Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 13.06.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просять стягнути з відповідача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту\~ №1412411 від 31.12.2020, в розмірі 34\~829,27 грн, судовий збір у розмірі\~2\~422, 00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7\~000,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту\~ №1412411, за яким товариство зобов`язалося надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За погодженими сторонами умовами сума кредиту склала 9\~500, 00 грн; Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Однак, відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 26.06.2025 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. 03.07.2025 відповідачем було отримано позовну заяву з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи. Таким чином, судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту\~ №1412411, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.2, 1.3 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 9 500,00 грн., строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. У п.1.4 Договору сторони погодили, що тип процентної ставки фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Відповідно до п. 2.1 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] . Договір №1412411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписано відповідачем [PERSON] 31.12.2020 електронним підписом. 31.12.2020 [PERSON] підписала електронним підписом Додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1412411 від 31.12.2020, яким погоджено графік платежів по кредиту. Також, 31.12.2020 [PERSON] електронним підписом підписала паспорт споживчого кредиту до договору про споживчий кредит, з якого вбачається, що сума кредиту 9 500,00 грн., строк кредитування 30 днів, реальна річна процентна ставка 693,50%. Відповідно до довідки № 2643_241009093157 від 09.10.2024, наданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення», було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 31.12.2020 17:13:05 на суму 9500,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 76468739, призначення платежу: Зачисление 9500 грн на карту [NUMBER] . 22.02.2021 ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали Договір факторингу №015-220221, згідно якого ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до [PERSON] за договором №1412411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.12.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 4528. В подальшому, 21.08.2024, ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» та «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» уклали Договір факторингу №20240821/1, згідно якого ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС», включно і до [PERSON] за договором №1412411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.12.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 128. ТОВ «Лінеура Україна» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці [PERSON] кредит на потрібну їй суму, однак відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору. Зазначає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Згідно з розрахунком заборгованості (виписка з особового рахунку), станом на 04.06.2025 сума заборгованості відповідачки становить 34 829,27 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) становить - 9 500,00 грн.; заборгованість по відсотках (та прострочені відсотки) 21 660,00 грн.; заборгованість за пенею та штрафами\~0,00 грн.; інфляційне збільшення\~ 3 669,27 грн. Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судом встановлено факти укладення договору №1412411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.12.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] ; виконання ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язання перед [PERSON] , взятих на себе за договором №1412411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.12.2020 у повному обсязі; передання грошових коштів у сумі 9 500,00 грн відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки; невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором №1412411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.01.2021; переходу на підставі договору факторингу № 015-220221 від 22.02.2021 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «ЛінеураУкраїна» до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору №1412411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.12.2020, укладеного між ТОВ «ЛінеураУкраїна» та [PERSON] ; а також переходу на підставі договору факторингу № 20240821/1 від 21.08.2024 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору №1412411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.12.2020, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] . Як вбачається із наведеного позивачем ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» детального розрахунку заборгованості з особового рахунку [PERSON] , за договором №1412411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.12.2020, сума загальної заборгованості позичальника перед кредитодавцем становить: 34 829,27 грн, з них 9 500,00 грн - заборгованості по тілу кредиту, 21 660,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3 669,27 грн - інфляційне збільшення. На підставі положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Стосовно суми заявленого до стягнення основного зобов`язання (тіла кредиту) в розмірі 9500,00 грн, суд виходить із відсутності у справі доказів виконання позичальницею її обов`язків щодо повернення позичених коштів, разом з тим, з урахуванням принципу диспозитивності, вважає за можливе на підставі наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», врахувати його при вирішенні питання про обґрунтованість позовних вимог, відтак, зазначені грошові кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у заявленому розмірі. Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами суд здійснив перерахунок нарахованих позивачем процентів за період дії договору кредитування, з урахуванням положень п.1.2.,1.3.,1.4.,1.5.,3.1.договору №1412411 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.12.2020, застосовуючи до договору фіксовану процентну ставку 1,9% від суми кредиту за день користування кредитом протягом 30 днів основного строку кредитування та 90 днів строку нарахування процентів з моменту виникнення прострочення. У результаті перерахунку нарахованих позивачем процентів за формулою: сума процентів = (9 500 (грн)/100х 1,9 х 120 (днів) =21 660,00 грн, суд дійшов висновку, що позивач просить суд стягнути проценти за період користування кредитом у розмірі, передбаченому умовами договору. Разом з тим, із урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, крім цього, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 21 660,00 грн обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Також, суд вважає належними до стягнення 3 669,27 грн інфляційного збільшення, нараховані за період з 30.01.2021 по 23.02.2022. При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник [PERSON] належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позичальник взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки не повернула, відтак, вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 34 829 грн. 27 коп. підлягають до задоволення. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, на підтвердження яких позивачем були надані: договір про надання правової допомоги № 250127-5Ш від 27.01.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О.М., копію попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 7\~000, 00 грн., суд зазначає наступне. За змістом статті 134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:\~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказує, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. В даній справі, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved