Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

03 червня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява, для розгляду визначено суддю та передано 06 червня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Заявник просив суд встановити факт смерті [PERSON] - своєї матері, яка померла [INFO] , у місті Маріуполь. Заява мотивована тим, що реєстрацію даних фактів відповідно до законодавства України неможливо провести за місцем смерті, оскільки на території Донецької області державні органи влади України тимчасово не здійснюють свою діяльність. Ухвалою судді від 11 червня 2025 року у справі відкрито провадження. Заявник у судове засідання не з`явився, будучи повідомленими про час, дату і місце судового розгляду належним чином. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання з процесуальних питань не надходили до суду. Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд встановив наступні обставини і прийшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, померла особа - [PERSON] була матір`ю заявника [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим РАЦС м. Рубіжне 26 липня 1983 року за актовим записом № 695 /а. с. 10/. [PERSON] , як вбачається з копії медичного свідоцтва про причину смерті № 3738 від 25 вересня 2024 року, померла [INFO] внаслідок набряку головного мозку та легень, атеросклеротичної хвороби серця/а. с. 18/. Так званим «орджоникидзовским отделом ЗАГС мариупольского городского управления юстиции министерства юстиции донецкой народной республики» видано свідоцтво про смерть [PERSON] , яка настала [INFO] у місті Маріуполь, і складено актовий запис № 632 /а. с. 17/. Згідно з пунктом 8 частини першої ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до частини другої ст. 317 ЦПК України у редакції Закону № 2345-IX від 01 липня 2022 року, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 (у редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 117-р) визначено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, через тимчасову окупацію рф, до якого належать населені пункти Донецького району Донецької області, зокрема місто Донецьк, у якому видано медичне свідоцтво про смерть [PERSON] . Згідно з положеннями частини другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (частина друга вказаної статті), будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану (частина третя вказаної статті). У відповідності до частини першої ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правові режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародні договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, будучи померлим у місті Маріуполь Донецької області, державна реєстрація смерті матері заявника - [PERSON] (1947 року народження) - не була проведена у відповідності до законодавства України. На території України даний факт неможливо засвідчити, оскільки заявником для підтвердження факту смерті подано документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. У зв`язку з вищенаведеним суд зазначає, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. У цьому випадку такими документами є надані заявником свідоцтва про смерть і довідки про смерть. Оскільки реєстрація смерті громадянина України [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то суд вбачає наявність законних підстав встановити факт смерті у судовому порядку. За приписами частини другої статті 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з частиною четвертої ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved