Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

у березні 2025 року ТОВ "Столичний комфорт" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . ТОВ "Столичний комфорт" є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування вищезгаданого будинку. У зв`язку із неналежним виконанням обов`язків відповідача щодо сплати спожитих послуг у період з 01 січня 2024 року по 31 серпня 2024 року, у нього утворилася заборгованість, яка разом із 3% річних від суми боргу та сумою інфляційних втрат складає 9 332, 39 грн. Зазначену суму заборгованості, суму сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн та витрати понесені позивачем на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 24 квітня 2025 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. 02 травня 2025 року до суду з управління соціальної та ветеранської політики надійшла інформація про те, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа та задекларував адресу свого фактичного місця проживання: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками двічі направлялися відповідачу на адресу його фактичного зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , та адресу місцезнаходження майна, власником якого він є: [ADDRESS] , проте поверталися до суду 8 червня та 8 липня 2025 року без вручення адресату, з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. ТОВ «Столичний Комфорт» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 24 вересня 2019 року між ТОВ "Столичний комфорт" та [PERSON] було підписано угоду № Б-151/1 про надання приміщення для виконання ремонтно-оздоблювальних робіт, додатком до якої є розрахунок ціни на послугу з управління багатоквартирним будинком та перелік складових, відповідно до якого тариф, що застосовується за надані послуги складає 8,97 грн за м2 житлової площі. Вбачається, що вказаний додаток містить підпис [PERSON] . Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень частини п`ятої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживачів покладається обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Загальна площа квартири [ADDRESS] , за якою виникла заборгованість, становить 46,4 кв.м., що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що відповідач у період з 01 січня 2024 року по 31 серпня 2024 року включно неналежним чином здійснював оплату вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку із чим відповідача виник борг, який становить 8 731, 21 грн, до якого відповідно до розрахунку заборгованості враховано: квартплату, охорону та компенсацію ЕЛП. Як зазначалося, між ТОВ "Столичний комфорт" та [PERSON] було підписано угоду № Б-151/1 про надання приміщення для виконання ремонтно-оздоблювальних робіт, додатком до якої є розрахунок ціни на послугу з управління багатоквартирним будинком та перелік складових, відповідно до якого тариф, що застосовується за надані послуги складає 8,97 грн за м2 житлової площі. Згідно наказу № 17/1 ТОВ «Столичний комфорт» від 31 травня 2023 року з 01 червня 2023 року введено тариф на послугу з обслуговування будинку та прибудинкової території, а саме для будинку [ADDRESS] - 9, 92 грн/м.кв. Відповідно до наказу №3 ТОВ «Столичний комфорт» від 30 квітня 2024 року з 01 травня 2024 року введено тариф на послугу з обслуговування будинку та прибудинкової території, а саме для будинку [ADDRESS] - 15,80 грн/м.кв. Відповідно до наказу №11/11 ТОВ «Столичний комфорт» від 19 серпня 2022 року, внесено в дію ціну за послугу з компенсації витрат на охорону в розмірі 230,00 грн за одне житлове приміщення. Таким чином, матеріали справи містять докази, які підтверджують застосування тарифів, які бралися позивачем при нарахуванні коштів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та послуг з охорони. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість за компенсацію ЕЛП у сумі 2290, 56 грн, оскільки до матеріалів справи не надано жодних доказів, що кошти за вказані послуги мають сплачуватись саме на користь позивача, а також не надано розрахунку, яким чином цей борг вираховувався, які тарифи застосовувались, та чи погоджувались тарифи та в якому саме розмірі. Відтак, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за несплату у період з 01 січня 2024 року по 31 серпня 2024 року внесків за утримання будинку та прибудинкової території та послуг з охорони. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем частково вносилася плата за отримані послуги з охорони у розмірі 1380 грн. Таким чином, сума заборгованості послуг з охорони складає 230,00 грн (1610,00 грн (загальна сума боргу) -1380,00 грн (сплачена сума згідно до розрахунку)) Заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території підлягає стягненню у сумі 4040, 52 грн. Зважаючи на викладене, стягненню із відповідача підлягає заборгованість у загальному розмірі 4270,52 грн, з яких: заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4040, 52 грн, заборгованість з послуг охорони - 230,00 грн. Крім того, позивач, просив стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 174, 62 грн та інфляційні втрати в розмірі 426, 56 грн. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, за підрахунком суду, із врахуванням часткового задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає 3% річних в розмірі 47,16 грн та інфляційні втрати в розмірі 163,29 грн. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме - стягненню основної заборгованості у розмірі 4270,52 грн ,3% річних - 47,16 грн та інфляційної складової - 163,29 грн, що загалом складає 4480, 97 грн Разом з тим позивач просив стягнути з відповідача витрати понесені ним на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень пункту 1.1 договору про надання правничої допомоги № 1 від 18 червня 2023 року, укладеного між ТОВ «Столичний Комфорт» та АО «Лігал Кейс», адвокатське об`єднання зобов`язується надати правову допомогу клієнту в цивільних, господарських та/або кримінальних справах, стороною яких є клієнт, а клієнт зобов`язується здійснити оплату за надані послуги відповідно до умов зазначених у договорі. Розділом 4 договору передбачений порядок послуг адвоката, зокрема, передбачено, що за результатами здійснення оплати послуг адвоката, складається акт здачі-приймання послуг з надання професійної правничої допомоги, що підписується представниками строк Згідно із актом надання послуг №205 від 18 березня 2025 року, адвокатським об`єднанням були виконані наступні роботи у справі за позовом до [PERSON] : вивчення судової практики у справах про відшкодування вартості за надані житлово-комунальні послуги - 2000 грн, підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за позовом до [PERSON] - 4000 грн, подача позовної заяви за позовом до [PERSON] в канцелярію Дарницького районного суду м. Києва - 1000 грн, загальна сума виконаних робіт становить 7000,00 грн. Отже, адвокатом надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика щодо розгляду аналогічних справ, враховуючи, що подання таких позовів, зокрема від імені ТОВ «Столичний Комфорт» не є одиничним випадком, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи та ціну позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, та враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені частково, суд визначає вартість наданих послуг у розмірі 2000,00 грн. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1453,90 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial