Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу біржевої угоди від 25.09.1997. Після її смерті спадщину прийняв її син [PERSON] . [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.06.2020. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Наголошувала, що на підставі договору купівлі-продажу біржева угода зареєстрована товарною біржею «Біржа нерухомості «Дніпро» №24995737 25.09.1997 до [PERSON] перейшло право власності на квартиру [ADDRESS] . На момент посвідчення договору купівлі-продажу біржевої угоди продавець та покупець були членами біржі, що підтверджується текстом договору. Договір купівлі-продажу біржевої угоди був зареєстрований на товарній біржі «Біржа нерухомості «Дніпро», що підтверджується текстом договору. Зазначала, що в день підписання договору купівлі-продажу біржевої угоди 25.09.1997 у [PERSON] виникло право власності на квартиру [ADDRESS] , зокрема це підтверджується тим, що вона зареєструвала своє місце проживання в придбаній квартирі [ADDRESS] . Також, 27.01.1998 [PERSON] зареєструвала в вищезазначеній квартирі місце проживання свого сина. Просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник [PERSON] адвокат Бабенко С.С. зазначав, що [PERSON] ніколи не була членом біржі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. [PERSON] в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представником [PERSON] надано письмові пояснення в яких зазначено, що [PERSON] не може дати конкретних пояснень з приводу обставин укладення 25 вересня 1997 року між нею та [PERSON] договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Підготовкою документів для продажу квартири займалася її мати, яка на даний час вже померла. Зазначав, що [PERSON] ніколи не була учасником жодної біржі, але пам`ятає, що підписувала договір з [PERSON] . Копія даної угоди в неї не збереглася та зазначити чи саме ця надана суду, вона не може. Також звертала увагу суду, що угоди щодо придбання на біржевих торгах квартири вимагають нотаріального посвідчення, а позов пред`явлено до неналежного відповідача, тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представником [PERSON] адвокатом Бабенко С.С. надано пояснення щодо позовних вимог в яких зазначено, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів укладення договору купівлі-продажу від 25.09.1997 року. Квартира [ADDRESS] є приватною власністю відповідача з 1996 року, а вимоги позивача про визнання права власності на зазначену квартиру є безпідставними. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] є особою, зазначеною в договорі купівлі-продажу від 25.09.1997. Позивач заявляє позовні вимоги стосовно майна, яке ніколи не належало [PERSON] . Також звертав увагу суду, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, а позов пред`явлено до неналежного відповідача, тому позовні вимоги не можуть бути задоволені. Також зазначав, що договір купівлі-продажу від 25.09.1997 є недійсним в силу закону, а квартира [ADDRESS] є приватною власністю відповідача з 1996 року. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 28.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25.09.1997 на товарній біржі «Біржа нерухомості «Дніпро» між [PERSON] з одного боку, та [PERSON] з іншого боку, був укладений договір купівлі-продажу квартири, за яким [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] ). Згідно положень\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~\~біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі;\~\~в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Водоп?ян [PERSON] зареєструвала своє місце проживання в придбаній квартирі [ADDRESS] , докази на підтвердження чого містяться в матеріалах спадкової справи. Також 27.01.1998 [PERSON] зареєструвала в вищезазначеній квартирі місце проживання свого сина - [PERSON] , що підтверджується копією його паспорта. Окрім цього зазначені обставини підтверджуються довідкою ЖБК №59 «ЧАЙКА» від 31.10.2012 згідно якої [PERSON] до дня своєї смерті проживала разом з [PERSON] , який після її смерті вступив в управління спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.11.2002. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.06.2020. 22.07.2020 [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак постановою державного нотаріуса Єремеєвої А.В. від 20.04.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , після смерті її чоловіка [PERSON] ,\~в зв`язку з неподанням правовстановлюючого документу, який підтверджує належність вказаної квартири спадкодавцю. Відповідно до частини першої\~статті 548 ЦК УРСР\~(у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. У частині першій та другій\~статті 549 ЦК УРСР\~(у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~статтею 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (стаття 1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Враховуючи те, що правочин вчинено 09.11.2002, тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення\~ЦК Української РСР,\~Закон України «Про товарну біржу». Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про товарну біржу»\~(в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того,\~статтею 2 Закону\~встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Згідно зі\~статтею 41 ЦК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до\~статті 42 ЦК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)\~угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Водночас згідно зі\~статтею 47 ЦК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)\~нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. За змістом статей\~128,\~153 ЦК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 224 ЦК (в\~редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин)за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)\~передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Відповідно до\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При цьому за загальним правилом, визначеним у статтях 47, 227 ЦК\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу житлового будинку підлягали нотаріальному посвідченню. У період укладання оспорюваного договору купівлі-продажу існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі статтями 224, 227 ЦК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)\~договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Проте, згідно зі\~статтею 15 Закону України «Про товарну біржу»\~біржи мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. Отже, положення\~статті 227 ЦК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)\~спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як\~стаття 15 Закону України «Про товарну біржу»\~закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний. Висновки щодо тлумачення вищевказаних норм матеріального права викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 640/3509/19, у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 190/1778/22. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] \~ не було надано жодних доказів, що свідчать про те, що вона не укладала 25.09.1997 з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, [ADDRESS] . Враховуючи встановлені судом обставини щодо укладення договору купівлі-продажу від 25.09.1997 та виконання сторонами договору його умов, враховуючи, що єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка звернулась до суду із позовною вимогою про визнання права власності на майно в порядку спадкування, суд вважає, що у даній справі спадкові права [PERSON] підлягають судовому захисту, оскільки, враховуючи фактичні обставини даної справи, остання позбавлена права захистити відповідні права у позасудовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved