Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11 квітня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладено Договір кредитної лінії №00-9716843 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору відповідачу наданий кредит у розмірі 6000 грн. Також, відповідно до умов договору позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 300 грн., порядок сплати якої визначено умовами кредитного договору. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» перерахувало грошові кошти на банківську картку відповідача, яку він зазначив при ідентифікації. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки згідно графіку погашення кредиту, однак свої зобов`язання належним чином не виконав. В подальшому, 21.10.2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС згідно умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9685177 від 22.03.2024 року. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість в розмірі 24973,20 грн., судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, проте в позові просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Відзив на позовну заяву не надав, а тому виходячи з вимог статті 280 ЦПК України суд визнає причину неявки позивача поважною та знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Судом встановлено, що 11 квітня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9716843. Відповідно до умов Договору кредитної лінії №00-9716843 від 11.04.2024 року сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 6000 грн.. Тип кредиту кредитна лінія. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту) на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 06.04.2025 року. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка становить 0,25% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів. Відповідно до п.1.6 Договору кредитної лінії №00-9716843 від 11.04.2024 року кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає 300 гривень, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах визначених п. 3.4 Договору. Договір кредитної лінії №00-99716843 від 11.04.2024 року відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 44947 відповідно до умов договору. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-99716843 від 11.04.2024 року сума заборгованості [PERSON] становить 27973,20 грн. з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6300 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсотками становить 18673,20 грн., штрафні санкції у розмірі 3000 грн.. 21 жовтня 2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу №21102024-МК/Ейс. За умовами договору факторингу ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» прийняло належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржників. На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав інформацію стосовно рахунків [PERSON] .. Відповідно до наданої банком інформації на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , номер телефону який є фінансовим номером та знаходиться в анкетних даних клієнта - [NUMBER] . Відповідно до інформації про рахунок за період з 11.04.2024 року по 16.04.2024 року [PERSON] 11.04.2024 року отримано кошти, здійснених переказом PAYWAY*TR4AV у сумі 6000 грн. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у строк, передбачений у зобов`язанні та відповідно до вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, судом встановлено, що відповідно до п.1.6 Договору кредитної лінії №00-9716843 від 11.04.2024 року кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає 300 гривень, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах визначених п. 3.4 Договору. Відповідно до наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації про рахунок за період з 11.04.2024 року по 16.04.2024 року відповідачем отримано грошові кошти, здійснених переказом у сумі 6000 грн.. У постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послугу, яку вчиняє банк з метою встановлення, зміни правовідносин, а саме: укладення кредитного договору, внесення змін до нього. Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, оскільки, відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення суми кредитної заборгованості відповідно до кредитного договору №00-9716843 від 11.04.2024 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 6000 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту (за виключенням суми комісії), та нарахованих з врахуванням комісії заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 18673,20 грн., що в загальній сумі становить 24673,20 грн. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню частково. Крім того, позивач ставить питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору та 7000 грн. витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п.1, 2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн представник позивача надав копії: договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко і партнери»; додаткову угоду №7 до Договору про надання правничої допомоги 07/04/25-02 від 07.04.2025; акт прийому - передачі наданих послуг до договору № 07/04/25-02 від 07.04.2025, згідно якого складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до боржника, яким є [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9716843 від 11.04.2024 вартує\~5000,00 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9716843 від 11.04.2024 вартує 1000,00 грн., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №00-9716843 від 11.04.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] вартує 500, 00 грн., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №00-9716843 від 11.04.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] вартує 500,00 грн. Загальна вартість складає 7000,00 грн.. З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2390,90 грн. (із розрахунку 2422,40*98,7% = 2390,90) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6909 грн. (із розрахунку 7000*98,7:100 = 6909). Враховуючи обставини справи, на підставі ст.ст. 526, 530, 546, 554, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: partial