Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог Позивач ТОВ «ФК «Кредіт-Капітал» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 99767547 від 09 вересня 2012 року у розмірі 31406,27 грн., судовий збір у розмірі 2422,4 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 09 вересня 2012 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», та [PERSON] підписано Заяву (Оферту) №99767547 на укладення Договору про надання та використання платіжної картки - далі кредитний договір. За умовами якого, на ім`я відповідача випущено платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт. Відповідач належним чином не виконував умови укладеного договору у зв`язку із чим виникла заборгованість в розмірі 31406,27 грн. 25 липня 2024 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, за умовами якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників до [PERSON] . Покликаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту та судові витрати. Рух справи Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 10 червня 2025 року. За заявою відповідача [PERSON] надано матеріали справи на ознайомлення. 22 травня 2025 року від представника відповідача - адвоката Трунілова Я.О. надійшли заперечення проти позовної заяви, в яких просить застосувати до вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності, з огляду на дату укладання кредитного договору. Позивачем не надано доказів узгодженого між сторонами розміру відсотків за користування коштами. Також позивачем не надано доказів видачі позичальнику кредитних коштів. Вимога кредитора про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, за період що виходить за межі строку кредитування є такою, що не підлягає задоволенню. Нарахування заборгованості за комісією вважає неправомірним, таким, що суперечить ЗУ «Про захист прав споживачів». Просить відмовити позивачу в задоволенні заявлених вимог та стягнути на користь відповідача витрати на правову допомогу. Від представника відповідача 10 червня 2025 року, 14 липня 2025 року та 12 серпня 2025 року надійшли клопотання про відкладення розгляд справи, через зайнятість в інших судових засіданнях. За клопотанням представника відповідача, розгляд справи 10 червня та 23 липня 2025року відкладено. В судове засідання 13 серпня 2025 року сторони та їх представники не з`явились. Представник позивача 14 липня 2025 року подав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання 13 серпня 2025 року не з`явилися. Суд визнав неявку такою, що не перешкоджає судовому розгляду. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 09 вересня 2012 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] підписано Заяву (Оферту) №99767547 на укладення Договору про надання та використання платіжної картки. Зі заяви, яка підписана позичальником вбачається, що сторони узгодили що ставка відсотків за користування кредитним лімітом становить 49% річних. З довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту «Кредитна картка «РСУ «MasterCard», яка також підписана позичальником розділом 3 обумовлений строк кредитування 80 місяців, з можливістю автоматичної пролонгації. Комісія за зняття готівки за рахунок кредитних коштів становить 4,90% (розділ 4). З розписки про отримання кредитної карти встановлено, що [PERSON] отримав кредитну карту 02 жовтня 2012 року. Зі Статуту АТ «Банк Форвард» затвердженого рішенням єдиного акціонера 03 вересня 2018 року, встановлено, що 24 липня 2018 року відбулась зміна найменування ПАТ «Банк Форвард» на АТ«Банк Форвард», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Руский Стандарт» на підставі рішення єдиного акціонера №3 від 19 серпня 2014 року. Також судом досліджена виписка по рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] з якої встановлено, що позичальник активно користувався кредитними коштами наявними на його рахунку, сплачував відсотки за користування коштами та погашав кредитну заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості, який наданий АТ «БАНК ФОРВАРД» встановлено, що станом на 24 липня 2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 31406,27 грн, з яких : 17920,83 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6620,49 грн - заборгованість за відсотками; 6864,95 грн - комісія. Востаннє позичальником сплачено заборгованість за відсотками в червні 2022 року в сумі 610,41 грн., заборгованість сплачено позивальником в останнє 09 січня 2022 року в сумі 116,92 грн. 25 липня 2024 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, за умовами якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно витягу з реєстру боржників до [PERSON] в загальному розмірі 31406,27 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що на дату відступлення права вимоги 25 липня 2024 року за [PERSON] рахується заборгованість в загальному обсязі 31406,27 грн. Довідка про умови кредитування ПАТ «Банк Руский стандарт», містить умови, згідно якої комісія нараховується на суму виданої готівки наданої в якості кредиту в банкоматах інших пунктах видачі готівки. Наданий суду розрахунок не містить відомостей, який обсяг готівкових коштів наданий позичальнику та відповідно, унеможливлює здійснити перевірку нарахування заборгованості за комісією. Судом досліджений розрахунок заборгованості, в якому міститься нарахування заборгованості за комісією з 01 лютого 2018 року по 07 березня 2023 року в загальному обсязі 8550,76 грн, з яких 1685,81 грн сплачені позичальником. Проте, суд позбавлений можливості перевірити обсяг нарахованої комісії та природу утворення заборгованості. Отже, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією в розмірі 6864,95 грн задоволенню не підлягають, за недоведеністю. Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, виписку руху коштів по рахунку, умови укладеного договору, дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] підлягають частковому задоволенню та стягненню заборгованості за тілом кредиту - 17920,83 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 6620,49 грн, що разом становить 24541,32 грн. Заперечення представника відповідача та клопотання про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України). При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач. Судом враховано, що позивач звернувся до суду з цим позовом 24 квітня 2025 року, суд приходить до переконання, що позивачем не пропущений строк звернення до суду, з наступних обставин. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом, з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. Як встановлено з наданого позивачем розрахунку заборгованості, прострочена заборгованість у позичальника виникла лише з 09 червня 2023 року. Заперечення представника відповідача про відсутність узгодженого між сторонами розміру відсотків за користування кредитним коштами спростовується заявою від 09 вересня 2012 року та довідкою про умови кредитування, в яких визначена відсоткова ставка за користування кредитними коштами та міститься підпис позичальника про ознайомлення з ними. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції від 11 квітня 2025 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 4). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам 1892,89 грн, відповідно розрахунку (24541,32 х2422,40:31406,27). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17, яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу представником відповідача надано: договір про надання правової допомоги від 22 травня 2025 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Труніловим Я.О.; акт наданих послуг від 22 травня 2025року з якого вбачається, що адвокат надав послугу з консультації та підготовку та подачу відзиву, загальна кількість годин витраченого часу 5 год, вартістю по 2000,00 грн за годину загальна вартість наданих послуг - 10000,00 грн, квитанцію №56 від 22 травня 2025 року з якої вбачається на отримання адвокатом Труніловим Я.О. грошових коштів від [PERSON] в розмірі 10000, 00 грн. Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу, пропорційно вимогам в задоволенні яких ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відмовлено в розмірі 2185,85 грн, відповідно розрахунку (6867,95 х10000:31406,27). Частина 10 ст.141 ЦПК України, передбачає, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. З урахуванням обсягу судових витрат, які підлягають стягненню з кожної сторони, суд вважає можливим здійснити взаємне зарахування, й остаточно стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу 292,96 грн.(розрахунок 2185,85-1892,89).

Outcome: partial