Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

17.02.2025 [PERSON] подала до Автозаводського районного суду м. Кременчука позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 жовтня 1996 року Палацом шлюбів м. Кременчук, актовий запис № 958. На обґрунтування позову зазначено, що сторони перебувають у шлюбі з 04.10.1996, спільних неповнолітніх дітей не мають. З травня 2021 року вони проживають окремо, оскільки відповідач виїхав до іншого міста. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства не ведуть. Вважала, що шлюб носить формальний характер, а подальше збереження сім`ї неможливе і суперечить її інтересам. 18.02.2025 Автозаводським районним судом м. Кременчука отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача у порядку, передбаченому частинами 6, 7 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.02.2025 цивільну справу передано за підсудністю до Чугуївського міського суду Харківської області. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області (суддя Бунін Є. О.) від 24.04.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено відкрите судове засідання на 17.06.2025. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17.06.2025 цивільну справу передано за підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області. 29.07.2025 матеріали цивільної справи надійшли до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.07.2025 прийнято справу до провадження судді Овдієнка В. В. та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 25.08.2025. 25.08.2025 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися повторно. Позивач [PERSON] засобами телефонного зв`язку повідомила про неможливість прибуття до суду, просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] також засобами телефонного зв`язку повідомив про неможливість прибуття до суду, просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копії свідоцтва про одруження [NUMBER] , що сторони перебувають у шлюбі з 04.10.1996 (а. с. 6). Даними копії паспорта громадянина України [NUMBER] підтверджується, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 3-5). Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру № 1126833 від 18.02.2025 підтверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спору про поділ майна між сторонами у цій справі немає. Відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і, відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Оскільки сторони не заявляли відповідних вимог, після розірвання шлюбу прізвища сторін належить залишити без змін. Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання щодо розподілу судових витрат суд не вирішував.

Outcome: approved