Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Позивач Борщівська міська рада, як орган опіки та піклуваннязвернулася в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що на їх обліку перебуває дитина позбавлена батьківського піклування [PERSON] . Мати дитини [PERSON] померла [INFO] . Батько [PERSON] 18.10.2016 був засуджений до відбування покарання з позбавленням волі терміном на 3 роки. 07.12.2018 [PERSON] влаштовано на виховання в дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] жителів [ADDRESS], де хлопець перебуває до сьогоднішнього дня. 26.03.2020 батько [PERSON] знову був засуджений до відбування покарання з позбавленням волі терміном на 4 роки, тобто повинен був відбувати покарання до березня 2024 року, однак після звільнення до служби у справах дітей Борщівської міської ради так і не з`явився, долею власного сина не цікавиться. Крім того батько [PERSON] не звертався до органу опіки та піклування чи до служби у справах дітей Чортківської райдержадміністрації щодо визначення форми спілкування зі своїм сином, не цікавиться його долею, станом здоров`я, не відвідує дитину за місцем проживання чи навчання, не підтримує з сином жодних зв`язків. Свідомо нехтує потребами дитини та умисно не виконує своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 16.05.2025 відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 18.06.2025 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в залі судового засідання позов підтримала та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, підтвердив, що не бере участі у вихованні сина [PERSON] , не забезпечує його матеріально, не цікавиться його шкільними справами, станом здоров`я, не відвідував дитину за місцем влаштування, не телефонував ні йому ні батькам-вихователям. З часу звільнення з місць позбавлення волі свідомо не звертався про повернення власного сина у зв`язку із обставинами, в яких він перебуває. Вважає, що для найкращого забезпечення інтересів сина, для повноцінного та гармонійного його розвитку, буде найдоцільнішим його подальше проживання та виховання у батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] . Просить справу слухати у його відсутності. Представник служба у справах дітей Чортківської районної військової адміністраціїКорнак В.Д. в залі судового засідання вважає, що позов підлягає до задоволення. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти. Відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис №27, що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області 20.03.2012. Мати дитини [PERSON] [INFO] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Вироком Борщівського районного суду від 18.10.2016 року, [PERSON] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання 3 роки позбавлення волі. Розпорядженням голови Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 22.11.2018 року № 344-од., надано статус дитини, позбавленого батьківського піклування, малолітньому [PERSON] , [INFO] , жителю [ADDRESS]. Розпорядженням голови Чортківської районної державної адміністрації від 07.12.2018 року № 339-од, [PERSON] влаштовано на виховання в дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] , жителів [ADDRESS], де дитина й перебуває на сьогоднішні день. Згідно інформації, наданої службою у справах дітей Чортківської районної військової адміністрації Тернопільської області № 01-13/148 від 26.09.2024 року, малолітній [PERSON] , який виховується в дитячому будинку сімейного типу родини [PERSON] , не підтримував будь-які особисті контакти з батьком [PERSON] за час його проживання в ДБСТ. [PERSON] не звертався до органу опіки та піклування чи до служби у справах дітей Чортківської військової адміністрації щодо визначення форми спілкування зі своїм сином, не відвідував дитину, не цікавився його долею. Згідно інформації, наданої службою у справах дітей Чортківської районної військової адміністрації № 01-13/73 від 03.04.2025 року, [PERSON] протягом 2024-2025 років не підтримував будь-яких особистих контактів з малолітнім сином [PERSON] , не приїздив в ДБСТ, не дзвонив і зовсім не цікавився дитиною, не консультувався жодного разу та не звертався до служби у справах дітей Чортківської районної військової адміністрації. Відповідно до інформації, наданої КНП «Боршівська міська лікарня» від 04.10.2024 року № 01-20/1199 [PERSON] у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не знаходиться. Відповідно до інформації, наданої Борщівським управлінням Чортківської філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 03.03.2025 року №17/01/161, [PERSON] , [INFO] , не перебуває на обліку як безробітний та не отримує допомогу по безробіттю. Відповідно до інформації, наданої ВП №1 (м.Борщів) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області від 19.03.2025 року № 41059-2025, [PERSON] звільнився з місця позбавлення волі 27.03.2024 року. Можливе місце його проживання [ADDRESS] . Згідно характеристики, наданої Палашівською філією Джуринського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів, [PERSON] навчається у 7 класі даного навчального закладу. У школі дитина характеризується позитивно. Батьки-вихователі цікавляться навчанням дитини та відповідально відносяться до його виховання, активно співпрацюють з колективом школи у напрямку навчання і виховання учня, цікавляться емоційним станом дитини. Рідний батько дитини, [PERSON] , за всі роки навчання [PERSON] в школі не з`являвся особисто і не зв`язувався у телефонному режимі чи будь-яким іншим способом. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Борщівської міської ради № 3/3 від 27.02.2025 року, визнано доцільним звернення органу опіки та піклування до Борщівського районного суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За приписами п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Так, у рішенні в справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Також, Європейський Суд у своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Із досліджених у справі доказів суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] без поважних причин, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не виявляє щодо дитини [PERSON] батьківського піклування, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до забезпечення дитині необхідного матеріального забезпечення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти. На підставі викладеного,

Outcome: approved