Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №495520-КС-002 про надання кредиту від 02.05.2024 в сумі 51 862 грн. 42 коп., із них: 16 079 грн. 81 коп. суми прострочених платежів по тілу кредиту; 34 758 грн. 58 коп. суми прострочених платежів по процентах, 1 024 грн. 03 коп. суми прострочених платежів за комісією, а також судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп., мотивуючи тим, що 02.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №495520-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 02.05.2024 ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №495520-КС-002 про надання кредиту. 02.05.2024 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7555 на номер телефону [NUMBER] , що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, який боржником було введено/відправлено. Таким чином, 02.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №495520-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредиту ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 9000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15011539 процентів за кожен день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 9 000 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. 27.07.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №ДУ№1 до договору №495520-КС-002 про надання кредиту, щляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 12 000 грн. 00 коп.. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором, а тому утворилася заборгованість, що становить вищевказану суму. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Представник позивача в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність. Відзиву на позов відповідачем до суду не надано, хоча своєчасно та належним чином остання повідомлялася про відкриття провадження у справі з роз`ясненням прав на подання відзиву на позов, що підтверджується поштовим повідомленням. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В абзаці 2 ч.2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У статті 3 Закону «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.15,16 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу також врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу ч. 2 ст. 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Вказаного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 02.05.2024 [PERSON] , тобто відповідач, заповнила анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.tpozyka.com), в якій вказала свої особисті дані, а також інформацію стосовно бажаного кредиту (суму бажаного кредиту 9 000 грн., дату отримання кредиту - 02.05.2024, електронну адресу позичальника - [INFO] , номер телефону позичальника - [NUMBER] та номер банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] (а. с. 44). 02.05.2024 ТОВ «Бізнес Позика» було запропоновано (оферта) [PERSON] укласти договір №495520-КС-002 про надання кредиту (споживчий кредит в електронній формі) на наступних умовах: кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 9 000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика". Строк, на який надається кредит - 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом в день - 1,50000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день - 1,15011539, фіксована; комісія за надання кредиту - 1 350 грн.; загальний розмір наданого кредиту 9 000 грн., термін дії договору до 17.10.2024; орієнтовна загальна варстість кредиту 26 676 грн. 77 коп., орієнтовна реальна річна процентна ставка 19671,25%; денна процентна ставка 1,16%. Вказана пропозиція (оферта) підписана електронними підписами сторін (а. с. 24-28). Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір №495520-КС-002 про надання кредиту (споживчий кредит в електронній формі) від 02.05.2024 підтверджує факт прийняття [PERSON] умов пропозиції (оферти) укласти договір №455973-КС-002 про надання кредиту (споживчий кредит в електронній формі). Вказаний акцепт також підписаний електронним підписом сторін (а. с. 29-33). Цього ж дня - 02.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №495520-КС-002 про надання кредиту (споживчий кредит в електронній формі) на вищевказаних умовах (а. с. 19-23). Частиною 8 договору визначено реквізити та підписи сторін. Вказаний договір підписано сторонами електронними підписами, зокрема відповідачем (позичальником) - [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-7555. Номер електронного платіжного засобу зазначено № [NUMBER] . Також, 02.05.2024 [PERSON] було підписано електронним підписом і паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту та інші умови (а. с. 18-19). Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному договорі №495520-КС-002 про надання кредиту від 02.05.2024. 27.07.2024 ТОВ «Бізнес Позика» було запропоновано [PERSON] укласти додаткову угоду №1 (оферта) до договору №495520-КС-002 про надання кредиту від 02.05.2024 (споживчий кредит в електронній формі) на слідуючий умовах: кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 27.07.2024 сума неповернутого позичальником кредиту отриманого відповідно до умов договору становить 7 165 грн. 83 коп.. Кредитодавець та позичальник домовились, що після укладення додаткової угоди кредит збільшується на 12 000 грн. та кредитодавець на умовах, викладених в договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 12 000 грн. у строки та на умовах викладених у договорі. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складатиме 19 165 грн.83 коп.. Загальна сума отриманого кредиту становить 19 165 грн.83 коп.; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 15 888 грн. 92 коп.; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 54 777 грн. 48 коп.. Комісія за надання додаткової суми кредиту - 1 800 грн.. Термін дії договору до 11.01.2025 (а. с. 38-39). Вказана пропозиція була прийнята відповідачем, про що свідчить прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення додаткової угоди до договору №1 до договору №495520-КС-002 про надання кредиту від 02.05.2024 (споживчий кредит в електронній формі) (а. с. 41-41). 27.07.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору №495520-КС-002 про надання кредиту від 02.05.2024 (споживчий кредит в електронній формі) на вищевказаних умовах (а. с. 36-37). Вказану додаткову угоду також було підписано сторонами електронними підписами, зокрема відповідачем (позичальником) - [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3155. Номер електронного платіжного засобу зазначено № [NUMBER] . Крім того, 27.07.2024 [PERSON] було підписано електронним підписом і паспорт споживчого кредиту, в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту та інші умови (а. с. 34-35). Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаній додатковій угоді №1 до договору №495520-КС-002 про надання кредиту від 02.05.2024. Копія підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід» підтверджує, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер платіжної інструкції: 4748b243-089c-11ef-b90a-000c29d57ed2-1; платник - ТОВ «Бізнес Позика»; номер транзакції: 41466-53021-57393; дата та час здійснення переказу коштів - 02.05.2024 о 18:55:04; сума переказу 9000 грн.; номер платіжної картки отримувача: [NUMBER] ; призначення переказу: перерахування коштів [PERSON] згідно кредитного договору №495520-КС-002 від 02.05.2024. Суд зауважує, що номер карти, на яку перераховано кредитні кошти ТОВ «Бізнес Позика», співпадає з номером карти, який відповідачем було зазначено в анкеті клієнта, а також у спірному договорі (а. с. 45). Копія підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід», в свою чергу, підтверджує, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер платіжної інструкції: 3591d653-4c211-11ef-b90a-000c29d57ed2-1; платник - ТОВ «Бізнес Позика»; номер транзакції: 42208-91164-34333; дата та час здійснення переказу коштів - 27.07.2024 о 17:05:16; сума переказу 12 000 грн.; номер платіжної картки отримувача: [NUMBER] ; призначення переказу: перерахування коштів [PERSON] згідно додаткової угоди від 27.07.2024 до кредитного договору №495520-КС-002 від 02.05.2024. Суд зауважує, що номер карти, на яку перераховано кредитні кошти ТОВ «Бізнес Позика», співпадає з номером карти, який відповідачем було зазначено в анкеті клієнта, а також у спірному договорі (а. с. 45). Вказані факти підтверджують і лист АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250528/67498-БТ від 30.05.2025, з якого вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , та виписка АТ КБ «ПриватБанк» за договором №б/н за період з 02.05.2024 по 11.01.2025, яка свідчить про факт зарахування на вказаний рахунок грошових коштів 02.05.2024 в сумі 9000 грн. 00 коп. та 27.07.2024 в сумі 12 000 грн. 00 коп. відповідно. Таким чином, укладення вказаного кредитного договору, а також додаткової угоди до кредитного договору у запропонованих формах відповідало внутрішній волі відповідача і укладені ним з ТОВ «Бізнес Позика» правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Договори містять всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди. При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на веб-сайт товариства і здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір, а також додаткова угода до кредитного договору між нею та ТОВ «Бізнес Позика» не було б укладено. Заборгованість по кредитному договору №495520-КС-002 за період з 02.05.2024 по 29.04.2025 виведено в сумі 51 862 грн. 42 коп. (з урахуванням сплаченої заборгованості по кредиту в сумі 4 920 грн. 19 коп., заборгованості по відсотках в сумі 11 757 грн. 14 коп. та заборгованості по комісії в сумі 2 125 грн. 97 коп.), з них: 16 079 грн. 81 коп. заборгованості за тілом кредиту, 34 758 грн. 58 коп. заборгованості по відсотках та 1 024 грн. 03 коп. заборгованості за комісією, підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом та довідкою про стан заборгованості ТОВ «Бізнес Позика». Розрахунок проведено відповідно до умов договору в межах строку кредитування. (а. с. 12-14). Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості по комісії, слід врахувати наступне. Так, у рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. У постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. В даному випадку комісія нараховувалася саме за надання кредиту. Відтак, вимоги позову в частині стягнення заборгованості по комісії задоволенню не підлягають. Таким чином, оскільки, відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення суми кредитної заборгованості по кредитному договору №495520-КС-002 про надання кредиту від 02.05.2024, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 16 079 грн. 81 коп. суми прострочених платежів по тілу кредиту та 32 632 грн. 61 коп. (з урахуванням сплаченої суми платежів за комісією 2125 грн. 97 коп., яка стягненню не підлягає) суми прострочених платежів по процентах, що в загальній сумі становить 48 712 грн. 42 коп.. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. в дохід держави, (із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі), який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі (2422,40х93,92%)=2275 грн. 11 коп..

Outcome: partial