Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час проживання в шлюбі з відповідачем у них народилось двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер. Посилаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні сина - [PERSON] , не спілкується з ним, не проявляє інтересу до дитини, ігнорує зустрічі, а також ухиляється від виконання рішення Путивльського районного суду Сумської області від 23 липня 2015 року, відповідно до якого на користь позивача стягуються аліменти на утримання його неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/3 часини з усіх видів його заробітку (доходу) на обох дітей, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 6 липня 2015 року і до їх повноліття, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON] та змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] на 4500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитинувідповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просила визначити п`ятиденний строк після ухвалення рішення по суті справи для подання доказів понесення судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи просила проводити у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, на допиті свідків не наполягала (а.с.64). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглядати у його відсутність (а.с.63). Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце судового засідання (а.с.44,51,59,62). Враховуючи зазначене, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони з 26 жовтня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 16 лютого 2016 року, та є батьками [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з позивачем (а.с.10,13). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 23 липня 2015 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на обох дітей, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 6 липня 2015 року до досягнення ними повноліття (а.с.12). Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м.Боярка Фастівського району Київської області (а.с.11). Відповідно до інформації про виконавче провадження від 21 січня 2025 року на виконанні в Приморському ВДВС у м.Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) перебуває на виконанні виконавчий лист від 12 липня 2015 року №2/584/257/15 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.16-19). Як вбачається з розрахунків заборгованості зі сплати аліментів про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , станом на 21 січня 2025 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів (а.с.20-22). Відповідно до акта обстеження житлово - побутових умов проживання від 15 січня 2025 року №01-22/10 зазначено, що [PERSON] та [PERSON] проживають по [ADDRESS] , в помешканні для виховання та розвитку дитини створені належні житлово- побутові умови проживання (а.с.27). Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області від 29 квітня 2024 року вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.24-25). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дійсно [PERSON] , який є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини, ухиляється від участі у її вихованні, долею дитини не цікавиться, свідомо нехтує своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Що стосується вимоги про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, то з гідно зі ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд вважає такі вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки виключно позивачу належить право щодо визначення способу стягнення аліментів. Враховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини обома батьками,

Outcome: approved