Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівців із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дітей. Так, позивач просить суд: визначити місце проживання дітей[PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою відповідачці був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка своїм правом на подання відзиву не скористалася. Ухвалою суду від 10 червня 2025 року судом задоволено клопотання позивача про витребування доказів з Служби у справах дітей Чернівецької міської ради. Ухвалою суду від 24 липня 2025 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дітей призначено до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20 травня 2014 року між ним, [PERSON] , та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що свідчить актовий запис №?638. Шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 травня 2022 року. У шлюбі народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживали з матір`ю, однак з січня 2024 року постійно проживають із батьком за адресою: [ADDRESS] . Діти також зареєстровані разом із батьком в іншому житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання дітей із позивачем за вказаною адресою підтверджено актом обстеження умов проживання. Відповідачка проживає окремо. Позивач зазначає, що між ним та відповідачкою в усній формі в позасудовому порядку була досягнута домовленість щодо проживання дітей із ним. Так, 14 березня 2025 року, між сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дітей, їх матеріальне утримання та участь у вихованні. Вказує, що він здійснює повноцінний догляд за дітьми: займається їхнім вихованням, водить на гуртки та тренування, забезпечує необхідними речами, продуктами, фінансує поглиблене вивчення англійської мови на платній основі. Крім того, посилається на те, що позивач з лютого 2024 року проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] , яка має сина від попереднього шлюбу - [PERSON] . У цивільному шлюбі, [INFO] , у позивача народився син [PERSON] . Усі діти проживають однією родиною за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що діти є здоровими, не мають хронічних захворювань, у випадку виникнення простудних захворювань, відразу звертається до сімейного лікаря. Позивач є працездатною дієздатною особою, офіційно працює з 10 квітня 2013 року на посаді директора ТОВ «Міртранс», має стабільний дохід, характеризується позитивно за місцем роботи. Вказує, що не перебуває на обліку у нарколога та психіатра, стан здоров`я є задовільним, до кримінальної відповідальності не притягався. Мати дітей має намір виїхати проживати та працювати за кордон. У зв`язку із графіком роботи фактично не бере активної участі у вихованні дітей, нечасто спілкується з ними, не забезпечує в повній мірі їх потреби. Саме ця обставина стала підставою для нотаріального оформлення домовленостей щодо визначення місця проживання дітей. Посилаючись на зазначені обставини просив позов задовольнити. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та ухвалення рішення за наявними в матеріалах справи документами. Відповідачка до суду не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. Просила справу розглянути без її участі та не визнавати її явку до суду обов`язковою. Представник третьої особи - служби у справі дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу у відсутності представника. Наданий висновок органу опіки та піклування підтримав та вважав за доцільне визнати місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] та малолітної [PERSON] [INFO] , із батьком [PERSON] , не порушуючи права матері [PERSON] на участь у вихованні дітей. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 10 травня 2022 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців, яке набрало законної сили 12 червня 2022 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11-12). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , виданого 28 листопада 2017 року, та [PERSON] [INFO] , виданого 09 квітня 2015 року, батьками дітей записані: батько - [PERSON] та матір - [PERSON] (а.с. 18-19). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 10.02.2025, [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-15). Згідно із довідкою № 11 від 25.02.2025, наданою приватним закладом освіти «Гімназія Глорія» встановлено, що [PERSON] учень 4-Б класу та [PERSON] учениця 1-А класу навчаються в приватному закладі «Гімназі Глорія», за період з вересня 2024 по грудень 2024 заборгованості немає (а.с. 20). Відповідно до довідки від 05.02.2025 за № 58, наданої ФОП [PERSON] , встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] відвідують заняття в англомовному навчальному закладі «[INFO]». Дітей до школи приводить та забирає батько. Оплату за навчання в школі здійснює батько - [PERSON] (а.с.21). Відповідно до довідки, наданої ФК «Фазенда», встановлено, що [PERSON] з вересня 2023 року є гравцем даного футбольного клубу. [PERSON] надає клубу благодійну допомогу та регулярно відвідує тренування сина та супроводжує його на турніри (а.с. 23). Відповідно до п.1.2. договору між батьками про визначення місця проживання дітей, умови утримання та участі батьків у їх вихованні, посвідченого 14 березня 2025 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.А. за №?504, [PERSON] та [PERSON] як законні представники дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] домовились про те, що діти будуть перебувати на фактичному утриманні та забезпеченні батька - [PERSON] (а.с.24-25). Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи від 08.04.2025 № 218/02-07, складеного за результатами проведеного обстеження за місцем проживання [PERSON] , встановлено, що сім`я проживає в приватному будинку. Для дітей відведені окремі кімнати, облаштовані місця для гри та навчання. Помешкання складається з трьох кімнат, кухні, ванної кімнати. Для дітей відведена окрема кімната. У кімнаті передбачені всі необхідні речі для навчання, відпочинку та дозвілля. Загалом створені хороші умови для повноцінного розвитку та виховання дітей. (а.с. 29-36). Відповідно до довідки від 09.04.2025, наданої лікарем КНП «Міська дитяча поліклініка» [PERSON] встановлено, що догляд за здоров`ям дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] здійснює батько [PERSON] . Стан здоров`я дітей задовільний, діти є здоровими (а.с. 39). Відповідно до довідки від 07.04.2025 № МТ00-000005, наданої ТОВ «Міртранс» [PERSON] займає посаду директора ТОВ «Міртранс» з 10.04.2013, його дохі за період з 01.09.2024 по 31.03.2025 становив 210100,00 грн (а.с. 40). Відповідно до наданої ТОВ «Міртранс» характеристики [PERSON] є дисциплінованим, відповідальним, сумлінним працівником (а.с. 41). У відповідності до наданої «ОКНП «ЧОПЛ» довідки №?1117 від 21.04.2025, встановлено що [PERSON] [INFO] за результатами огляду не має психіатричних протипоказань, у тому числі спричинених вживанням психоактивних речовин, до виконання батьківських обов`язків, утримання та виховання дітей (а.с.42). Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності та наявність судимості» щодо [PERSON] [INFO] встановлено, що відомості про притягнення до кримінальної відповідальності та судимість - відсутні (а.с. 43). Відповідно до військо-облікових документів [PERSON] [INFO] останнього взято на військовий облік військовозобов`язаних [INFO] 21.05.2004. Відповідно до витягу з мобільного додатку «Резерв+» [PERSON] військово-облікові дані уточнив вчасно - 09.07.2024 (а.с. 44-46). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 29.07.2025 № 367/18, встановлено, що враховуючи рівні права батька та матері на проживання з дітьми та їх виховання, вік дітей, прихильність дітей до матері, ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] та малолітньої [PERSON] [INFO] із батьком [PERSON] , не порушуючи право матері [PERSON] на участь у вихованні дітей (а.с. 73-75). З урахуванням наведених позицій сторін та встановлених обставин справи, судом встановлено, що предметом даного позову є визначення місця проживання дітей разом із батьком. Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами першою, другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Так, судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний 10 травня 2022 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців, яке набрало законної сили 12 червня 2022 року. Діти проживають разом з батьком, останній здійснює виховання та утримання дітей. Мати дітей активної участі у вихованні дітей не бере та має намір більше часу проводити за кордоном у зв`язку із особливістю роботи. Відповідно до частини 3 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. З положень частини 2 статті 160 СК України та роз`яснень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою. Частинами першою, другою статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У відповідності до вимог частини 4 статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Частиною 5 статті 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, суду був наданий висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] та малолітньої [PERSON] [INFO] , відповідно до якого, враховуючи рівні права батька та матері на проживання з дітьми та їх виховання, вік дітей, прихильність дітей до матері, ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] та малолітньої [PERSON] [INFO] із батьком [PERSON] , не порушуючи право матері [PERSON] на участь у вихованні дітей. Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Також у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. Аналогічна правова позиція також викладена у постанові КЦС ВС від 25 липня 2019 року у справі № 761/15172/17-ц; постанові КЦС ВС від 18 грудня 2018 року у справі № 610/2531/17; постанові КЦС ВС від 23 травня 2018 року у справі № 761/15172/17-ц. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання дітей, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи створення батьком належних умов для проживання, виховання та забезпечення дітей, активної участі батька у вихованні та соціальному житті дітей, фізичного та матеріального стану позивача, з урахуванням позитивного висновку органу опіки та піклування, та виходячи, в першу чергу з інтересів дітей, суд доходить висновку що позові вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved