Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 13.01.2024 у розмірі 14567,84 грн станом на 03.03.2025 у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 14567,84 грн, заборгованість за пенею - 0 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0 грн, а також судові витрати у розмірі 3028,00 грн судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 13.01.2024 [PERSON] установив мобільний додаток monobank, яким є мобільним банком, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним засобом яких є платіжні картки monobank. Пройшовши реєстрацію, відповідач за допомогою застосування цифрового власноручного підпису підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач ж не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 03.03.2025 у відповідача загальний залишок заборгованості становить 14567,84 грн, у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 14567,84 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками 0 грн, заборгованості за пенею 0 грн, заборгованості за порушення основного зобов`язання 0 грн. \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд цивільної справи без його участі, в якому також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення рекомендованих поштових відправлень за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 48), які повернулися з відмітками "за терміном зберігання" та написами на конверті "за кордоном", "ніхто не проживає" (а.с. 53-54, 62-63), а також шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 59). Причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, будь-яких заяв, клопотань від нього на адресу суду не поступало. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 06 червня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Згідно з ухвалою від 27.06.2025, суд здійснив перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавав. 22 серпня 2025 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: з довідки про етапи реєстрації [PERSON] суд установив, що останній завантажив на свій смартфон мобільний додаток та вказав свій номер телефону, який став фінансовим. Після цього програма надіслала одноразовий ОТР-пароль, який клієнт увів для підтвердження реєстрації, та ознайомився із Умовами кредитування. Також він пройшов ідентифікацію та верифікацію за допомогою державного ресурсу "Дія", поставив на екрані смартфону цифровий власноручний підпис (а.с. 6). Після проходження реєстрації [PERSON] ознайомився із основними умовами кредитування в АТ "Універсал банк", про що свідчить підписаний ним за допомогою відкритого ключа паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 15 звор. - 16). Після ознайомлення із основними умовами кредитування відповідач підписав за допомогою власноручного цифрового підпису Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, у якій просив відкрити поточний рахунок в АТ "Універсал банк" у гривні на його ім`я № [NUMBER] , а також встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом. Клієнт засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним відкритим ключем 036752d529e4bee8fed670407c478afa3e926afba7b0a28c151b7581e8da6168a0, що буде використовуватись ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Погодився з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг "Monobank" з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинність (а.с. 11). 13 січня 2024 року було перевірено та підтверджено відкритий ключ електронного підпису [PERSON] 036752d529e4bee8fed670407c478afa3e926afba7b0a28c151b7581e8da6168a0, на що вказують форми підтвердження електронного документа (а.с. 12, 13). За допомогою накладення електронного підпису, перевіреного за допомогою відкритого ключа 036752d529e4bee8fed670407c478afa3e926afba7b0a28c151b7581e8da6168a0, [PERSON] підписав запевнення до договору про надання банківських послуг, згідно з яким він підтвердив отримання примірника договору в мобільному застосунку monobank, ознайомлення з умовами договору, погодження із тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про зміну якого банк повідомлятиме шляхом надсилання повідомлень у мобільний застосунок (а.с. 14-15). На підтвердження позовних вимог позивач до матеріалів справи долучив Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (monobank | Universal Bank) (а.с. 20-26), Витяг з Чорної картки monobank (а.с. 27-28), Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 29-31) та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 31 звор.). Однак суд звертає увагу на те, що вказані документи не містять будь-якого підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви, на що вказала у своїй постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду. Як зазначив позивач, на підставі вказаної Анкети-заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Згідно з довідкою про розмір установленого кредитного ліміту від 03.03.2025, розмір встановленого кредитного ліміту клієнта [PERSON] через мобільних застосунок за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 13.01.2024 за картою № [NUMBER] станом на 03.03.2025 становив: 13.01.2024 о 14:32:28 - 8000,00 грн, 13.01.2024 о 19:32:49 - 0 грн (а.с. 19). Відповідно до довідки про наявність рахунку від 03.03.2025, на ім`я [PERSON] відкрито рахунок [NUMBER] (а.с. 18). Як ствердив позивач, у зв`язку з невиконанням умов договору, у відповідача перед банком утворилась заборгованість. Згідно із долученим до матеріалів позову розрахунком заборгованості за договором № б/н від 13.01.2024, укладеним між Універсал Банком та клієнтом [PERSON] , станом на 03.03.2025 загальна заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 14567,84 гривень (а.с. 8). При цьому у вказаному розрахунку відображені процентна ставка (поточна) (37,2 %, що на місяць становить 3,1 %, що відповідає умовам підписаної анкети-заяви)), процентна ставка (прострочена), відсотки за порушення грошового зобов`язання, сплачені відсотки та сума погашення за наданим кредитом. Як установлено із виписки по руху коштів по картці [NUMBER] за період з 13.01.2024 до 03.03.2025, клієнт [PERSON] активно користувався грошовими коштами (перераховував кошти та поповнював картку), а кредитор проводив списання відсотків (а.с. 10). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Як передбачено в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Публічним договором є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України). Суд установив, що при укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляло АТ "Універсал Банк". Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ч.ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В судовому засіданні встановлено, що 13.01.2024 [PERSON] звернувся до АТ "Універсал Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим з огляду на описані вище вимоги Закону України "Про електронну комерцію" підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, чим підтвердив своє приєднання до запропонованих умов кредитування у АТ "Універсал Банк" та укладення договору про надання банківських послуг, на підставі якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умови кредитування визначені в Анкеті-заяві, про що вказано вище, де серед іншого обумовлений і розмір нарахованих відсоків - 3,1 % на місяць, які нараховуються на кредит у разі виходу з пільгового періоду, з чим [PERSON] погодився, підписавши її. При цьому, інші долучені письмові докази, на які посилається позивач, однак у них не міститься відомостей про ознайомлення з ними відповідача, про що описано вище, суд не бере до уваги. З наданої суду виписки по рахунку, встановлено, що [PERSON] отримував кошти з кредитної картки, активно ними користувався, що підтверджує існування кредитних правовідносин між ним та банком, однак не повертав своєчасно останньому грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як указав позивач, станом на 03.03.2025 за [PERSON] рахується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14567,84 грн. Факт наявності заборгованості відповідач не заперечив. На підтвердження існування заборгованості та її розміру сторона позивача долучила детальний розрахунок та виписку по особовому рахунку, дані з яких узгоджуються між собою. Викладене дає підстави вважати, що наявність заборгованості та її розмір підтверджена належними та допустими доказами, а тому їх слід взяти до уваги при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що боржник належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, умови виконання якого визначені в анкеті-заяві від 13.01.2024, у зв`язку з чим у [PERSON] наявна заборгованість за кредитом у розмірі 14567,84 грн. Відповідач не спростував належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-яких заперечень з даного приводу чи контррозрахунку заборгованості суду не надавав. Тому, дослідивши надані АТ "Універсал Банк" письмові докази, суд дійшов переконання, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 14567,84 грн заборгованості, яка виникла станом на 03.03.2025 за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 13.01.2024. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому ураховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 42). Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028,00 грн сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного, ст. 3, 207, 509, 526, 527, 610, 626, 628, 633, 634, 639, 1049, 1054 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", та

Outcome: approved