Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Описова частина рішення:04.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника позивача ТОВ «Алекскредит» - Колеснікової І.О. до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2025 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 26.10.2020 між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №4106020. Договір був підписаний 26.10.2020 шляхом введення одноразового ідентифікатора PS4106020 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://alexcredit.ua. ТОВ «Алекскредит» належним чином у повному обсязі виконало свої зобов`язання за договором, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом перерахування на їх картковий рахунок позичальника. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору, кредитодавцем було нараховано проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою визначеною п.1.7.3. Договору, за період з дати видачі кредиту 26.10.2020 до кінцевої дати виконання договору 10.05.2021 (включно). Станом на 30.04.2025 загальна заборгованість за договором становить 20 016,00 гривень, а саме: - 3 000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; - 17 016,00 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Просить позов задовольнити. 25.07.2025 від представника відповідача [PERSON] - Нечипорук І.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивач стверджує, що 26.10.2020 між ним та відповідачем укладено договір про надання кредиту №4106020. В п. 1.1 Договору №4106020 зазначено, що визначення понять і термінів, які містяться у Договорі, тлумачаться відповідно до цього Договору та розділу 2 Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця http://alexcredit.ua. Ні в оферті до Договору №4106020, ні в самому Договорі не визначено порядок зарахування коштів на рахунок позичальника. Відтак, при вирішенні даного спору дослідженню підлягає не лише Договір №4106020, а в Правила надання кредиту. Останні позивачем до суду не подавалися. На сайті позивача за посиланням http://alexcredit.ua/umovi/uk опубліковані Правила надання кредиту, затверджені протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Алекскредит» № 04/12-24 від 04.12.2024, доступу до архівних Правил відсутній. Відтак, встановити усі деталі надання кредиту за Договором №4106020 не видається за можливе. Крім того, жодних первинних документів, які б підтверджувати факт надання у позику позивачем коштів відповідачу не надано. Рівнозначно, як і не подано до суду банківських виписок по рахунку ТОВ «Алекскредит», які б свідчили про факт списання з рахунку товариства та зарахування на рахунок відповідача коштів у сумі 3 000,00 грн. Відтак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт надання відповідачу у позику грошових коштів. Щодо довідки ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №5565-ВП від 03.04.2025, то в силу положень ст. 77 ЦПК України, даний документ не є належним доказом, який підтверджує здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів за Договором №4106020 з наступних підстав: - між відповідачем по справі та ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» ніколи не укладалися жодні цивільно-правові угоди, відтак між означеними особами відсутні зобов`язальні правовідносини; - до позову не додано копію угоди на переказ коштів №ВП-220817-1 від 22.08.17, відтак суд та відповідач позбавлені можливості дослідити зміст даної угоди та визначити на якій підставі ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає позивачу послуги з переказу коштів в національній валюті; - до позову не додано первинну бухгалтерську документацію та виписку по рахунку ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підтвердження факту перерахунку коштів в сумі 3000,00 грн на рахунок відповідача. Якщо ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» виступало кредитним посередником, то позивач при укладенні Договору №4106020 повинен був дотриматися вимог щодо надання інформації про такого посередника, які визначені Законом України «Про споживче кредитування». Окрім того, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а отже не є належним доказом існування боргу. Вказує, що позивач просить суд стягнути з відповідача окрім 3 000,00 грн, також 17 016 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом (обраховано за базовою та спеціальною ставками відсотків). Період за який нараховані проценти - з 26.10.2020 по 10.05.2021. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Просить суд відмовити ТОВ «Алекскредит» в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 20 016 грн. Стягнути з ТОВ «Алекскредит» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн (докази на підтвердження понесених витрат будуть подані до суду в строк, що визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Заяви (клопотання) учасників справи В позовній заяві представник позивача просить суд розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача (а.с.1-11). 23.06.2025 від відповідача [PERSON] надійшла заява про залишення позовної заяви без руху (а.с.76-91). 24.06.2025 від представника відповідача Нечипорук І.С. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (а.с.92-97). 24.06.2025 надійшло повідомлення № 82117 про надання адвокату доступ до справи за допомогою Електронного кабінету Користувача ЄСІТС (а.с.98). 25.06.2025 від представника позивача Колеснікової І.О. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі(а.с.106). 02.07.2025 від представника позивача Колеснікової І.О. надійшла заява на виконання ухвали суду (а.с.107-111). 22.07.2025 від представника відповідача Нечипорук І.С. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.112-115). Процесуальні дії у справі 05.