Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Позивач через систему Електронний суд звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 37\~170,00 гривень, який складається із боргу за договором у сумі 21 000,00 грн. та пені за прострочення повернення коштів у сумі 16\~170,00 грн. Позовна заява мотивована тим,\~ що 09 листопада 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів на суму 21 000 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача із проханням повернути позичені кошти в строк, проте відповідач увесь час ухилявся від виконання своїх обов`язків. Згідно з пунктом 3 Договору у випадку порушення позичальником умов договору щодо повернення суми позики позичальник має сплатити додатково на користь позикодавця пеню у розмірі 0,5% від суми позики, зазначеної у цьому договорі, за кожен день прострочення. Граничний термін повернення позики був 10.12.2024, виходячи з цього за період від 11.12.2024 до 14.05.2025 прострочено 154 дні. Пеня у розмірі 0,5% від суми позики зазначеної у договорі за кожен день прострочення складає 105 грн. Тому нараховано 16 170 грн. пені.: 154 (дні прострочення) х 105 (грн за кожен день прострочення). ІІ. Процесуальні дії у справі 25.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Зобов`язано позивача подати до суду оригінал письмового доказу про позику грошових коштів. ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Крім цього, позивачем подано через канцелярію суду оригінал письмового доказу договору про позику грошових коштів. Відповідач у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Між [PERSON] та [PERSON] 09.11.2024 укладено договір позики грошових коштів, відповідно до абз.1 п.1 якого [PERSON] отримав від [PERSON] 21000 гривень, які зобов`язувався повернути до 10.12.2024. Також у абз. 2 пункту 1 договору вказано про те, що при отриманні боргу позикодавцем від позичальника, позикодавець письмово підтверджує отримання всієї суми. Згідно з пунктом 3 Договору у випадку порушення Позичальником умов Договору щодо повернення суми позики за строком, визначеним у пункті 1, Позичальник має сплатити додатково на користь Позикодавця пеню у розмірі 0,5% від суми позики зазначеної у цьому договорі за кожен день прострочення. Відповідно до п.7 договору позичальник своїм підписом підтверджує, що отримав суму у розмірі 21000 грн. в повному обсязі до укладення цього договору. Оригінал договору позивачем подано до суду. Докази виконання (або часткового виконання) договору суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано та не вказується про наявність письмового підтвердження про отримання позикодавцем всієї суми, відповідно до абз.2 пункту 1 договору. 04 березня 2025 року позивач відправив претензію відповідачу про повернення позики грошових коштів. Отже, свої\~ зобов`язання\~ за договором\~ позики\~ відповідач не виконав, кошти в сумі 21 000 гривень, отримані в позику від позивача, не повернув. Позивачем, згідно наданих до позовної заяви розрахунків, з 11.12.2024 по 24.05.2025 нараховано 16170 грн. пені, виходячи з розрахунку: 154 (дні прострочення) х 105 (грн за кожен день прострочення) = 16 170 грн. пені. V. Оцінка суду Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до ст. 3 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України). Даними договору позики грошових коштів підтверджується, що відповідач 09.11.2024 взяв у позику в позивача 21000 грн., і зобов`язався повернути їх до 10.12.2024. Оригінал цього договору поданий до суду. Таким чином, між позивачем, з однієї сторони, та відповідачем, з іншої, виникли правовідносини з договору позики. Відсутність розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, згідно з положеннями статті 545 ЦК України та абз.2 п.1 договору, свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. А тому відповідач\~ зобов`язаний повернути позивачу\~ позику у розмірі 21000 гривень. Як наслідок, у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 16 170 грн. пені за затримку в поверненні коштів, суд звертає увагу на таке. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася, та такий триває по теперішній час. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постановах від 31.01.2024 року у справі № 183/7850/22, від 28.11.2024 у справі № 756/8788/22 та від 06 травня 2025 року у справі №464/2647/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Заявлена до стягнення сума пені 16 170 грн. нарахована з 11.12.2024 по 24.05.2025, тобто за період, у якому на території України введено воєнний стан. Зважаючи на вказане, підстави для стягнення з відповідача вказаної суми, враховуючи положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відсутні. VI. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно ч. 3\~ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Оскільки позов поданий через підсистему «Електронний суд», для обрахування розміру судового збору за подання позову підлягав застосуванню понижуючий коефіцієнт 0,8 до 1211,20 грн, що становить 968,96 грн. При подачі позовної заяви позивачем було помилково сплачено 1211,20 грн. судового збору, замість 968,96 грн., що на 242,24 грн. більше, ніж необхідно було сплатити. Згідно ч. 2\~ст. 133 ЦПК України\~розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Так, згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно ч.2\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Відповідно до ч.5\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Клопотання про повернення 242,24 грн. судового збору не подавалось, тому суд не може з власної ініціативи повернути позивачу надміру сплачений судовий збір. Враховуючи зазначене, суд роз`яснює позивачу його право подати до суду клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору в сумі 242,24 грн. Щодо решти судового збору, яка підлягала сплаті (968,96 грн), то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов підлягає частковому задоволенню (21000/37170 * 100% = 56,50 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 547,46 грн. (968,96 грн х 56,50%:100). На підставі викладеного,

Outcome: partial