Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року позов [PERSON] , в інтересах якого діє Цапенко Сергій Станіславович до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації та витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено частково. Витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати з оплати судового збору в розмірі 9924 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 25 червня 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 50 500 грн. В обґрунтування заяви представник позивача зазначав, що під час ухвалення рішення у справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме: не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 29 липня 2025 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких останній заперечив проти вищевказаної заяви з наступних підстав. У позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 20 000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. - ч. 4 ст. 141 ЦПК України. Тобто, на момент подання позовної заяви як мінімум надано правничі послуги, які можуть відповідати пунктам Акту № 1 - складення позовної заяви з подальшим зверненням до суду, збір матеріалів справи - 15 000; № 6 аналіз судової практики, вивчення обставин справи, підготовка до участі в судових засіданнях - 10500. Загалом виконані пункти на момент подання позовної заяви оцінені у 25500. При цьому у самі позовній заяві попередній розрахунок заявлений лише 20 000. Позивачем заявлено три позовні вимоги. Рішенням суду позов задоволено частково, а саме одну розовну вимогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. - п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. - ч. 10 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що на позивача може бути покладено більшу суму судових витрат, відповідач не заперечує проти прийняття рішення судом про звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати. Крім цього, акт не містить посилання на витрачений час адвокатом, а також дати, коли саме виконувалися правничі послуги, що унеможливлює встановити відношення їх до даної судової справи. Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Професійну правничу допомогу позивачу надавав адвокат Цапенко С.С. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 26 травня 2023 року, акту наданих послуг №20062025 від 20 червня 2025 року, згідно з яким вартість наданих послуг складає 50 500 грн., рахунку фактури №20062025 від 20 червня 2025 року на суму 50 500 грн, платіжної інструкції №11 від 24 червня 2025 року. Тобто, витрати на правничу допомогу складають 50 500 грн, які сплачені позивачем відповідно до платіжної інструкції №11 від 24 червня 2025 року. Судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача щодо можливості проведення взаєморозрахунків між сторонами, оскільки стороною відповідача не подавалась заява про відшкодування витрат на правничу допомогу, а отже суд позбавлений можливості встановити їх розмір, співмірність та взаємодостатніст. Щодо тверджень відповідача про те, що акт не містить посилання на витрачений адвокатом час, а також дати, коли саме виконувалися правничі послуги, що унеможливлює встановити відношення їх до даної судової справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до правової позиції, сформульованої ВС в постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 23.01.2025 в справі №240/32993/23, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. При цьому допустимим є обґрунтоване зазначення в акті виконаних адвокатом робіт лише вартості всього обсягу виконаної ним роботи, без прив`язки такої роботи до її погодинної або фіксованої вартості. Відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено Враховуючи вищевикладене, судом встановлено наявність підстав для часткового задоволення заяви і ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат, понесених позивачем на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, що складали 1/3 від заявлених вимог та становлять 16833,33 грн, що підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках.

Outcome: partial