Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

16.12.2024р. ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (нова назва ТОВ «ФК «Солвентіс») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог представник позивача посилався, що 24.12.2019р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1737338 за заявою [PERSON] на отримання кредиту, яку він подав на офіційному сайті ТОВ «Мілоан», у формі електронного правочину, шляхом підписання електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, що був надісланий відповідачці СМС-повідомленням, про прийняття пропозиції укласти кредит у формі електронного правочину. Перед укладенням кредитного договору, відповідачка отримала проект цього договору разом з додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті, ознайомилася з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Усупереч умовам вказаного вище кредитного договору, незважаючи на повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні, відповідачка не виконала свого зобов`язання. 20.08.2020р. на підставі договору факторингу № 02/08, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 1737338 від 24.12.2019р. та, відповідно, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] . Також, 24.01.2022р. ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу №1/15 відступив ТОВ «ФК «Пінг-Понг» право вимоги за кредитним договором № 1737338 від 24.12.2019р., в зв`язку з чим, позивач набув право вимоги за вказаним вище кредитним договором до [PERSON] . Згідно Додатку №1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 16\~050, 20 грн., з яких: 8 5850 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7171,20 грн. - заборгованість за відсотками, 390 грн. заборгованість за комісією, 2639 грн. заборгованість за пенею. Відтак, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Солвентіс» за кредитним договором № 1737338 від 24.12.2019р. в загальній сумі 16\~050, 20 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 16\~050, 20 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. У прохальній частині позову представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. В судові засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судової влади». Відправлення поштової кореспонденції за останньою відомою адресою місця проживання відповідачки (м. Маріуполь Донецької області, а.с. 54) є неможливим у зв`язку з тим, що м. Маріуполь Донецької області наразі є тимчасово окупованою територією України. Суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.12.2019р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір\~\~№ 1737338 (далі - договір) (а.с. 20-21). Відповідно до п. 1.1 договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3 Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше д остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п.\~\~1.2. сума (загальний розмір) кредиту становить 6500 грн. Відповідно до п. п. 1.3, 1.4 кредит надається строком на 30 днів з 24.12.2019р., дата повернення кредиту 23.01.2020р. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок платіжної картки позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті Відповідно до п.п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3. цього Договору, яка с незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п. 1.5.3 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п.1.5.3. Договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду Позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3. та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Згідно платіжного доручення № 11729404 від 24.12.2019р., платник ТОВ «Мілоан» перерахував [PERSON] на банківську картку «MASTERCARD» № [NUMBER] грошові кошти в сумі 6500 грн. із зазначенням платежу: кредитні кошти від ТОВ Мілоан згідно договору 1737338 (а.с. 35). Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення, яка складена ТОВ «Мілоан», борг [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» становить 16\~050, 20 грн., з яких: 5850 грн. - борг за тілом кредиту, 7171,20 грн. - борг за відсотками, 2639 борг за пенею, 390 грн. борг за комісією (а.с. 14-15). 20.08.2020р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджі Фінанс» укладено факторингу № 02/08. Згідно з витягом з додатку до Договору факторингу № № 02/08, ТОВ «Діджі Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на підставі кредитного договору № 1737338 від 24.12.2019р. в сумі 16\~050, 20 грн. (а.с. 23-26,13). З укладеного 24.01.2022р. між ТОВ «Діджі Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» договору факторингу № 1/15 вбачається, що ТОВ «ФК «Пінг-Понг» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Діджі Фінанс» за плату, а ТОВ «Діджі Фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Пінг-Понг» свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (п. 1.1 Договору факторингу №1/15) (а.с. 30-32). Згідно з витягом з додатку до Договору факторингу № 1/15, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на підставі кредитного договору № 1737338 від 24.12.2019р. в сумі 16\~050, 20 грн. (а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення № 1778 єдиного учасника ТОВ «ФК «Пінг-Понг» від 01.07.2025 року та відповідного наказу № 70-к від 01.07.2025 року, з цієї дати змінено найменування\~Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Пінг-Понг»\~на\~Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія\~«Солвентіс». За нормою\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стаття 1054 ЦК України\~встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також, згідно умов Кредитного договору (пункт 2.1. розділу 2) кредитні кошти надаються позичальнику на картковий рахунок, однак реквізити такого карткового рахунку у наведеному пункті Кредитного договору, або у пункті 10 Кредитного договору, який містить реквізити сторін, чи інших пунктах Кредитного договору або ж в анкеті-заяві відсутні. Як доказ виконання кредитодавцем його зобов`язань щодо перерахування відповідачці суми кредиту позивачем надано платіжне доручення № 11729404 від 24.12.2019р. про перерахування ТОВ «Мілоан» на ім`я відповідачки грошових коштів у розмірі 6500 грн. на банківську карту «MASTERCARD» № [NUMBER] (а.с. 35). Однак, слід зауважити, що вказане платіжне доручення не підтверджує перерахування суми кредиту відповідачці, оскільки кредитний договір і будь-які інші документи у справі не містять відомостей про те, що банківська карта № [NUMBER] *94 емітована на ім`я відповідачки або була зазначена відповідачкою як банківська карта для перерахування суми кредиту кредитодавцем. З відповідним клопотанням про витребування такої інформації, що містить банківську таємницю, позивач до суду не звертався, а підстави для здійснення судом збору доказів із власної ініціативи у даній справі відсутні. Крім того, зазначене платіжне доручення за формою та змістом не відповідає вимогам чинній станом 02.04.2021р. редакції «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою НБУ №22 від 21.01.2004р. з подальшими змінами, оскільки не містить відомостей про отримання Банком такого платіжного доручення, а також відомостей про проведення банком операції з перерахування коштів. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки про те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором,\~а також докази на підтвердження оплати за договором. Однак,\~слід зазначити,\~що із\~наданих суду\~платіжних інструкцій\~та довідки\~ТОВ «Діджі\~Фінанс»,\~вбачається факт\~оплати ТОВ\~«Діджі Фінанс»\~на користь\~ТОВ «Мілоан»\~грошових коштів\~за відступлення\~права вимоги\~за Договором\~відступлення прав\~вимог №\~02/08\~від 20.08.2020р.,\~проте доказів\~оплати прав\~вимог за\~договором факторингу\~№ 1/15\~від 24.01.2022р.\~матеріали справи\~не містять. Згідно ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч.1, 2\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2\~ст.78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ч.1\~ст.80 ЦПК України) Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем факту як укладення між кредитодавцем та відповідачем кредитного договору, так і факту перерахування кредитодавцем відповідачу суми кредиту, а також не доведення переходу права вимоги за договорами факторингу № 1/15 від 24.01.2022р. суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed