Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 07.08.2025 у вищевказаній справі було ухвалено рішення. Адвокат позивачки до закінчення судових дебатів у справі заявив про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу та проведення експертизи з поважних причин, а тому просив суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог. В зв`язку із вищевказаним, судом було встановлено позивачці п`ятиденний термін після ухвалення рішення (до 12.08.2025) для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат і призначено судове засідання для вирішення даного питання. У строк встановлений судом позивачкою було надано суду докази щодо розміру понесених нею витрат на професійну правничу допомогу та проведення експертизи. Згідно із ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, передбаченому частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення. В судове засідання позивачка та/або її адвокат не з`явились, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, сторона позивача не з`явилась в засідання без поважних причин. Адвокат відповідача не заперечував щодо проведення судового засідання у відсутність позивачки та/або її адвоката. У відповідності до ч.\~4\~ст.\~270\~ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи вищевказане, думку адвоката відповідача та положення ст. 223 і ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд постановив провести судове засідання у відсутність позивачки та/або її адвоката (ухвала постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання). Заслухавши позицію адвоката відповідача, дослідивши докази понесення позивачкою судових витрат, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням суду у даній цивільній справі від 07.08.2025 було прийнято визнання відповідачем позовних вимог; позов задоволено; визнано спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1 399 см3, д.н.з. [NUMBER] ; поділено спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] ; припинено право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на транспортний засіб марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1 399 см3, д.н.з. [NUMBER] , та виділити вказаний автомобіль [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки транспортного засобу марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1 399 см3, д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 91 216, 91 гривень. Також судом вирішено питання про розподіл судового збору. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позові позивачкою на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України було наведено попередню (орієнтовну) суму судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу - 10\~000, 00 гривень. На виконання положень п. 17 ч. 2 ст. 197 ЦПК України в підготовчому засіданні судом було з`ясовано розмір заявлених сторонами судових витрат. Так, адвокатом позивачки було заявлено витрати по сплаті судового збору, на професійну правничу допомогу та пов`язані із проведенням експертизи. Адвокатом відповідача витрати заявлено не було. При цьому суд зауважує, що встановлення стороні позивача строку для надання доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу та пов`язаних із проведенням експертизи після ухвалення судового рішення обумовлено тим, що в підготовчому засіданні, яке відбулось 07.08.2025, адвокат відповідача заявив про визнання позовних вимог, прийнявши які, суд за результатами підготовчого провадження у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалив рішення. Водночас докази розміру цих судових витрат у відповідності до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України могли бути подані сторонами до закінчення судових дебатів. Відповідно, сторона позивача правомірно розраховувала на можливість надання таких доказів до закінчення судових дебатів. Тому, на думку суду, справедливим є вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та пов`язаних із проведенням експертизи, у даному випадку, після ухвалення судового рішення. Надаючи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу у встановлений судом строк із дотриманням порядку їх надання, позивачка просила стягнути з відповідача 10 000, 00 гривень витрат на професійну правничу допомогу та 4\~543, 68 гривень витрат пов`язаних із проведенням експертизи. Так, відповідно до п. 1 і п. 2 ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~зокрема,\~належать витрати\~на професійну\~правничу допомогу\~та витрати пов`язані із проведенням експертизи. Згідно із п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судом встановлено, що позивачкою за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи сплачено 4\~543, 68 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 06.01.2025. (а.с. 127) Доводи адвоката відповідача про те, що дані витрати не були необхідними у цій справі, адже у сторін був відсутній предмет спору, є безпідставними й необґрунтованими. Підставою звернення позивачки до суду із позовом стала наявність неврегульованих спірних питань щодо поділу майна подружжя. Отримавши копію позовної заяви із доданими до неї документами та ухвалу суду від 14.10.2024, відповідач не повідомив суд до засідання, в якому вирішувалось клопотання про призначення у даній справі експертизи, або під час нього про відсутність предмета спору, як стверджує його адвокат наразі, про мирне врегулювання спору тощо. Заяву про визнання позову було подано адвокатом відповідача лише 07.08.2025. Враховуючи вищевикладене та предмет спору, витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у даній справі були необхідними. Судом встановлено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Отже, враховуючи положення п. 2 ч. 3 ст. 133 та 1. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати пов`язані із проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 4\~543, 68 гривень. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат пов`язаних із оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження судових витрат позивачки на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання професійної правничої допомоги № 3/9 від 26.09.2024 із додатком № 1 до нього, акт прийому-передачі наданих послуг від 08.08.2025 та квитанцію до прибуткового касового ордера № 3/9 від 26.09.2024. (а.с. 124-126) Судом встановлено, що 26.09.2024 між [PERSON] та адвокатом Когутницьким В.М. було укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 3/9. (а.с. 124-124зв.) Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Когутницький В.М. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 569/10, виданого 24.11.1994. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Як вбачається із додатку № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 3/9 від 26.09.2024, сторони даного правочину досягли домовленості про те, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, є фіксованим і становить 10\~000, 00 гривень. (а.с. 124зв.) За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Твердження адвоката відповідача про те, що договір про надання професійної правничої допомоги № 3/9 від 26.09.2024 використовується позивачкою й у іншій цивільній справі - про визначення місця проживання дитини, не заслуговують на увагу, адже як вбачається із змісту п. 7 цього договору, даний договір стосується захисту прав та інтересів [PERSON] саме у справі про поділ майна подружжя. На виконання умов вищевказаного договору позивачкою 29.06.2024 було сплачено адвокату Когутницькому В.М. 10 000, 00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 3/9 від 26.09.2024 та актом прийому-передачі наданих послуг від 08.08.2025. (а.с. 125-126) Зважаючи на заперечення адвоката відповідача, судом звернуто увагу й на те, що у разі встановлення сторонами договору про надання правової допомоги гонорару у фіксованому розмірі, як у даному випадку, надання детального опису робіт на виконання положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України, не є необхідним, оскільки розмір гонорару, в такому випадку, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником, а отже є визначеним. Крім цього, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Також судом враховано, зважаючи на доводи адвоката відповідача щодо неналежності доказів оплати позивачкою витрат за надану професійну правничу допомогу, що такі витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Фактичність витрат на правничу допомогу слід розглядати у широкому сенсі, включаючи не лише оплату таких витрат, але й виходячи власне із того, що достатньою є наявність відповідного договірного обов`язку. Отже, оскільки договірний обов`язок щодо оплати наявний, то такого обов`язку достатньо для визначення витрат фактичними і такими, що підлягають компенсації позивачу. На вищевикладене неодноразово звертав Верховний Суд у своїх постановах. Такий же висновок також викладений у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Савін проти України» (заява № 34725/08), «Тебєті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03). Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved