Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: ТОВ «ФК\~«Профіт Капітал» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивують тим, що 13.12.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z75.00106.006080962, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), в сумі 12000,00 грн, строком до 13.06.2021, а позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 9,99% річних від залишкової суми кредиту. Реальна річна процентна ставка складає 122,58%. Як йдеться по тексту договору кредиту, позичальник погоджується, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО), Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язується виконувати їх умови, а також підтверджує, що ознайомлений з ДКБОФО і Тарифами, в тому числі з паперовими версіями розміщеними у відділенні Банку або Кредитного посередника. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 12000,00 грн в строки, визначені умовами договору. Однак відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушувала умови договору. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 19.12.2023 заборгованість становить 25026,03 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 10047,04 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3278,99 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 11700,00 грн. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023 відповідно до п. 2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються ( передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував кошти на користь АТ «Ідея Банк». 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до п. 2.1 якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11776112,00 грн, та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за договором № Z75.00106.006080962 від 13.12.2019, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , в сумі 25026,03 грн. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання не з`явилась, у поданій позовній заяві просить справу слухати у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить стягнути в користь ТОВ «ФК\~«Профіт Капітал» з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 25026,03 грн, та стягнути сплачені судові витрати. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення адресату. Про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи в його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.05.2025 позовну заяву ТОВ "ФК "Профіт Капітал" залишено без руху, оскільки до позовної заяви не додано її копію та копії всіх документів, та надано заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 13.12.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z75.00106.006080962, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12000,00 грн строком до 13.06.2021, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 9,99% річних від залишкової суми кредиту. Реальна процентна ставка складає 122,58% (п. 4 додатку до договору кредиту). Вказаний договір підписано представником АТ «Ідея Банк» та позивальником [PERSON] , про що свідчить його особистий підпис у договорі (а.с. 5-6). Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, та надав відповідачу грошові кошти в сумі 12000,00 грн, що підтверджується копією ордеру-розпорядження про видачу кредиту № 1 від 13.12.2019 (а.с. 7). Відповідач неналежно виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого станом станом на 19.12.2023 утворилась заборгованість в сумі 25026,03 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом 10047,04 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3278,99 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 11700,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку відповідача та довідкою-розрахунком заборгованості (а.с. 8-10). 19.12.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, згідно п. 2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Згідно п. 2.2 договору, права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору (а.с. 14-23). ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» свої зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк» визначену договором суму, що підтверджується платіжними інструкціями № 45 від 20.12.2023, та № 611 від 17.10.2023 (а.с. 24-25). 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, згідно умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами. Згідно п. 2.1 договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах визначених Договором факторингу (а.с. 26-33). Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступаються в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг» та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання передачі реєстру боржників в електронному вигляді. Пунктом 3.2 договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11776112,00 грн. Згідно з платіжною інструкцією № 376 від 26.12.2023, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплатив ТОВ «Оптіма Факторинг» передбачені кошти за договором факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 (а.с. 34). За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу № 22/12-2023, перейшло право за договором № Z75.00106.006080962 від 13.12.2019, що укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо укладення кредитного договору та видачі кредитних коштів за договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z75.00106.006080962, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12000,00 грн строком до 13.06.2021, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 9,99% річних від залишкової суми кредиту. Реальна процентна ставка складає 122,58% (п. 4 додатку до договору кредиту). Вказаний договір підписано представником АТ «Ідея Банк» та позивальником [PERSON] , про що свідчить його особистий підпис у договорі. В укладеному між сторонами кредитному договорі погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки, тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Таким чином судом встановлено, що кредитний договір № Z75.00106.006080962 від 13.12.2019 власноручно підписаний відповідачем [PERSON] , про що свідчить його особистий підпис у договорі, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання правочину між первісним кредитором АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] . Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких не надав, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Факт видачі первісним кредитором ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відповідачу [PERSON] кредитних коштів в сумі 12000,00 грн підтверджується копією ордеру-розпорядження про видачу кредиту № 1 від 13.12.2019, а також випискою по рахунку відповідача. Відтак суд дійшов висновку про доведеність укладення кредитного договору № Z75.00106.006080962 від 13.12.2019 між первісним кредитором АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] , та отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів. Щодо переходу права вимоги за договором позики. Згідно із ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України установлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). ТОВ «ФК «Профіт Капітал» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, враховуючи наступне. Так, 19.12.