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №1452643 від 04.06.2025 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Суддя своєю ухвалою від 05.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребував за клопотанням представника позивача в АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, адреса: 01001, Україна, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок, 1Д): -інформацію чи емітована платіжна карта № [NUMBER] , на яку були перераховані кредитні кошти на ім`я відповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; - виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] за період 26.10.2020. 20.06.2025 на виконання ухвали судді від 05.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» надано витребувані документи. Суд своєю ухвалою від 25.06.2025 задовольнив заяву [PERSON] про залишення позовної заяви без руху; позовну заяву залишив без руху. Суд своєю ухвалою від 29.07.2025 продовжив розгляд справи. В судовому засіданні протокольно оголошено перерву до 12.08.2025 до 09.10 год. Відповідач в судове засідання не з`явився, його інтереси згідно ордеру про надання правничої (правової) допомоги представляла адвокат Нечипорук І.С. Представник відповідача Нечипорук І.С. будучи присутня в залі судових засідань в режимі відеоконференції заперечила позовні вимоги із підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додатково вказала, що у ТОВ «Алекскредит» немає ліцензії на укладення договору від 26.10.2020. Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що 26.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» запропонувало [PERSON] укласти договір про надання кредиту №4106020 від 26.10.2020. Вищевказану пропозицію (оферту) щодо надання кредиту №4106020 від 26.10.2020 підписано [PERSON] за допомогою накладення останньою електронного підпису одноразовим ідентифікатором PS4106020 (а.с.12-17). 26.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту № 4106020. Сума кредиту складає 3 000,00 гривень (п. 1.3. Договору). Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цього Договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника (п.1.4. Договору). Відповідно до п. 1.5. Договору за цим Договором Позичальник сплачує кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. Правил), яка може нараховуватись у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник. П.3.1 Договору сторони погодили, що строк його дії встановлюється з дати укладення договору (п.2.9. Правил) 26.10.2020 до кінцевої дати виконання договору 10.05.2021 включно (а.с.18-22). У паспорті споживчого кредиту містяться основні умови кредитування з врахуванням побажання споживача: тип кредиту - кредит; сума кредиту - 3 000,00 грн.; мета кредиту - інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) ; спосіб надання кредиту - шляхом безготівкого перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не пізніше кінця робочого дня кредитодавця наступного за дня підписання договору (а.с.23-26). На підтвердження укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] надано копію паспорта відповідача (а.с.27). ТОВ «Алекскредит» виконало свої зобов`язання за договором про надання кредиту та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки директора ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» О.О.Тихонова №5565-ВП від 03.04.2025 (а.с.28). Згідно з копією досудової вимоги ТОВ «Алекскредит» зверталося до [PERSON] із вимогою про досудове врегулювання спору за договором про надання кредиту №4106020 від 26.10.2022 Вих. №17/04-41 від 17.04.2025, яка станом на 17.04.2025 становить 20 016,00 гривень (а.с.51-58). Станом на 30.04.2025 у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість за договором про надання кредиту № 4106220 від 26.10.2020 у розмірі 20 016,00 гривень, яка складається з наступного: - 3 000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; - 17 016,00 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.29-32). Разом із позовною заявою, крім вище згаданого, представник позивача подав до суду такі документи: копію паспорта гр. [PERSON] (а.с.27), свідоцтво про реєстрацію ТОВ «Алекскредит»» (а.с.33), статут ТОВ «Алекскредит» (а.с.34-46), виписку з ЄДР (а.с.47-48), витяг з ДРФУ (а.с.49), ордер про надання правничої допомоги №1305315 від 28.05.2025 (а.с.59), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №4441 від 03.01.2025 (а.с.60). На виконання вимог ухвали судді від 05.06.2025- 20.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» надав інформацію, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Крім того, згідно виписки наданої АТ КБ «ПриватБанк» 26.10.2020 відбулося зарахування переказу на карту у сумі 3 000,00 гривень (а.с.73-75). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з укладенням договору про надання кредиту № 4106020 від 26.10.2020. Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Як встановлено судом ТОВ «Алекскредит» набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі договору про надання кредиту № 4106020 від 26.10.2020. Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.5 ч.1ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, суд доходить висновку, що в даному випадку між сторонами укладено кредитний договір в електронній формі. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача з приводу того, що даний договір не був укладений відповідачем та вважає доведеним, що [PERSON] , будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, з твердженням представника відповідача про те, що матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту суд не погоджується, оскільки такі спростовуються довідкою директора ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» О.О.Тихонова №5565-ВП від 03.04.2025, з якої вбачається, що відповідно до договору ВП-220817-1 від 22.08.17 було здійснено за дорученням ТОВ «Алекскредит» успішний переказ коштів на картку клієнта: 26.10.2020 на суму 3 000 грн., маска картки [NUMBER] , код авторизації 937765, номер транзакції в системі WayForPay - 63335282713558974071172585312533 (а.с.28). Окрім цього, в матеріалах справи міститься інформація надана АТ КБ «ПриватБанк» , згідно якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Крім того, згідно виписки наданої АТ КБ «ПриватБанк» 26.10.2020 відбулося зарахування переказу на карту у сумі 3 000,00 гривень (а.с.73-75). Доказів того, що банківська картка № [NUMBER] відповідачу не належить, матеріали справи не містять. Не надано відповідачем і доказів того, що на його картку № [NUMBER] не було перераховано 26.10.2020 суму у розмірі 3 000 грн. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, і він мав можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними кредитними договорами. Питання про те, чи мало право ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» перераховувати кошти та займатись відповідними фінансовими операціями не входить до предмета доказування, оскільки предметом даного спору є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання кредиту № 4106020 від 26.10.2020, укладеного між ним та позивачем. Крім того, на твердження представника відповідача Нечипорук І.С. про те, що Правила надання кредиту позивачем до суду не подавалися, а на сайті позивача за посиланням http://alexcredit.ua/umovi/uk опубліковані Правила надання кредиту, затверджені протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Алекскредит» № 04/12-24 від 04.12.2024, доступу до архівних Правил відсутній, суд зазначає, що на сайті ТОВ «Алекскредит» за посиланням http://alexcredit.ua/umovi/uk, зокрема в кінці розміщені/доступні усі Правила надання кредиту ТОВ «Алексткредит», в тому числі затверджені протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Алекскредит» № 05/11-19 від 05.11.2019. Окрім того, представник відповідача вказує, що розмір нарахованих відсотків не відповідають законодавству України, у тому числі п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Так, відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 525 та частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, для належного виконання договірних зобов`язань необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитним коштами, а прострочення виконання зобов`язань є їх порушенням. Відсотки за кредитом є договірними умовами згідно положень ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18) дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове повернення кредиту та нарахованих на день пред`явлення такої вимоги процентів за користування кредитом. Після цього, кредитодавець має право лише на стягнення з боржника інфляційних втрат (якщо кредит було надано в національній валюті в гривнях) та трьох процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідно до статті 625 ЦК України. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: що «ПРОЦЕНТИ ЗА КОРИСТУВАННЯ КРЕДИТОМ - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. ПРОЦЕНТИ ЗА НЕПРАВОМІРНЕ КОРИСТУВАННЯ ЧУЖИМИ ГРОШОВИМИ КОШТАМИ - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно п.5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Аналізуючи вищезазначене, заявлена позивачем до стягнення прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 17 016 гривень не є сумою неустойки (штраф чи пеня) згідно ЗУ «Про захист прав споживачів» чи ЗУ «Про споживче кредитування», тому, згідно ст. 551 ЦК України, розмір простроченої заборгованості за нарахованими процентами не може бути зменшений, крім того такі вимоги позивачем заявлені в строк кредитування, а саме до 10.05.2021. Разом з тим відповідач [PERSON] не звертався за захистом своїх прав в порядку ст.ст.11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо визнання несправедливими умов договору, де йдеться про нарахування процентів за користування кредитом, власного розрахунку заборгованості, щодо кредитного договору суду не представив. Щодо твердження представника відповідача Нечипорук І.С. про те, що ТОВ «Алекскредит» немає ліцензії на укладення договорів суд зазначає, що дане твердження є безпідставним, так як в загальному доступі наявна інформація щодо наявності такої ліцензії в ТОВ «Алекскредит»; доказів відсутності такої ліцензії в ТОВ «Алекскредит» стороною відповідача не надано; крім того, клопотань про витребування доказів заявлено не було. Відтак, враховуючи те, що суд встановив факт укладення між позивачем ТОВ «Алекскредит» та відповідачем [PERSON] договору про надання кредиту, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, тому суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом, а відтак, позов підлягає до повного задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 2422,40 гривень судового збору Вирішуючи питання судових витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з такого. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн, на підтвердження понесення яких надав ордер про надання правничої допомоги №1305315 від 28.05.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №4441 від 03.01.2025. Водночас, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутній розрахунок витрат на правову допомогу, а також документальне підтвердження їх понесення позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки, представником позивача не підтверджено понесених витрат на правничу допомогу належними доказами, тому такі стягненню з відповідача не підлягають. Резолютивна частина рішення:

Outcome: approved