грошові кошти позивачки. Згідно з листом Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області повідомлено, що у відділі на виконанні перебувало виконавче проваження №51658165 виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 25.02.2016 року про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 40330,03 на користь ПАТ «Дельта Банк». 28.01.2022 року виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто на адресу стягувача. Залишок боргу на користь стягувача складає 26756, 95 грн. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акту в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в такій частині: «п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Питання застосування вказаних норм вже було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, яка за результатами розгляду сформувала свою правову позицію. Так, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. При цьому зазначено, що відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У вказаній постанові Велика Палата зазначила, що надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, не містить умов щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку позичальника, умов та порядку нарахування відсотків, відповідальності за порушення зобов`язань, а отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Доказів того, що кредитний договір 06/07/08-G від 15.02.2008 року, укладеним між ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» та [PERSON] , було посвідчено нотаріально, до суду не надано, тому він не є договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, відповідачем взагалі не надано доказів, що нотаріусу відповідачем було подано документи, що свідчать про безспірність заборгованості позивача. Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2021 року ВП № 66416537, відкритого на підставі виконавчого напису № 2993, виданого 09.07.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості 39654,31 грн. Але вказаний розмір заборгованості наявними в матеріалах справи доказами не доведений, та не є безспірним. Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій в цивільній справі №305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Таким чином, суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріусом вчинено за договором, який не посвідчено нотаріально, за вимогами, які не є безспірними. На підставі викладеного необхідно визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем було сплачено судовий розмір в розмірі 968,96 грн за подання позову та 484,48 грн за подання заяви про забезпечення позову, разом 1453,44 грн. який підлягає стягненню з відповідача на його користь. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного: відповідно до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач просив суд про відшкодування витрат на правничу допомогу, як доказ надав договір про надання правової допомоги № 20/06 від 20.06.2025, розрахунок вартості надання послуг від 20.06.2025, акт №20/06 про надання послуг, квитанцію про сплату коштів за правничу допомогу від 08.07.2025. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн 00 коп., що підтверджується квитанцією про сплату послуг надання професійної правничої допомоги від 08.07.2025 Сторона відповідача у клопотанні від 15.07.2025 заперечувала проти стягнення витрат на правничу допомогу у такому розмірі. Відповідач вважав, що заявлені витрати на правничу допомогу є завищеними у співвідношенні д категорії справи та вже сформованої судової практики по такій категорії справ. Суд враховує, що справа не є складною, не потребувала від правника значних зусиль та часу, існує усталена судова практика у справах зазначеної категорії. Розумними та співмірними є витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн 00 коп. Суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1453,44 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн., а всього 2953,44 грн.

Outcome: approved