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, згідно п. 2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Згідно п. 2.2. договору, права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами в день укладення цього договору, та вважається невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 3.1 договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11776112,00 грн. При цьому сторони погодили, що сума гарантійного внеску становить 200000,00 грн. ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» свої зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк» визначену договором суму, що підтверджується платіжними інструкціями № 45 від 20.12.2023, та № 611 від 17.10.2023. Відповідно до друкованого Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023, ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 25026,03 грн, у тому числі: заборгованість за основним боргом 10047,04 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 3278,99 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 11700,00 грн. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, згідно умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами. Згідно п. 2.1 договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступаються в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг» та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання передачі реєстру боржників в електронному вигляді. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 3.2 договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11861032,61 грн. Згідно з платіжною інструкцією № 376 від 26.12.2023, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплатив ТОВ «Оптіма Факторинг» передбачені кошти за договором факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023. Відповідно до друкованого Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 25026,03 грн, у тому числі: заборгованість за основним боргом 10047,04 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 3278,99 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 11700,00 грн. Таким чином, на підставі зазначених доказів до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z75.00106.006080962 від 13.12.2019. Договори факторингу у відповідності до вимог чинного законодавства недійсними не визнані, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Щодо визначення розміру заборгованості за договором позики. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 19.12.2023 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № Z75.00106.006080962 від 13.12.2019 складає 25026,03 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 10047,04 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 3278,99 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 11700,00 грн. Доказів погашення тіла кредиту (основної суми боргу) матеріали справи не містять. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 10047,04 грн. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом суд зазначає, що за змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 525, 526\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також суд враховує висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 в справі № 444/9519/12, та від 04.07.2018 в справі № 310/11534/13, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановлено судом, 13.12.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z75.00106.006080962, згідно умов якого позичальнику надано кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12000,00 грн строком до 13.06.2021. Процентна ставка змінювана у розмірі 9,99 відсотків річних. Реальна процентна ставка складає 122,58%. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір укладено 13.12.2019, із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що проценти за користування кредитом нараховано період з 13.12.2019 по 13.06.2021, тобто в межах строку кредитування, встановленого договором, та за процентною ставкою, встановленою в договорі, та погоженою сторонами. У зв`язку з наведеним, суд погоджується з розміром нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом в сумі 3278,99 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення комісії суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 у справі № 183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.10.2019 по справі № 740/4328/14. Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів», послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 у справі № 6-2071цс16. З урахуванням вимог ст.ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки банком у кредитному договорі була встановлена плата послуги (кредитне обслуговування), які повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями за договором № Z75.00106.006080962 від 13.12.2019 в сумі 11700,00 грн. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором № Z75.00106.006080962 від 13.12.2019 в сумі 13326,03 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 10047,04 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 3278,99 грн. Вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованих та несплачених комісій в сумі 11700,00 грн, задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що за подання вказаної позовної заяви відповідно до ч. 3 ст.\~4\~ЗУ «Про\~судовий збір» судовий збір позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1143 від 30.01.2025 (а.с. 4). Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 13326,03 грн, що становить 53,25% від ціни позову (25026,03 грн), розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1612,41 грн (3028,00 грн*53,25%). Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 01.07.2024 між позивачем та адвокатським об`єднанням «ПРАВНИЧИЙ КУРС» укладено договір про надання правничої допомоги № 02-24, за умовами якого адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання за винагороду надавати юридичну (правничу) допомогу позивачу, в тому числі здійснювати представництво та захист інтересів позивача у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з відповідача (а.с. 35-38). По даній справі на професійну правничу допомогу позивачем понесено витрати в розмірі 7000,00 грн, що підтверджується додатковою угодою № 1/1 від 01.07.2024 до договору про надання правничої допомоги № 02-24; актом прийому-передачі реєстру боржників № 1 від 01.07.2024 до договору про надання правничої допомоги № 02-24; актом прийому-передачі наданої правової допомоги № 1 від 05.09.2024 до договору про надання правничої допомоги № 02-24; платіжної інструкції № 918 від 05.09.2024 про перерахунок коштів за договором про надання правничої допомоги № 02-24 (а.с. 39-41, 43). Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 13326,03 грн, що становить 53,25% від ціни позову (25026,03 грн), розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 3727,50 грн (7000,00 грн*53,25%). Висновки суду: Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягають частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № Z75.00106.006080962 від 13.12.2019 в сумі 13326,03 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 10047,04 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 3278,99 грн. У задоволенні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 11700,00 грн, необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема: 1612,41 грн судового збору та 3727,50 грн витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а всього 5339,91 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 3, 6, 204, 207, 509, 512, 525, 526, 530, 536, 549-552, 610-612, 625-629, 638, 1046, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved