Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

05.02.2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є матір`ю його дитини [PERSON] , [INFO] . За рішенням суду дитина проживає з ним. Мати аліменти не сплачує. Вихованням дитини та її навчанням не цікавиться. Матеріальної допомоги не надає. Батьківських обов`язків не виконує. У зв`язку із цим виникла необхідність звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Горбань М.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надіслала до суду заяву, у якій визнала позов та не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини, оскільки потребує постійного лікування та реабілітації. Зобов`язалась спілкуватись із дитиною та сплачувати аліменти. У судове засідання було запрошено педагога - класного керівника дитини - [PERSON] , яка зазначила, що до хвороби мати дитини постійно відвідувала батьківські збори. На даний час мати дитини - [PERSON] перебуває у батьківському чаті та вона постійно повідомляється про успішність дитини. При їхній зустрічі у місті мати [PERSON] постійно цікавиться навчанням дитини. Неповнолітня [PERSON] надала свої пояснення щодо справи. Пояснила, що мати постійно телефонує їй і вони часто розмовляють на різні теми. Останні раз розмовляли вчора. Свідок [PERSON] , який працює разом із позивачем, показав, що мати дитини - [PERSON] не цікавиться долею дитини. Він її жодного разу не бачив вдома у дитини. Суд, заслухавши позивача [PERSON] представника позивача [PERSON] , педагога [PERSON] , заслухавши пояснення свідка [PERSON] , дитину [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідач являється матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-17). Рішенням Виконкому Чижівської сільської ради № 50 від 03.06.2025 року затверджено висновок органу опіки та піклування, яким визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її дитини - [PERSON] (а.с. 60-61). Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Зазначена стаття має вичерпний перелік за яким можна позбавити батьківських прав. Доказів, які підтверджують дії відповідачки, що відповідали б одному із пунктів цієї статті позивачем не надано. Аналізуючи висновок Органу опіки та піклування встановлено, що єдиною підставою для позбавлення батьківських прав колегіальний орган вважає наявність заяви відповідача про те, що вона погоджується на позбавлення її батьківських прав. До відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків не притягувалась, у полі зору соціальних служб не перебуває, відомості про ведення аморального способу життя відсутні, скарг від навчального закладу відносно матері чи дитини не надходило. Окрім цього, таких доказів не надано позивачем і до суду. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При розгляді справи судом не знайдено достатніх підстав, які в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання відповідачем своєї дитини. Відповідач постійно спілкується із дитиною, перебуває на зв`язку із класним керівником [PERSON]. Винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми обов`язками також позивачем суду не доведено. Суд, заслухавши учасників судового засідання та на підставі вищевикладеного і враховуючи те, що позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю, відповідач виконує батьківські обов`язки, вирішив відмовити позивачу у задоволенні позову. До заяви відповідачки [PERSON] про визнання позову суд відноситься критично та відкидає її як таку, що може бути беззаперечною умовою для задоволення позову. Суд розцінює звернення позивача із таким позовом до суду та наявність заяви відповідача про визнання позову штучно створеними умовами для досягнення інших цілей окрім як справжнього позбавлення батьківських прав із врахуванням інтересів дитини в рамках Конвенції про права дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У свою чергу, ч. 1 ст. 81 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, п. 5 та 6 цієї статті вказує, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed