Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

У провадженні Березанського міського суду Київської області перебувала цивільна справа за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом [PERSON] обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до Березанського міського суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2004 року по [INFO] . Визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, що розташоване по [ADDRESS] . Визнання за [PERSON] права власності на частину домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, що розташоване по [ADDRESS] . Позовні вимоги [PERSON] були обґрунтовані тим, що (як зазначено у її позові) з 1994 року вона розпочала спільно проживати, вести спільний побут та господарство, мати спільний бюджет разом з батьком позивача за зустрічним позовом - [PERSON] ; під час такого спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , до реєстрації їх шлюбу, набули домоволодіння для індивідуальної трудової діяльності, що розташоване по [ADDRESS] , яке [PERSON] вважає спільно набути майном з батьком позивача за зустрічним позовом, який помер [INFO] , в якому їй належить право власності на , у зв`язку з цим, на думку [PERSON] , вказана частина зазначеного вище майна має бути виключена зі складу спадкового майна. Отже, зміст позову [PERSON] та заявлених нею позовних вимог свідчить, що вона не визнає право [PERSON] на частку у спадщині, що залишилася після смерті його батька, тому [PERSON] змушений звернутися до суду з зустрічним позовом про визнання його права власності на частку домоволодіння для індивідуальної трудової діяльності, що розташоване по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті свого батька та своєї матері з огляду на таке. 23 травня 1980 року між батьком позивача за зустрічним позовом [PERSON] та матір`ю позивача за зустрічним позовом [PERSON] було зареєстровано шлюб Броварським міським відділом ЗАГС Київської області. [INFO] [PERSON] померла, про що виконавчим комітетом Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 18 від 09.06.2015, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.06.2015 серія [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , про що Березанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено актовий запис за № 97 від 27.03.2023. Після смерті батька [PERSON] дізнався, що під час перебування його батька у шлюбі з матір`ю позивача за зустрічним позовом за договором купівлі-продажу від 24.03.2003, зареєстрованим за № 831 Березанською державною нотаріальною конторою, було придбано нежитлову будівлю загальною площею 56,20 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на цю нежитлову будівлю було оформлено і зареєстровано на ім`я [PERSON] - батька позивача за зустрічним позовом, що з урахуванням вимог ст. 60 СК України, не змінює правовий статус цього нерухомого майна як спільної сумісної власності подружжя. Як стверджує [PERSON] , за життя батьки не вирішили питання щодо поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, тому частка матері і частка батька [PERSON] у нежитловій будівлі загальною площею 56,20 кв.м, розташованій за адресою: [ADDRESS] ,- однакові та рівні по кожному. Після розірвання шлюбу з [PERSON] . [PERSON] без її відома та без її згоди здійснив добудову та прибудову до вказаної вище нежитлової будівлі, а саме до нежитлової будівлі загальною площею 56,20 кв.м прибудував ще одне нежиле приміщення та гараж, добудував ще один поверх, як наслідок, загальна площа нежитлової будівлі збільшилася до 345,0 кв.м, з яких житлова площа - 25,60 кв.м, розташована на другому поверсі цієї будівлі. Вказана вище прибудова і добудова була завершена у 2008 році, а 21.02.2009 за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомості як на домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345, кв.м (до складу якої входить нежитлова будівля загальною площею 56,20 кв.м, що є спільною сумісною власністю померлих батьків позивача за зустрічним позовом), на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Березанської міської ради від 21.02.2009 № б/н. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] лише 24.12.2011, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві зроблений актовий запис за № 1219, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , в той час як право власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна було оформлено на ім`я [PERSON] спершу у 2003 році - під час перебування у зареєстрованому шлюбі з матір`ю [PERSON] , а потім у 2009 році - після розірвання шлюбу з матір`ю позивача за зустрічним позовом та до реєстрації шлюбу з [PERSON] . Отже, як стверджує [PERSON] , викладене вище свідчить, що нежитлова будівля загальною площею 56.20 кв.м за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю його померлих батьків у рівних частках, оскільки набута під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі, а домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345,00 кв.м, до складу його вказана вище нежитлова будівля, є особистою власністю батька позивача за зустрічним позовом, оскільки створена і набута ним після розірвання шлюбу з матір`ю [PERSON] та до реєстрації шлюбу з [PERSON] . Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом є [PERSON] , інших спадкоємців у неї не було, заповіт вона не складала. Спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] , його друга дружина [PERSON] та його другий син - [PERSON] , заповіт батько позивача за зустрічним позовом не складав. Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області була заведена спадкова справа № 178/2015 від 14.07.2015 на підставі заяви [PERSON] . Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Березанської нотаріальної контори Київської області заведена спадкова справа № 133/2023 від 01.09.2023 на підставі заяви [PERSON] . Дізнавшись про те, що за час перебування матері [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з його батьком 24.03.2003 було набуто у власність нежитлову будівлю загальною площею 56,20 кв.м за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] 03.11.2023 звернувся до державного нотаріуса Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 03.11.2023 йому було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , оскільки у спадковій справі відсутні документи, що підтверджують право власності померлої матері [PERSON] на вказане майно. З огляду на те, що державний нотаріус Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві власності на нежитлову будівлю, що входить до складу домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності за адресою: [ADDRESS] , він не має можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину на вказане майно після смерті своєї матері. Зважаючи на те, що [PERSON] подала позов у справі № 356/730/23, в якому просить визнати за нею право власності на частину домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, розташованого по [ADDRESS] , на підставі пункту 4.13 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, державний нотаріус Березанської державної нотаріальної контори Київської області зупинила видачу свідоцтв про право на спадщину на вказане майно, що унеможливлює отримання позивачем за зустрічним позовом такого свідоцтва та оформлення його прав на спадщину. Домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності створено за рахунок нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , придбаної під час перебування у зареєстрованому шлюбі батьків [PERSON] , тому: нежитлова будівля загальною площею 56,20 кв.м є спільною сумісною власністю померлих батьків [PERSON] , які за життя поділ цього майна не здійснили, розмір своїх часток у ньому не визначили, тому як спадкоємець своєї матері [PERSON] має право на отримання у спадщину частки у праві власності на нежитлову будівлю решта частки у праві власності на цю нежитлову будівлю є спадщиною батька [PERSON] , що розподіляється у рівних частках по 1/3 між його спадкоємцями, якими є: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345, 00 кв.м, є особистою приватною власністю [PERSON] (батька позивача за зустрічним позовом), у якому на переконання [PERSON] він має право на отримання у спадщину 1/3 частки у праві власності на домоволодіння без врахування його частки у праві власності на нежитлову будівлю. [PERSON] у зустрічному позові наводить такі розрахунки належної йому частки у спадщині: Розмір частки нежитлової будівлі у складі домоволодіння становить 1/6 (56,20х100:345)= 16,23, що складає 1/6. Частка [PERSON] з 1/6 становить 1/12 (1/6:2)=1/12. Розмір частки домоволодіння з урахуванням частки померлого [PERSON] у нежитловій будівлі складає 11/12, яка розподіляється між трьома спадкоємцями у рівних частинах і складає по 11/36 кожному (11/12:3=11/36). Частка [PERSON] у домоволодінні з урахуванням частки у нежитловій будівлі складає 14/36 (1/12+11/36=14/36). Таким чином, позивач за зустрічним позовом вважає, що його частка у праві власності на домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, до складу якого входить нежитлова будівля, за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті його батьків складає 14/26. При цьому, у заяві про збільшення розміру зустрічних позовних вимог від 02.03.2024 (т. 2, а.с. 190-191) представник позивача за зустрічним позовом адвокат Городок Я.В. зазначила, що з`ясовано, що син померлого [PERSON] . [PERSON] ( [INFO] ) у січні 2023 року виїхав за кордон, де і перебуває до цього часу. Отже, у розумінні приписів частини третьої статті 1268 ЦК України, [PERSON] не проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] . Матеріалами спадкової справи підтверджується, що у відповідності до статей 1269, 1270 ЦК України, [PERSON] заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавав. З огляду на вказані вище обставини, [PERSON] спадщину не прийняв, тому не має права на спадкування після смерті свого батька і не входить до кола спадкоємців за законом. Таким чином, спадщина померлого [PERSON] у спірному спадковому майні, що складає 11/12 домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , розподіляється у рівних частках між двома спадкоємцями, які спадщину прийняли: сином [PERSON] та дружиною [PERSON] . З 11/12 спадщини померлого батька, кожен спадкоємець має по 11/24 частки, що вираховується наступним чином: 11/12 : 2 = 11/24. Загальний розмір частки [PERSON] у домоволодінні складає: 1/12 + 11/24 = 13/24. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 09.04.2024 прийнято заяву представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Городок Яни Володимирівни про збільшення розміру зустрічних позовних вимог у цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Таким чином, позивач за зустрічним позовом просить суд (з урахуванням заяви про збільшення розміру зустрічних позовних вимог від 02.03.2024, що була зареєстрована судом за вх. № 716 від 04.03.2024) визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частки нежитлової будівлі загальною площею 56,20 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що складає 1/12 (одну дванадцяту) частки домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на 11/24 (одинадцять двадцять четвертих) частки домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо первинного позову. До Березанського міського суду Київської області у вересні 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023 головуючим суддею в вказаній вище справі визначено суддю Березанського міського суду Київської області Лялика Р.М. 26.09.2023 ухвалою Березнського міського суду Київської області задоволено заяву судді Лялика Р.М. про самовідвід у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності. Справу № 356/730/23, провадження № 2/356/224/23 передано до канцелярії Березанського міського суду Київської області для виконання вимог ст. 33 ЦПК України. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2023 головуючим суддею у вказаній вище справі визначено суддю Березанського міського суду Київської області Дудар Т.В. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 02.10.2023 було залишено позовну заяву без руху з підстав недотримання вимог ст. 175 ЦПК України. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 18.10.2023 прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від Березанської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 133/2023, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 07.12.2023 ухвалою Березанського міського суду Київської області зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 09.04.2024 задоволено заяву представника позивача за первісним позовом адвоката Вак О.В. про залишення первісного позову без розгляду у цивільній справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Первісний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. 09.04.2024 ухвалою Березанського міського суду Київської області прийнято заяву представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Городок Яни Володимирівни про збільшення розміру зустрічних позовних вимог у цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Встановлено строк для подання додаткових доказів - 15 (п'ятнадцять) днів. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 09.04.2024 задоволено частково клопотання представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Городок Яни Володимирівни про витребування доказів у цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України (виїзд/в`їзд, місце перетину, дата та час перетину) громадянином України - [PERSON] , дата народження: [INFO] , за період з 01.01.2023 по теперішній час. Задоволено клопотання представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Вак Ольги Володимирівни про витребування доказів у цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Витребувано від Згурівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 178/2015, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 30.04.2024 у задоволенні клопотання представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Городок Яни Володимирівни про відшкодування (стягнення) судових витрат на професійну правничу допомогу, - відмовлено. На вказану вище ухвалу суду представником позивача за зустрічним позовом було подано апеляційну скаргу. 20.11.2024 цивільна справа за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування, надійшла до Березанського міського суду Київської області після завершення апеляційного провадження за результатами оскарження ухвали Березанського міського суду Київської області від 30.04.2024. 24.12.2024 Березанським міським судом Київської області винесено ухвали про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Вак Ольги Володимирівни про залучення до участі у справі третьої особи у цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування; про задоволення клопотання відповідача за зустрічним позовом [PERSON] про витребування доказів; про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Вак Ольги Володимирівни про зупинення провадження у цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. 04.02.2025 Березанський міський суд Київської області виніс ухвалу, якою закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування, до судового розгляду по суті. Заяви сторін про виклик свідків задоволено частково. Заяву представника позивача за зустрічним позовом адвоката Городок Я.В. про допит у судовому засіданні [PERSON] - позивача за зустрічним позовом як свідка - задоволено. Задоволено клопотання адвоката Городок Я.В. про витребування та огляд у судовому засіданні оригіналів письмових доказів, Зобов`язано [PERSON] надати для огляду у судовому засіданні 11.03.2025 оригінал позовної заяви від 09.11.2005 про розірвання шлюбу, оригінал завіреної копії заочного рішення Згурівського районного суду Київської області від 21.11.2005 № 2-385/2005, копії яких подані до заперечень від 14.02.2024. Зобов`язано державного нотаріуса Березанської державної нотаріальної контори Тищенко Ніну Володимирівну (07541, Київська обл., м. Березань, вул. Героїв Небесної Сотні, 16) надати для огляду у судовому засіданні 11.03.2025 оригінал спадкової справи № 133/2023, заведеної 01.09.2023 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 11.03.2024 представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] адвокат Вак О.В. через систему «Електронний суд» подала відзив на заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом, у якому вказала, що доводи [PERSON] про те, що [PERSON] не прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, а на час відкриття спадщини проживав за кордоном, а тому позивач вважає, що [PERSON] та [PERSON] повинні успадкувати майно в рівних частках кожен, є безпідставними, оскільки [PERSON] своєчасно звернувся до державного нотаріуса Тищенко Н.В. із заявою про прийняття спадщини за законом. Оскільки [PERSON] повідомляв [PERSON] , що він направляв до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, остання на підставі ст.8 ЗУ «Про нотаріат» ознайомилася із матеріалами спадкової справи. Дійсно, матеріали спадкової справи, яка надана державним нотаріусом на ухвалу суду від 17.10.2023, не містять інформації щодо звернення [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Але, в даному випадку матеріали спадкової справи, які містяться в суді, є неповними, оскільки нотаріус формував та направляв вказані матеріали 20.10.2023 року, що вбачається із супровідної записки нотаріуса, а вже 02.11.2023 державним нотаріусом було зареєстровано заяву [PERSON] , направлену 05.09.2023 (в межах визначеного законом терміну) про прийняття спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Заява про прийняття спадщини надсилається нотаріусу у письмовій формі без обов`язкового нотаріального посвідчення, датою подачі заяви про прийняття спадщини вважається дата її направлення, а не дата отримання заяви нотаріусом, і в подальшому перед видачою свідоцтва про право на спадщину нотаріус посвідчує підпис спадкоємця на раніше поданій заяві. Відтак, з огляду на вищевказані обставини, заява [PERSON] про збільшення зустрічних позовних вимог є безпідставною та такою, що до задоволення не підлягає (т 2, а.с. 199-200). Так, до вказаного вище відзиву на заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом долучено фотокопію заяви [PERSON] , [INFO] , на ім`я державного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Тищенко Н.В., датованої 05.09.2023, про прийняття спадщини після смерті його батька - [PERSON] , який помер [INFO] ( т. 2, а.с. 201); та фотокопію конверта (т. 2, а.с. 202). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] , представники позивача за зустрічним позовом - адвокати Городок Я.В. і Ландишева С.М. збільшені зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві та заяві про збільшення розміру зустрічних позовних вимог, обгрунтовуючи їх доказами, наданими та дослідженими в ході судового розгляду справи. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , будичи належним чином повідомленою про час та місце проведення судових засідань до суду жодного разу не з`явилась. Була представлена своїми представниками - адвокатами Вак О.В. та Вак В.І. Представники відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокати Вак О.В. та Вак В.І. проти задовлення вимог за зустрічним позовом та заявою про збільшення позовних вимог - заперечували, з підстав, викладених у відзиві на заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом, обгрунтовуючи їх доказами, наданими та дослідженими в ході судового розгляду справи. Відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судових засідань до суду жодного разу не з`явився, проти вимог за заявою про збільшення позовних вимог заперечував, з підстав, викладених у його письмових поясненнях (Т. 3 а.с. 55). Під час судового розгляду були допитані свідки, які дали наступні показання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила таке: вона знайома з [PERSON] , оскільки він є сином її колишньої подруги, [PERSON] . Сім`ю [PERSON] знала близько двадцяти років, була в дружніх відносинах з ними, особливо з [PERSON] . Бондаренки проживали в селі Войтове, мали господарство. До 2004 року відносини у сім`ї були непогані, згодом стали трохи холоднішими. Приблизно у кінці 2005 році сім`я розпалася через зраду [PERSON] . Свідок додала, що у 2004 році [PERSON] та [PERSON] ще проживали разом, оскільки у 2004 році вони разом приїздили вітати свідка з народженням онучки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома з [PERSON] , останній є її сусідом. [PERSON] дружила з [PERSON] , мамою [PERSON] , яка перебувала у шлюбі з [PERSON] . Свідок пригадала, що восени [PERSON] мало бути 50 років, приблизно це був 2004 рік, вона була схвильована, тому що сказала, що зібрала речі [PERSON] . Свідок додала, що давно в селі ходили чутки про те, що [PERSON] зраджує свою дружину. У вересні 2004 року свідок приходила до [PERSON] додому, то [PERSON] був вдома, спав. Стосунки у сім`ї [PERSON] були хороші. В той час коли [PERSON] працював на посаді заступника начальника міліції, він приїздив додому, швидко переодягався та їхав на роботу. Про те, що у [PERSON] є інша дитина свідок не знала. Свідок [PERSON] пояснив, що будинок його дружини знаходиться навпроти будинку, де проживав [PERSON] в селі Войтове. Свідок та [PERSON] знайомі приблизно з 1999 року. Саме у 1999 році свідок вперше побачив [PERSON] , з яким товаришував тесть свідка. Коли свідок приїздив в село на вихідні, то ходив в гості до [PERSON] , завжди бачив [PERSON] . Свідок додав, що коли у нього у 2001 році народився син, то дружина проживала у селі, то свідок частіше став приїздити і бачив, що приблизно до 2004-2005 року [PERSON] жив в селі Войтове, з [PERSON] . Щодо відносин у сім`ї [PERSON] вказав, що вони були звичайними. Якийсь час [PERSON] працював у міліції, а [PERSON] була соцпрацівником. В загальних рисах свідку було відомо, що у [PERSON] були зв`язки з іншими жінками. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з [PERSON] ще зі школи, тому знає його родину, зокрема, знав його батька та матір. Свідок приїздив кілька разів на місяць на вихідні та ходив в гості до [PERSON] , відносини у [PERSON] та [PERSON] були стандартні, сварок не було, вони мали вигляд щасливого подружжя. [PERSON] та [PERSON] проживали разом приблизно до 2005 року, вели спільне господарство. Що стало причиною того, що сім`я розпалася, свідку достеменно не відомо. Крім того в судовому засіданні в якості свідка було допитано позивача за зустрічним позовом [PERSON] , який пояснив таке: відповідач за зустрічним позовом [PERSON] створює ілюзія того, що у [PERSON] була сім`я лише з нею, але це не відповідає дійсності. [PERSON] працювала в місті Бровари, де і познайомилась з [PERSON] . Згодом вони одружились, у них народився син. Мати працювала на хімзаводі, батько - в міліції. Потім [PERSON] направили на роботу в Баришівку, близько 2 років вони проживали в с. Усівка, потім у Войтовому. Жила сім`я нормально, оскільки не мали наміру весь час жити в селі, мали мету - придбати житло в місті, для чого [PERSON] важко працювала, зокрема, і по господарству. [PERSON] зазначив, що його батько - [PERSON] був ласий до жіночої уваги. Приблизно у 2000 році [PERSON] вперше побачив [PERSON] , проте особливої уваги на неї не звернув. Коли [PERSON] у 2002 році був офіцером, весною батько зателефонував йому і сказав, що в останнього є брат. Позивач за зустрічним позовом цього не очікував та попросив не розповідати матері. Саме тоді він і побачив брата [PERSON] та його матір [PERSON] . Певний час так всі і проживали, поки люди не розповіли [PERSON] про існування малого [PERSON] . Тобто, [PERSON] дізналася про іншу дитину у 2005 році. У 2005 році, восени [PERSON] перевели на службу в Одеську область, мати була шокована, вирішила не жити з [PERSON] . Як стверджує [PERSON] у його батька не було бажання розлучатися з [PERSON] , навіть після їх розлучення у 2005 році він одразу не одружився з [PERSON] , а зробив це лише у 2011 році. [PERSON] наполягала на тому, що процедура розірвання шлюбу пройшла швидко. [PERSON] після смерті у 2015 році матері продовжував спілкуватися з батьком. Щодо того, скільки днів на тиждень батько був вдома, а скільки - на роботі, [PERSON] пояснив, що це залежало від посади: коли працював дільничним у селах, то був практично завжди вдома, а коли працював в Баришівці або Березані, тоді був режимний день. Всі грошові кошти сім`ї зберігалися у батька, у матері коштів не було. Розмов про розлучення до цього не було. [PERSON] зазначив, що до початку судового процесу він не був обізнаний в питаннях майна батька. Знав лише про будинок у селі, коли подавав заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила, що з сім`єю [PERSON] , а саме: з [PERSON] та [PERSON] вона проживала в багатоквартирному будинку по [ADDRESS] з 1997 року. Після знайомства стали багато спілкуватися, святкувати всі свята разом. У 2002 році у [PERSON] народився син, [PERSON] , якого свідок допомагала доглядати. У 2003 році [PERSON] придбав у центрі міста Березань будинок, там був старий магазин, аварійний будиночок з ДСП, де колись продавали фарш. Коли [PERSON] було 5 років, [PERSON] пообіцяв йому будинок і розпочав будівництво. До першого класу малий [PERSON] пішов вже з нового будинку. Свідок додала, що їй не було відомо ані про дружину [PERSON] , ані про іншого сина. Вперше [PERSON] побачила [PERSON] - військового, коли малий [PERSON] був у першому класі, тобто приблизно у 2008 році. Свідок додала, що вона була впевнена в тому, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом однією сім`єю з 1997 року, оскільки кожного дня під будинком стояв автомобіль [PERSON] . Лише коли померла [PERSON] , то [PERSON] розповіла про те, що [PERSON] перебував в іншому шлюбі. Щодо магазинчика, який придбав [PERSON] , свідок пояснила таке: це був старий магазин, все було розвалене, не було фундаменту. Тому [PERSON] все переробив. На уточнюючі запитання сторін, свідок пояснила, що це відомо зі слів самого [PERSON] та ще, тому, що вона саме бачила на власні очі, коли їздила кожного дня на велосипеді повз те приміщення. Все робилося по-новому, розпочиналося будівництво «з нуля»: бачила там робітників, електрика тощо. Стару будівлю знищили і побудували нову. В судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] - державного нотаріуса Березанської державної нотаріальної контори, яка не відмовилась бути свідком у справі та пояснила, що нею було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за заявою сина - [PERSON] від 01.09.2023, потім заяви подали його дружина - [PERSON] - 05.09.2023, а згодом надійшла поштою 02.11.2023 заява від [PERSON] . Заяву він надіслав з-закордону, відтак, не було куди повідомити про необхідність приведення вказаної вище заяви про прийняття спадщини у відповідність до вимог. Заяву принесли до нотаріальної контори просто у конверті (суд в судовому засіданні оглянув аркуш паперу зі спадкової справи, який свідок назвав «конвертом»). Листоноша приніс пачку листів до нотаріальної контори, серед яких, власне, і був цей конверт. Як вказала [PERSON] дату подачі листа вона визначає зі штампу, який міститься на ньому. В тому випадку ще залишалося три місяці до закінчення встановленого законом строку прийняття спадщини. Було зареєстровано заяву як вхідну і долучено до спадкової справи. [PERSON] приходила особисто та подавала заяву. Від імені свого сина [PERSON] заяв не приносила. 20.09.2024 ще надійшла до нотаріальної контори нотаріально завірена заява від [PERSON] , при цьому конверта при ній немає, [PERSON] пояснила, що не знає як вона надійшла. У спадковій справі є заява [PERSON] від 22.09.2023 про те, що вона звернулася до суду і просить нотаріуса не видавати свідоцтв про право на спадщину. 15.12.2023 надійшла заява [PERSON] щодо невидачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Свідок наголосила на тому, що це її обов`язок зареєструвати все, що надійшло до нотаріальної контори поштою. Якщо заява про прийняття спадщини надійшла поштою не нотаріально завірена, то нотаріус зобов`язаний повідомити, щоб така особа або подала нотаріально завірену заяву, або з`явилася особисто. В даному разі нотаріус не змогла про це повідомити [PERSON] . Не було законних підстав не приймати згадану вище заяву. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала такі пояснення: [PERSON] з 2002 року є депутатом Березанської міської ради Київської області. До неї звернулася [PERSON] з проханням скласти акт щодо проживання. Відтак, необхідно було піти за адресою [ADDRESS] та опитати сусідів. Свідок пояснила, що знає [PERSON] особисто, оскільки свого часу знімала в будинку по [ADDRESS] квартиру з 1997 року, а це поруч з будинком [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] проживали по [ADDRESS] з 1994 року по 2006 рік без реєстрації, що і підтвердили сусіди. [PERSON] свідок знала, оскільки як депутат Березанської міської ради щороку брала участь у заходах з нагоди річниці Чорнобильської катастрофи, тому ходила до нього. На запитання в якості кого [PERSON] проживав разом з [PERSON] , свідок відповіла, що, мабуть, в якості співмешканця. Сусіди підтвердили, що вони проживали разом, ходили в магазин разом. Коли саме вони зареєстрували шлюб, свідку не відомо. Син у них народився у 2002 році. Наразі [PERSON] проживає навпроти даного будинку свідка (будинку, що належить чоловіку свідка) по вул. Шевченків шлях. Це приміщення колишнього магазину (дерев`яного, де продавали свого часу хліб). [PERSON] вказала, що вона проживає у м. Березань з 1972 року та як депутат міської ради знає, як купувалася будівля магазину [PERSON] . Будівля раніше належала Березанському радгоспу. Колишню будівлю «прибрали» та побудували нову будівлю. Старої будівлі немає, її повністю знесли. Як безпосередньо її зносили, свідок не бачила, але роботи велися поступово і вона бачила як вони відбувалися. Будівництво розпочалося не одразу, приблизно у 2006 році. Використовувати елементи старого будинку при зведенні нового не могли, бо це був мотлох. Це була стара, нібито дерев`яна будівля Чи мала стара будівля фундамент, свідок не знає, нинішня будівля має фундамент та зовсім інші розміри. Територія по землі більша, ніж стара будівля, місце те саме, адреса теж та сама. Про те. що у [PERSON] був син від першого шлюбу [PERSON] не знала, на будівництві [PERSON] не бачила. Щодо складення акту депутата, свідок пояснила, що [PERSON] звернулася з метою отримання акту депутата щодо фактичного проживання осіб, який має бути затверджений міською радою. Акт складається таким чином: депутат виходить за адресою, опитує сусідів, останні ставлять свої підписи і депутат пропонує особі, яка звернулася з метою отримання акту, піти до міської ради, щоб відповідною печаткою підтвердили підпис депутата. На питання, чи можливо затвердити акт про факт, що мав місце в минулому, свідок відповіла, що вона не перевіряє, чи кажуть сусіди правду, крім того, вона особисто знала людей, щодо яких складався акт обстеження житлово-побутових умов по [ADDRESS] , який датований лютим 2024 року. [PERSON] вказала, що у лютому 2024 року вона була у квартирі [ADDRESS] , і зафіксувала, що там колись проживали вказані в акті особи з 1994 року, хто наразі власник квартири, для неї не має значення. Було проведено опитування сусідів. Щодо допиту свідка [PERSON] , яка могла бути допитана у даній справі у зв`язку із задоволенням клопотання адвоката Вак О.В., суд виходив з такого. [PERSON] отримувала повістки про виклик до суду у якості свідка (Т. 5 а.с. 115, 143, 165, 192), однак до суду не з`являлась. Адвокат Вак О.В. зазначила, що [PERSON] є людиною похилого віку з проблемами опорно-рухового апарату, їй важко пересуватись і вона часто хворіє. Тому просила не застосовувати заходи процесуального примусу за неявку свідка до суду. На допиті даного свідка не наполягала. Інші учасники справи проти цього не заперечували. Суд надав можливість, шляхом зміни порядку дослідження доказів, даному свідку з`явитись до суду до закінчення судового розгляду справи, однак [PERSON] так і не прибула до суду. Щодо показань свідка [PERSON] , викладених у нотаріально завіреній заяві (Т. 3 а.с. 2), суд не бере їх до уваги, оскільки вони є недопустимими доказами в силу ст. 78, 230 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача за зустрічним позовом [PERSON] , його представників - адвокатів Городок Я.В., Ландишевої С.М., представників відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокатів Вак О.В., Вак В.І., ознайомившись з письмовими поясненнями відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 23.05.1980 зареєстрували шлюб (Т. 3 а.с. 221). У них народився син, [PERSON] 25.09.1980 (Т. 3 а.с. 204, Т. 4 а.с. 55-59). 24.03.2003 [PERSON] , будучи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , придбав у власність приміщення магазину " [INFO] ", загальною площею 56,2 кв.м по [ADDRESS] (Т. 2 а.с. 185-187). 09.12.2005 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (Т. 1 а.с. 183-185). На місці магазину " [INFO] " [PERSON] звів домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345 кв. м. (Т. 2 а.с. 179-182). Відповідно до ч. 1-4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Згідно зі ст. 60, 63, ч. 2 ст. 72 СК України (у редакції, що діяла на час розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. З пояснень представників позивача за зустрічним позовом, показань свідків, письмових доказів (Т. 2 а.с. 175-176, 188) судом поза розумним сумнівом встановлено, що в результаті добудови/перебудови/реконструкції придбане 24.03.2003 [PERSON] у шлюбі з [PERSON] приміщення магазину " [INFO] " загальною площею 56,2 кв. м було перетворене у домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності площею 345 кв.м, право приватної власності на яке 21.02.2009 було оформлено на [PERSON] , який з 09.12.2005 не перебував у шлюбі з [PERSON] . Таким чином, [PERSON] ні після розірвання шлюбу з [PERSON] 09.12.2005, ні після оформлення ним права приватної власності на зазначене вище домоволодіння 21.02.2009 не ставила питання про виділ своєї частки чи оспорювання набуття у власність в 2009 [PERSON] всього домоволодіння. А відтак, суд прийшов до висновку, що [PERSON] 21.02.2009 набув право приватної власності на все домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, загальною площею 345 кв.м по [ADDRESS] Щодо різних об`єктів права власності - нежитлової будівлі загальною площею 56,2 кв.м і домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, загальною площею 345 кв.м за однією і тією ж адресою [ADDRESS] , які містяться у копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Т. 1 а.с. 180) і на переконання сторони позивача за зустрічним позовом мають спадкуватися як два окремі об`єкти, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в результаті його знищення. З показань свідків, з письмових доказів (Т. 2 а.с. 174-188), зокрема графічних зображеннь плану магазину " [INFO] " (Т. 2 а.с. 188) та графічних зображень плану домоволодіння (Т. 2 а.с. 175-176), пояснень учасників судового розгляду, судом поза розумним сумнівом встановлено, що приміщення магазину " [INFO] " загальною площею 56,2 кв.м зазнало таких змін і перебудов, що перетворилось на новий об`єкт - домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345 кв.м, право приватної власності на яке було оформлено [PERSON] і ніколи ніким не оспорювалось. Тому суд приходить до висновку, що такого об`єкту як нежитлова будівля (колишній магазин " [INFO] ") площею 56,2 по [ADDRESS] , відомості про право власності на який містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в реальності не існує, а тому не може бути окремим об`єктом для спадкування. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (Т. 1 а.с. 190). Після його смерті, в строки і спосіб встановлений чинним законодавством із заявами про прийняття спадщини звернулися: син [PERSON] , син [PERSON] , дружина [PERSON] (Т. 1 а.с.79-112, Т. 5 а.с. 62-83). Суд відкидає доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON] та його представників щодо неприйняттям [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] у строки і спосіб, встановлені законом, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 05.09.2023 звернувся до державного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Тищенко Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , яку направив 05.09.2023 засобами поштового зв`язку з Норвегії (Т. 5 а.с. 64-66). Відстежувати рух цієї кореспонденції можна було за штрихкодовим ідентифікатором RO348101222NO (Т. 5 а.с. 66 на звороті). Цей лист потрапив на територію України і відстежувався до м. Київ до 21.09.2023 (Т. 3 а.с. 243-245). 02.11.2023 нотаріусом Тищенко Н.В. була отримана і зареєстрована вказана заява за вх. № 181/01-16 до с/с 133/2023 (Т. 5 а.с. 64). Те, що нотаріус Тищенко Н.В., будучи допитаною у якості свідка, не змогла пригадати як саме їй було вручено конверт із заявою [PERSON] про прийняття спадщини, чому вона обрізала частини цього конверту, та яким чином до неї потрапила заява [PERSON] про прийняття спадщини із завіреним підписом та апостилем (Т. 5 а.с. 81-83) не може позбавити [PERSON] права на спадкування після смерті батька [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли: його діти - [PERSON] , [PERSON] , та дружина [PERSON] в рівних частинах. Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку що позивачем за зустрічним позовом не доведено факт існування окремого об`єкту для спадкування - нежитлового приміщення загальною площею 56,2 кв.м по [ADDRESS] , а також факт неприйняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] у порядку та строки, визначені законом. Попри це судом встановлено, що спірний об`єкт нерухомості - домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, загальною площею 345 кв.м, що розташоване по [ADDRESS] з 21.02.2009 у частці 1/1 належав на праві приватної власності [PERSON] , і після його смерті [INFO] цей об`єкт увійшов до складу спадкової маси. Отже, аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення зустрічного позову. Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В силу приписів ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. У порядку розподілу судових витрат представники позивача за зустрічним позовом просять суд стягнути з [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 152 500,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Як встановлено ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвокат Ландишева С.М. надала пакет документів (Т. 5 а.с. 227-245, Т. 6 а.с. 27). При вирішенні питання про розподіл судових витрат на виконання вимог п. 3 ч 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд враховує, що ці витрати пов`язані з розглядом справи; розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, поведінку позивача за зустрічним позовом, яка не призводила до затягування розгляду справи. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвокат Городок Я.В. надала пакет документів (Т. 3 а.с. 96-97, Т. 6 а.с. 4-16). При вирішенні питання про розподіл судових витрат на виконання вимог п. 3 ч 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд враховує, що ці витрати, окрім наведених нижче, пов`язані з розглядом справи; розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, поведінку позивача за зустрічним позовом, яка не призводила до затягування розгляду справи. Витрати, зазначені в Акті 2 до Договору № 78 про надання правничої допомоги від 16.10.2023 в п. 1, 2, 6, 7, 12 не пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції, п. 13 - не пов`язаний з розглядом справи і не стосується предмету спору, п. 14 - адвокат була відсутня у вказаному судовому засіданні (Т. 5 а.с. 19), п. 16 і 17 - стосуються підготовки та подачі окремих заяв про допит двох свідків, що не відповідає критерію обгрунтованості та пропорційності такої витрати, а тому суд розцінює це як підготовку та подачу однієї заяви. Відтак, загальний розмір заявлених адвокатом Городок Я.В. витрат за надання правничої допомоги суд зменшує зі 117 500,00 грн до 90 000,00 грн. Враховуючи те, що судом було задоволено позовні вимоги позивача за зустрічним позовом частково (на 61,53%), з відповідачів за зустрічним позовом підлягає до стягнення у рівних частках на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у сумі 76 912 (сімдесят шість тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок На підставі статей 202-214 ЦК України,

Outcome: partial