Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

20 травня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 18, 104-105, 110 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 05 серпня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 68. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 серпня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 15 листопада 2023 року позивач змінила прізвище « [PERSON] » на своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу у сторін є спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та проживає із позивачем. Причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося з моменту укладення шлюбу. Одразу після реєстрації шлюбу відповідач не проявляв ініціативи до створення спільної сім`ї, не приймав участі у сімейному житті, не підтримував позивача морально чи матеріально під час вагітності. Спільного побуту сторони не вели, однією сім`єю фактично не проживали. Під час вагітності позивач перебувала без участі та допомоги відповідача. Він не цікавився її станом здоров`я, не надавав підтримки, не був присутній під час важливих моментів, пов`язаних з вагітністю та народженням дитини. Після народження дитини участі у її вихованні відповідач також не брав. Спільного господарства сторони не вели, майна разом не набували, проживали за різними адресами з моменту укладення шлюбу. Взаєморозуміння між позивачем та відповідачем не було, шлюбні стосунки між ними фактично відсутні. На думку позивача збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя не має жодних перспектив. Ухвалою судді від 30 травня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 23 червня 2025 року. Ухвалою суду від 23 червня 2025 року судовий розгляд справи було відкладено на 06 серпня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду подана заява позивача, в якій вона просила розглядати цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав, причини неявки суд не повідомив. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 06 серпня 2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що згідно\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~виданого 05\~серпня 2023\~ року Славутицьким відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Вишгородському районі\~Київської області\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Київ),\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~05\~серпня 2023\~року зареєстрували\~шлюб у Славутицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 05 серпня 2023 року складено відповідний актовий запис № 68. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу у сторін народилася спільна дитина син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 29 травня 2024 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 15 листопада 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] змінила ім`я, про що 15 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис № 08. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені [PERSON] . Як видно з Витягів з Реєстру територіальної громади № 2025/006119466 від 12.05.2025, № 2025/006119362 від 12.05.2025, позивач [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося з моменту укладення шлюбу. Одразу після реєстрації шлюбу відповідач не проявляв ініціативи до створення спільної сім`ї, не приймав участі у сімейному житті, не підтримував позивача морально чи матеріально під час вагітності. Спільного побуту сторони не вели, однією сім`єю фактично не проживали. Під час вагітності позивач перебувала без участі та допомоги відповідача. Він не цікавився її станом здоров`я, не надавав підтримки, не був присутній під час важливих моментів, пов`язаних з вагітністю та народженням дитини. Після народження дитини участі у її вихованні відповідач також не брав. Взаєморозуміння між позивачем та відповідачем не було, шлюбні стосунки між ними фактично відсутні. На думку позивача збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя не має жодних перспектив. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, син сторін [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати разом з позивачем. Спірних питань по розподілу майна, набутого за час шлюбу, між сторонами немає. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved