Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Ясницької Н.О. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначало, що 23.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 4136447. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників до Договору факторингу, в тому числі, до відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 4136447 від 23.12.2023 в розмірі 30500 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 22500,00 грн сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконує свої зобов`язання, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з неї заборгованість за договором позики № 4136447 від 23.12.2023 в розмірі 30500\~грн. Ухвалою суду від 20.06.2025 справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася. Будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судом встановлено, що 23.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4136447 шляхом підписання електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання [PERSON] одноразового ідентифікатора і надіслання на мобільний номер телефону відповідача. Згідно з п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити проценти від суми позики. Пунктами 5.1, 5.2, 5.3 Договору передбачено, що умови видачі та отримання кредитних коштів а також Офіційні правила програми лояльності розміщені на сайті http//mycredit.ua/documents-license/, з якими позичальник ознайомився до моменту підписання договору. Відповідно до п. п. 1, 2 Договору, позикодавець надає позичальнику грошові кошти у позику в розмірі 8000,00 грн, на строк 15 днів з фіксованою процентною ставкою (базовою) 11,11% за перший день користування та фіксованою процентною ставкою 3,00% з другого дня користування до дати повернення. Дата повернення позики 07.01.2024, орієнтовна загальна вартість позики 8900,00 грн. Пунктами 5.8, 5.9 Договору передбачено, що основним каналом комунікації між сторонами є особистий кабінет позичальника, який створюється на веб-сайті та/або в мобільному застосунку позичальника, а також телефон, акаунти, електронна пошта. Відповідно до п. 6 Договору позичальник має право продовжити строк користування позикою шляхом ініціювання укладення додаткового договору без зміни умов договору в бік погіршення для позичальника. До позову додано Додаток № 1 до Договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4136447 від 23.12.2023 Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за яким загальна вартість кредиту складає 8900,00 грн. Як Договір позики, так і Додаток № 1 до Договору підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 14ptsP0i7W. Також до позову додано розрахунок заборгованості за договором № 4136447 від 23.12.2023, відповідно до якого загальна заборгованість становить 30500,00 грн, з яких: 8000,00 грн залишок тіла, 22500,00 залишок відсотків. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор набуває відповідні права вимоги. Крім того, згідно з п. 1.3 Договору факторингу Фактор протягом 30 робочих днів з дня підписання Акта прийому-передачі відповідного Реєстру божників зобов`язується направити письмове повідомлення боржнику про відступлення Клієнтом права вимоги заборгованості Фактору. Відповідно до Розділу 3 Договору факторингу загальна сума прав вимоги визначається в додаткових угодах до цього Договору окремо для кожного Реєстру боржників. Фактор сплачує Клієнту 100% ціни продажу протягом 3 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників шляхом перерахування на рахунок Клієнта. За сплачені Фактором грошові кошти у виді ціни продажу клієнт сплачує Фактору плату у розмірі 100,00 грн шляхом перерахування протягом 3-х робочих днів. Моментом виконання Фактором грошового зобов`язання є момент надходження ціни продажу за відповідним Реєстром боржників на рахунок Клієнта. До Договору факторингу долучено витяг з Реєстру боржників № 24 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, в якому наведені дані щодо боржника [PERSON] та суми заборгованості за договором позики, у розмірі 29600,00 грн. Крім того, до Договору факторингу додано Додаткову угоду № 24 від 16.05.2024, в якій в п. 1 вказано загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників № 24 від 15.05.2024 67546689,91 грн, в п. 2 цієї угоди зазначено суму грошових коштів ціну продажу, яку повинен сплатити Фактор Клієнтові, а саме 26884416,84 грн, що становить 15,1% від основної суми заборгованості (тіла кредиту); Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 24 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; платіжну інструкцію № 21338 від 21.05.2024. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. В порядку, визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження наявності у відповідачки заборгованості за договором позики позивачем до позовної заяви було долучено витяг з реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості за укладеними кредитними договорами. Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління\~Національного банку\~України від\~04\~липня 2018\~року №\~75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Долучені до договору позики та факторингу (акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) додатки, банківської виписки з особового рахунку позичальника не містять, доказів про отримання відповідачем кредитних коштів матеріали справи не містять. Отже, даних про те, яку частину тіла кредиту та відсотків за його користування було сплачено відповідачем та яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування, суду не надано. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач у позові не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з наведенням розміру заборгованості є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, не може слугувати доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України\~передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц\~\~вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Враховуючи, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та користування ним наданими кредитними коштами, а також доказів наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed