Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що [INFO] помела її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованому за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим № 6311200000:30:048:0067, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та яка розташована за тією ж адресою. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину за її заповітом, посвідченим 02 травня 2018 року Другою державної нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстр. № 3-246, є лише вона, [PERSON] . Інших спадкоємців після померлої [PERSON] немає. 26 березня 2025 року вона звернулась до державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадщину після матері, але отримала від державного нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки нею не було надано доказів прийняття спадщини. Але у встановлений законом 6-ти місячний строк для прийняття спадщини вона не змогла звернутися до нотаріуса з відповідною заявою з поважних причин. Позивач [PERSON] вказала на те, що у зв`язку з введенням Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану, затвердженого Верховною Радою України 24 лютого 2022 року, на всій території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану через початок повномасштабної військової агресії Росії проти України, відбулись зміни у законодавстві щодо реалізації спадкоємцями права на спадкування, зокрема, був зупинений перебіг строку для прийняття спадщини. Про це вона дізналася, коли звернулась за консультацією до юриста. Тому була впевнена, що процес оформлення свого права на спадщину після смерті матері вона зможе розпочати після завершення воєнного стану. Але коли вона, [PERSON] , звернулась до нотаріуса, то дізналася, що в червні 2023 року припинили свою дію норми законодавства, якими строк на прийняття спадщину продовжувався на період дії воєнного стану. Таким чином, виявилось, що вона пропустила строк на прийняття спадщини після матері. Також позивач вказала, що строк на прийняття спадщини нею був пропущений не лише через зміни в законодавстві, а ще й тією причини, що вона з 14 листопада 2016 року і по теперішній час перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] , та не має можливості вільного розпоряджатися своїм часом, бо в країні тривають активні бойові дії. Тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 16 червня 2025 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. У визначений судом 15-денний строк відповідач Люботинська міська рада Харківської області відзив не подала. У визначений судом 5-денний строк третя особа Харківська районна державна нотаріальна контора письмових пояснень щодо позову не подала. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але її представник [PERSON] подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності та відсутності позивачів, вказувала, що позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа Харківська районна державна нотаріальна контора направила до суду клопотання про проведення судового розгляду за відсутності її представника, також вказала, що заперечень проти позову немає. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданим 07 березня 2024 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області. На час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , інші зареєстровані особи з нею не проживали, що підтверджується листом виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 14 липня 2025 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 серпня 2011 року приватним нотаріусом ХРНО Десятниченком О.В. за реєстр. № 1642; та земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 6311200000:30:048:0067, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі рішення Люботинської міської ради Харківської області № 336 від 28 липня 2020 року. За життя [PERSON] , від її імені державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Срловйовою Н.Є. за реєстр. № 3-246, був посвідчений заповіт від 02 травня 2018 року, згідно з яким [PERSON] , яка на той час мешкала за адресою: [ADDRESS] , заповіла усе своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, [PERSON] , [INFO] . Таким чином, позивач [PERSON] являється спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Разом із тим, позивач [PERSON] являється рідною донькою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження [NUMBER] від 23 липня 1973 року, свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 22 лютого 1992 року, свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 17 грудня 2002 року та свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 25 червня 2005 року. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно із положеннями ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином позивач [PERSON] отримала право на спадкування ще й як спадкоємець за законом першої черги. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 26 березня 2025 року, до нотаріальної контори 26 березня 2025 року звернулася [PERSON] з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим № 6311200000:30:048:0067, розташованої за тією ж адресою, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Заява спадкоємця [PERSON] була зареєстрована в книзі обліку спадкових справ та на підставі цієї заяви була заведена спадкова справа № 42П/2025. В постанові також вказано, що на час подання спадкоємцем [PERSON] заяви від 26 березня 2025 року інших заяв щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , не надходило, і що підставою для відмови у видачі на користь [PERSON] свідоцтва на право на спадщину є та обставина, що спадкоємцем не надані докази на підтвердження факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах\~ справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій\~ справі\~ заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. З наведеного вище випливає, що саме звернення позивача [PERSON] слугувало підставою відкриття спадкової справи, і що інші спадкоємці, які могли б дати письмову згоду на подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відсутні. З огляду на це позивачем правильно визначено належним відповідачем у справі саме Люботинську міську раду Харківської області. Відповідно до постанови державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 26 березня 2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з пропуском строку на звернення з відповідною заявою. З цього випливає, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт прийняття спадщини у способи, визначені ст.ст. 1268, 1269 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24 лютого 2022 року, відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан. На території Харківської області, як і в більшості східних і південних областей країни, відбувались активні бойові дії та ракетні обстріли, велика кількість громадян вимушено переїхали у більш безпечні місця, а нотаріальні контори і приватні нотаріуси тимчасово припинили свою роботу. Правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Підпунктом 2.1 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна. В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Як свідчить тлумачення ч. 3 ст. 1272 ЦК України, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19). Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. У постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22) Верховний Суд зазначив, що поважними є такі причини пропуску строку: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , а отже останній день шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини припав на 06 вересня 2024 року. Але протягом цього часу позивач не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В період з 14 листопада 2016 року [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] та має військове звання «старший солдат», що підтверджено довідкою № 4 від 25 березня 2025 року, виданою т.в.о командира військової частини [NUMBER] . Надаючи оцінку поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини суд виходить з того, що введення з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану для забезпечення відсічі та стримування агресії російської федерації, зокрема можливостями ЗСУ, передбачає, що настає особливий період, упродовж якого, зокрема здійснюється мобілізація. У зв`язку з цим з оголошенням воєнного стану на всій території України ЗСУ починає функціонувати на всій території України в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на території усієї України на воєнний стан, зокрема організацію і штат воєнного часу. Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан. Військовослужбовець може перебувати у військовій частині ЗСУ, яка незадіяна до ведення воєнних (бойових) дій, але це не виключає його оперативного відрядження до іншої військової частини, яка задіяна у відповідних діях, і саме в цьому й полягає одна зі складових функціонування ЗСУ в умовах особливого періоду. Враховуючи ту обставину, що позивач [PERSON] перебуває на військовій службі саме як військовослужбовець у військовій частині ЗСУ, що свідчить про її перебування в умовах, в яких вона була поставлена у залежність відносно потреби виконувати службові обов`язки за місцем проходження військової служби, і те, що виконання таких обов`язків не дало можливості до закінчення строку для прийняття спадщини вчинити дії по прийняттю спадщини, суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. При цьому, позивач являється наразі єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] , а відповідач - територіальна громада в особі Люботинська міська рада Харківської області проти позовних вимог не заперечувала. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17. Встановивши наведені обставини,

Outcome: approved