Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

У червні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги про розірвання шлюбу позивачка обґрунтовувала тим, що 22 січня 2014 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 59. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя не можливе. Позивачка зазначила, що вони з [PERSON] не проживають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, а тому просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем у справі. Також позивач просила суд стягнути з відповідача судовий збір у сумі 969,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подав. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судові засідання, призначені на 14 год 00 хв 29 липня 2025 року та 15 год 00 хв 13 серпня 2025 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. 22 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 59 (а. с. 4). У шлюбі з [PERSON] позивачка [INFO] народила сина [PERSON] (а. с. 6). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з`ясовано, подружнє життя у сторін справи не склалось, шлюбно-сімейних стосунків вони не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. [PERSON] та [PERSON] мешкають окремо. З огляду на викладене суд не вважає за можливе зберегти шлюб. За наведених обставин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам процесуального законодавства (ст. ст. 134, 137 ЦПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат. Усупереч вимогам ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем не надано суду договору про надання правничої допомоги, укладеного нею та адвокатом Старовойтом В.П., детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази їх оплати [PERSON] . З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у компенсації витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір у сумі 968,96 грн.

Outcome: approved