Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

В провадженні Октябрського районного суду м.Полтави знаходиться вказана цивільна справа. Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 30.07.2025 по даній спрві ухвалено рішення яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів,-\~відмовлено. При ухвалені вищевказаного рішення суду судом не вирішувалось питання про розподіл судових витрат, під час судового засідання 30.07.2025 представником відповідача адвокатом Хворост Д.М. заявлялась заява в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України про доручення всіх остаточних доказів надання правничої допомоги протягом п`яти днів від дати ухвалення рішення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Хворост Дарія Михайлівна 04.08.2025 направила до суду з заяву про ухвалення додаткового рішення по справі № 552/5807/24 за\~позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів, в якій просить вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. разом із заявою надані докази надання правничої допомоги. Заяву представник відповідача обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківсьокго районного суду м. Полтави від 30.07.2025 року, справа № 552/5807/24 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів відмовлено. Відповідач за правничою допомогою звернувся до адвоката Хворост Д.М., в результаті чого між ними було укладено договір №50 про надання правової допомоги від 02.04.2025 року. На виконання вищевказаного договору адвокатом надавалась правнича допомога [PERSON] при розгляді даної справи в суді. Відповідачем на підтвердження розміру понесених ним витрат на правничу допомогу надано: копію акта приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 до договору про надання правової допомоги № 50 від 02.04.2025 станом на 31.07.2025, копію квитанції від 26.05.2025 про оплату гонорару за надання правничої допомоги за договором про надання правової допомоги № 50 від 02.04.2025 на суму 8 000 грн, , копію платіжної інструкції № 77703-76-72 від 09.07.2025 на суму 7 000 грн з призначенням платежу «гонорар за договором № 50 від 02.04.2025». В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, представник відповідача подав заяву в якій просив суд розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення по справі розглядати без участі відповідача та його представника. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про час і дату судового засідання, позивачка просила суд проводити розгляд заяви без її участі та без участі її представника. Позивачкою було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, але в самому тексті клопотання позивачка не просила зменшити витрати на правничу допомогу, позивачка просила суд відмовити відповідачу в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу. При обґрунтуванні клопотання позивач зазначила що справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження, наполягала що підготовка відзиву та заперечень не потребували значних зусиль, вважає що для написання відзиву і заперечень адвокат використав шаблон. Також позивачка вважає що в матеріалах справи відсутня калькуляція та вартість судових витрат, просила взяти до уваги те що вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Відповідно до ч. 4 ст.\~270\~ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд вирішив розглянути заяву у відсутність учасників справи, які не з`явились до суду, на підставі наявних даних і доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, перевіривши доводи заяви, суд дійшов наступних висновків. Представник відповідача реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням ст.43,62,62,133,137,141,270\~ЦПК України подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. Відповідно до п.3) ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати; Згідно із ч.ч. 2-3 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно достатті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч.1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3ст.\~133\~ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Від позивача до суду надходило клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги в якому позивач не просила суд зменшити витрати на правничу допомогу а просила відмовити в її стягненні при цьому посилалась на підстави які визначають можливість зменшення витрат на правничу допомогу тому суд розцінює дане клопотання в тому числі як і клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Представник позивача обґрунтовує своє клопотання тим, що заявлена сума витрат у розмірі 15 000 грн є неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, оскільки: справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження; у наданих документах відсутня детальна калькуляція виконаних робіт та їх вартості; для складання відзиву та заперечень, на думку позивача, міг використовуватися шаблон з мінімальними змінами; представник відповідача брав участь лише в одному судовому засіданні; позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та утримує двох неповнолітніх дітей. Суд критично оцінює наведені твердження, з огляду на таке. Не відповідає дійсним обставинам справи аргумент позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження на підстави ухвали від 18.02.2025 за клопотанням представника позивача. Відтак справа слухалась в загальному позовному провадженні. Відповідач надав до суду детальний опис робіт (в тексті заяви) та акт виконаних робіт в якому наведено детально опис правничої допомоги яка була надана відповідачу, а саме: консультування клієнта, написання відзиву та написання заперечень на відповідь на відзив та представництво інтересів клієнта в судовому засіданні. Відповідач не зобов`язаний надавати детальну калькуляцію вартості кожної окремої послуги враховуючи що у договору про надання правничої допомоги № 50 від 02.04.2025, який укладений між відповідачем та адвокатом Хворост Д.М. погоджено фіксований розмір гонорару за супровід справи №552/5807/24 на рівні 15000 грн. який не передбачає калькуляції вартості окремо кожної послуги. Можливість погодження фіксованої форми оплати гонорару передбачено ч.2 ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також суд відкидає аргумент сторони позивачки про використання представником відповідача шаблонів при написанні відзиву та відповіді на відзив. Представник позивача надав у відзиві аналіз матеріалам справи та вимогам позивача, визначив аргументи позивачки та навів контр аргументи відповідача на кожен із аргументів позивачки окремо по кожній із позовних вимог та навів практику Верховного Суду з подібних правовідносин. При подані заперечень на відповідь на відзив представник відповідача виділила аргументи позивачки зазначені останньою у відповіді н відзив та навела свої контраргументи по кожному аргументу позивачки. Вказане свідчить що представником позивача не могли бути використані жодні шаблони так як вказані заяви по суті мають детальний розбір аргументів позивачки та контраргументи відповідача які є унікальними та пов`язані з конкретними життєвими обставинами та не носять типовий характер. Представник відповідача дійсно прийняв участь лише в одному судовому засіданні але участь у судовому засіданні ще передбачає підготовку адвоката до судового засідання підготовку промови, актуалізацію конкретних обставин справи які передують участі в засіданні які адвокат вчиняє для ефективної участі в судовому засіданні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Переглядаючи додаткову постанову апеляційного суду, колегія суддів Верховного Суду, виходить із того, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Враховуючи вищевикладене, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, приймаючи до уваги час розгляду справи, враховуючи що справа розглядалась в порядку загального позовного провадження, час витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної співмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу, а також враховуючи матеріальний стан позивачки, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн., оскільки такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial