Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свій позов мотивувала тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка на випадок смерті залишила заповіт, згідно якого зробила заповітне розпорядження, що усе належне їй на день смерті мано заповідає їй, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на усе належне їй майно, а саме на земельну частку /пай/ загальною площею 9,26 умовних кадастрових гектарів, яка належала бабі на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії ВЛ 0068521 від 22.01.1997, а також земельні ділянки загальною площею 0,85 га: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку та 0,60 га - для ведення підсобного господарства, що передавались у власність їй на підставі рішення другої сесії Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 2/4 від 23.11.1994 року «Про розгляд заяв громадян про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок», які знаходяться на території Устилузької міської (Стенжаричівської сільської) ради. На даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , однак через те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та покійна не встигла за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на земельну ділянку, їй у нотаріальній конторі було у цьому відмовлено. У письмовій відмові нотаріуса позивачу роз`яснено, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку. З урахуванням вищевикладеного, позивач просила суд визнати за нею право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки загальною площею 0,85 га: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку та 0,60 га - для ведення підсобного господарства, які знаходяться на території Устилузької міської (Стенжаричівської сільської) ради, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 09.04.2025 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.06.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, однак подав заяву у якій просив суд розгляд справи проводити за його відсутності за наявними матеріалами справи . У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини: Статтею 524 ЦК України (у редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.\~Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 534 ЦК України (у редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З витягу з рішення 2 сесії Стенжаричівської сільської ради другого скликання №2/4 від 23.11.1994 року «Про розгляд заяв громадян про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок» встановлено, що сільська рада вирішила передати безкоштовно у власність земельні ділянки громадянам, в тому числі [PERSON] для обслуговування житлового будинку 0,25 га, для підсобного господарства 0,60 га. Із заповіту від 27.09.1995 року, посвідченого секретарем Стенжаричівської сільської ради Фурманюк С.В., вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , актовий запис 385. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до наданої суду спадкової справи 215/2000 після померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON] та встигла оформити частину спадкового майна. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі\~ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Листом державного нотаріуса Хоми Ю.М від 14.03.2025 року № 235/01-16 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ч.1 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). При цьому, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125\~ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Статтею 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Листом Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів того, що позивач є єдиною особою, що претендує на спадкове майно після померлої [PERSON] , а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останньої, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved