Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 21.05.2022 року між ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» та [PERSON] було укладено договір № 13918063 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони, відповідно до умов якого ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» зобов`язалося надати [PERSON] погоджений перелік послуг у виді охорони об`єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язався оплатити вартість наданих послуг. ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» свої зобов`язання за договором виконувало належним чином у повному обсязі. У свою чергу, з моменту підписання договору [PERSON] періодично допускав прострочення оплати за звітний місяць, в якому надавалися послуги. З лютого місяця 2024 року та до 30 вересня 2024 року [PERSON] не здійснено жодної оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за послугами у розмірі 4 760 грн. 00 коп. Крім того, умовами договору встановлено штрафні санкції за несвоєчасну оплату наданих послуг у розмірі 100% вартості послуг, що складає 600 грн. 00 коп. Заходи досудового врегулювання спору, що були застосовані ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ», не призвели до погашення [PERSON] виниклої заборгованості за укладеним договором. На підставі вищевикладеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача суму заборгованості оплати за договором про надання послуг, а також суму штрафних санкцій за умовами договору та вирішити питання про розподіл судових витрат. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 11.06.2025 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, шляхом подачі заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача. У вказаному клопотанні представником позивача позовні вимоги було підтримано у повному обсязі, висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Будь-яких інших заяв, клопотань від сторони позивача не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судових засідань [PERSON] повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за його офіційно зареєстрованою адресою проживання, шляхом направлення SMS-повідомлення про виклик до суду на його номер мобільного телефону, вказаний у матеріалах позовної заяви. Як встановлено судом за результатами перевірки стану поштового відправлення, поштові відправлення на ім`я [PERSON] з ухвалою суду про відкриття провадження від 11.06.2025 року та судової повістки про виклик до суду на 10.07.2025 року, судової повістки про виклик до суду на 12.08.2025 року було вручено особисто одержувачу (а.с.34-37, 44-47,48). Станом на момент ухвалення судового рішення від відповідача ані засобами поштового зв`язку, ані на офіційну електронну адресу суду, ані в будь-який інший спосіб не надходило жодних заяв, клопотань, у тому числі відзиву на позовну заяву. Таким чином, [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що позивачем було висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, засвідчено обізнаність щодо наслідків ухвалення заочного рішення суду. З урахуванням вищевикладеного, оскільки [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, то суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з наступним ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Одним з різновидів договорів про надання послуг є договір зберігання, за яким відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. У свою чергу спеціальним видом договору зберігання є договір охорони, за яким відповідно до ст. 978 ЦК України охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Судом встановлено, що 21.05.2022 року між ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» та [PERSON] укладено договір № 13918063 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони (а.с. 10-12). Відповідно до п. 1.1 укладеного договору ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» зобов`язалося надати послуги [PERSON] в обсягах та кількості, які ним обрані, в порядку та на умовах, визначених цим договором. Обумовлений сторонами обсяг послуг та їх вартість вказується в додатку № 1 до договору та являється його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 1.2, 1.3 договору № 13918063 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 21.05.2022року (а.с. 10-12), додатку № 1 до договору (а.с. 12 зв.) сторонами було погоджено надання [PERSON] послуги «охорона об`єкта» за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу відповідно до розділу 2 укладеного договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо оплати послуг ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ», які визначені у п. 1.3 вказаного договору. Згідно п. 2.1 укладеного договору вартість обраних [PERSON] послуг визначається сторонами у Додатку № 1 до даного договору. З Додатку № 1 до договору вбачається, що вартість послуг ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» у виді охорони об`єкта складає 600 грн. за місяць, які відповідно до п. 2.3 цього ж договору мають сплачуватися [PERSON] на умовах передоплати щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця, в якому надаються послуги. З наданих суду копії договору № 13918063 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 21.05.2022 року та додатків до нього (а.с. 10-14) вбачається, що як сам договір, так і додатки до нього укладені в письмовій формі, підписані сторонами цих договірних відносин, у тому числі особисто [PERSON] . Підписавши договір та додатки до нього, [PERSON] надав згоду на отримання від ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» визначених у договорі послуг, засвідчив свою обізнаність, ознайомлення з умовами договірних зобов`язань та підтвердив своє волевиявлення на виникнення останніх на обумовлених сторонами умовах. Таким чином, суд приходить до висновку, що між ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» та [PERSON] у письмовій формі укладено договір № 13918063 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 21.05.2022 року, з моменту укладення якого [PERSON] добровільно взяв на себе зобов`язання, зокрема, щодо оплати послуг ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» у порядку та на умовах, визначених у договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що з моменту укладення договору від 21.05.2022 року (з урахуванням автоматичної пролонгації укладеного договору відповідно до положень п. 8.2 договору) ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» належним чином здійснювалося виконання свого обов`язку щодо надання послуг, перелік яких визначений у п. 1.3 укладеного договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 7) підтверджується, що протягом періоду з лютого 2024 року по вересень 2024 року позивачем за надані послуги відповідно до умов укладеного договору здійснювалося нарахування абонентської плати у розмірі 600 грн. 00 коп. (крім вересня 2024 року, в якому абонентська плата нарахована у відповідності до обставин дострокового припинення надання послуг). У свою чергу з розрахунку заборгованості підтверджується, а відповідачем не спростовано, що за вказаний період часу на виконання умов договору [PERSON] не сплатив жодної суми грошових коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті вартості наданих послуг у розмірі 4\~760 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За наведених вище обставин судом підтверджено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання щодо щомісячної сплати вартості наданих за укладеним договором послуг з охорони об`єкта шляхом сплати абонентської плати у встановлений строк та порядку, а також суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості, вважає його обґрунтованим та правильним. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами договору про надання послуг, прострочення виконання замовником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати факт порушення зобов`язання або розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення між ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» договору про надання послуг № 13918063 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 21.05.2022 року, факт виконання ПП «ШЕРІФ ТЕРИТОРІЯ БЕЗПЕКИ» взятих на себе зобов`язань, факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з оплати вартості наданих послуг, а також обґрунтованість та правильність заявленої до стягнення суми заборгованості. Відповідно до п. 5.1.1 укладеного договору за несвоєчасну оплату наданих послуг протягом календарного місця, [PERSON] зобов`язався оплатити штрафні санкції у розмірі 100% вартості послуг, зазначених у п. 2 Додатку № 1 до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Одним з різновидів забезпечення виконання зобов`язання відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України є неустойка (штраф, пеня), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Таким чином, судом встановлено, що у п. 5.1.1 укладеного між позивачем і відповідачем договору погоджено застосування забезпечення виконання зобов`язання у виді неустойки (штрафу). Вказаний правочин викладений як складова частина договору про надання послуг, що укладений у письмовій формі. Таким чином, вказаний правочин є дійсним. На підставі цього, зважаючи на порушення [PERSON] свого зобов`язання, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення штрафу у розмірі 600 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі цього суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (2\~422 грн. 40 коп.). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням судові витрати, які понесені позивачем, підлягають стягненню з [PERSON] . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved