Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «Коллект центр», адреса: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, код ЄДРПОУ 44276926 (далі позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір № 101306033. \~ \~ \~ \~Згідно п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язувався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у сумі 4500,00 грн. з процентною ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, базова процентна ставка становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. \~ \~ \~ \~Так, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у кредит. \~ \~ \~ \~29 грудня 2021 року було укладено договір № 29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101306033. \~ \~ \~ \~10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101306033. \~ \~ \~ \~Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 101306033. \~ \~ \~ \~Відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка, станом на день формування заяви, складає 31412,52 грн. та складається із: \~ \~ \~ \~- заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 4275,00 грн.; \~ \~ \~ \~- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 27137,52 грн. \~ \~ \~ \~Крім цього, 30 серпня 2021 року між ТОВ «Маніфа» та [PERSON] було укладено Договір № 3067974. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2.1. Договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 1700,00 грн. з фіксованою процентною ставкою 1,99 % від суми позики за кожен день користування позикою. \~ \~ \~ \~Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у кредит. 09 лютого 2022 року було укладено договір № 09/02-2022 відповідно до якого ТОВ «Маніфа» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3067974. \~ \~ \~ \~10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3067974. \~ \~ \~ \~Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3067974. \~ \~ \~ \~Відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка, станом на день формування заяви, складає 21249,90 грн. та складається із: \~ \~ \~ \~- заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 1700,00 грн.; \~ \~ \~ \~- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 19549,90 грн. \~ \~ \~ \~Також, 02 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір № 3742970. \~ \~ \~ \~Згідно п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язувався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у сумі 3100,00 грн. з процентною ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, базова процентна ставка становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. \~ \~ \~ \~Так, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у кредит. \~ \~ \~ \~13 січня 2022 року було укладено договір № 13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3742970. \~ \~ \~ \~10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3742970. \~ \~ \~ \~Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3742970. \~ \~ \~ \~Відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка, станом на день формування заяви, складає 20374,75 грн. та складається із: \~ \~ \~ \~- заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3100,00 грн.; \~ \~ \~ \~- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 16933,75 грн.; \~ \~ \~ \~- заборгованість за комісіями 341,00 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми цивільного законодавства, позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами у загальній сумі 73037,17 грн. та понесені судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень. \~ \~ \~ \~11 червня 2025 року, у межах строку встановленого судом, представником відповідача [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого сторона відповідача позовні вимоги визнала частково. Так, сторона відповідача не заперечує факту укладення спірних кредитних договорів та факту отримання грошових коштів у кредит. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] вказує на те, що по трьом кредитним договором було нараховано заборгованість по процентам поза межами строку кредитування, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та стягнення із відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками, які повинні були нараховуватися в межах строку кредитування. \~ \~ \~ \~Крім цього, представник відповідача [PERSON] вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу значно завищеним та просить зменшити такі витрати в межах розумності та справедливості та провести розподіл судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~19 червня 2025 року представником позивача [PERSON] було подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якого остання просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з огляду на те, що умови кредитних договорів було погоджено сторонами та такі є обов`язковими для виконання. Із розрахунків заборгованості по кредитним договорам чітко вбачається, що нарахована заборгованість відповідає умовам кредитних договорів. Щодо посилання сторони відповідача на зменшення суми судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги з огляду на їх неспівмірність із складністю справи, представник позивача вказує, що такі твердження є тільки припущеннями сторони відповідача та не ґрунтуються на жодних доказах. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача Німченко А.Р. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві та відповіді на відзив. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник відповідача Солод В.М. позовні вимоги визнав частково та заперечував проти стягнення заборгованості по процентам, яка була нарахована поза межами строку кредитування трьох кредитних договорів. \~ \~ \~ \~Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статею 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2\~ст. 639 ЦК України). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.\~205,\~207 ЦК України). Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~ст. 1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 101306033 від 13 вересня 2021 року, судом встановлено наступне. 13 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 101306033, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора. Крім цього, факт укладення вказаного договору не заперечується стороною відповідача. За умовами Договору ТОВ «Мілоан» надає [PERSON] кредит у розмірі 4500,00 гривень (п. 1.2 Договору) строком на 30 днів з 13 вересня 2021 року (п. 1.3 Договору) до 13 жовтня 2021 року (п. 1.4 Договору) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1687,50 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п. 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору). Тип процентної ставки за цим Договором фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 Договору (п. 1.7. Договору). Відповідно до п. 2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених п. 1.5.1.-1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору. Пунктом 2.3. Договору передбачено пролонгацію строку кредитування. Продовження вказаного в п. 2.3. Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п.п. 2.3.1.). Проте, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. Відповідно до змісту кредитного договору, у разі не повернення кредитних коштів у визначений договором термін,\~договір передбачає збільшену процентну ставку за подальше користування кредитними коштами. Не дивлячись на те, що підвищені проценти за користування кредитними коштами, в договорі визначається як стандартна процентна ставка (п. 1.6 договору), очевидним є факт, що її нарахування передбачене у разі не виконання відповідачем умов кредитного договору, а саме не повернення кредитних коштів увстановлений п. 1.3 договору строк кредитування) 30-ти денний термін, тобто фактично є санкцією. Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника (п. 2.2.1 договору) за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений п. 1.3 договору строк, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Крім цього, у підтвердження позовних вимог у цій частині, позивачем надано суду графік платежів за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту. Факт отримання коштів позичальником підтверджується платіжним дорученням № 32394233 від 13 вересня 2021 року. Факт отримання грошових коштів у кредит ніяким чином не заперечується стороною відповідача. 29 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за укладеним з [PERSON] договором про споживчий кредит № 101306033 від 13 вересня 2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29-12/2021-45 від 29 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 101306033. У подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 101306033. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит № 101306033 від 13 вересня 2021 року складає 31412,52 грн. та складається із: \~ \~ \~ \~- заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 4275,00 грн.; \~ \~ \~ \~- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 27137,52 грн. За змістом\~ст. 1048 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Відповідно до договору про споживчий кредит № 101306033 від 13 вересня 2021 року, ТОВ «Мілоан» надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 4500,00 грн строком на 30 днів, тобто з 13 вересня 2021 року до 13 жовтня 2021 року. Доказів пролонгації кредитного договору суду не надано. Отже, позивач має право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором до 13 жовтня 2021 року, що, виходячи з передбаченої договором процентної ставки, становить 1687,50 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення та стягнення із відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 5962,50 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4275,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 1687,50 грн, оскільки нарахування та стягнення із відповідача процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вищевказаним вимогам\~ЦК України\~та висновкам Верховного Суду. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором позики № 3067974 від 30 серпня 2021 року, судом встановлено наступне. 30 серпня 2021 року ТОВ «Маніфа» та [PERSON] уклали договір позики № 3067974 від 30 серпня 2021 року, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора. Крім цього, факт укладення вказаного договору не заперечується стороною відповідача. Згідно п. 2.1 договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п. 2.2. договору позики позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України\~гривні. Пунктом 2.3. договору позики встановлені параметри позики - тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 1700,00 грн. Згідно п. 2.4.2. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Згідно п. 2.4.4. договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Згідно п. 2.6. договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом трьох робочих днів з дати підписання договору. Згідно п. 3.6. договору позики у випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою\~на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою, п.2.4.3,\~графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою. 14 жовтня 2021 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору позики № 3067974 від 30 серпня 2021 року, якою продовжили строк користування позикою на 30 днів до 13 листопада 2021 року; середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий 1,99000 %. Факт отримання коштів позичальником підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ніяким чином не заперечується стороною відповідача. 09 лютого 2022 року між ТОВ «Маніфа» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 09-02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфа» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за укладеним з [PERSON] договором позики № 3067974 від 30 серпня 2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 09-02/2022 від 09 лютого 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 3067974 від 30 серпня 2021 року. У подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 3067974 від 30 серпня 2021 року. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики № 3067974 від 30 серпня 2021 року складає 21249,90 грн. та складається із: \~ \~ \~ \~- заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 1700,00 грн.; \~ \~ \~ \~- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 19549,90 грн. Як уже було зазначено вище, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. Отже, позивач має право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором до 13 листопада 2021 року, що, виходячи з передбаченої договором процентної ставки, становить 1014,90 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення та стягнення із відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 2714,90 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1700,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 1014,90 грн, оскільки нарахування та стягнення із відповідача процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вищевказаним вимогам\~ЦК України\~та висновкам Верховного Суду. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 3742970 від 02 жовтня 2021 року, судом встановлено наступне. 02 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 3742970, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора. Крім цього, факт укладення вказаного договору не заперечується стороною відповідача. За умовами Договору ТОВ «Мілоан» надає [PERSON] кредит у розмірі 3100,00 гривень (п. 1.2 Договору) строком на 29 днів з 02 жовтня 2021 року (п. 1.3 Договору) до 31 жовтня 2021 року (п. 1.4 Договору) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1123,75 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п. 1.5.2 Договору); комісія за надання кредиту 341,00 грн., яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору). Тип процентної ставки за цим Договором фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 Договору (п. 1.7. Договору). Відповідно до п. 2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених п. 1.5.1.-1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору. Пунктом 2.3. Договору передбачено пролонгацію строку кредитування. Продовження вказаного в п. 2.3. Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п.п. 2.3.1.). Проте, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. Відповідно до змісту кредитного договору, разі не повернення кредитних коштів у визначений договором термін,\~договір передбачає збільшену процентну ставку за подальше користування кредитними коштами. Не дивлячись на те, що підвищені проценти за користування кредитними коштами, в договорі визначається як стандартна процентна ставка (п. 1.6 договору), очевидним є факт, що її нарахування передбачене у разі не виконання відповідачем умов кредитного договору, а саме не повернення кредитних коштів увстановлений п. 1.3 договору строк кредитування) 30-ти денний термін, тобто фактично є санкцією. Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника (п. 2.2.1 договору) за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений п. 1.3 договору строк, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Крім цього, у підтвердження позовних вимог у цій частині, позивачем надано суду графік платежів за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту. Факт отримання коштів позичальником підтверджується листом ТОВ «ФК «Елаєнс» та ніяким чином не заперечується стороною відповідача. 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2021-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за укладеним з [PERSON] договором про споживчий кредит № 3742970 від 02 жовтня 2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 13-01/2028-79 від 13 січня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3742970 від 02 жовтня 2021 року. У подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3742970 від 02 жовтня 2021 року. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3742970 від 02 жовтня 2021\~року складає 20374,75 грн. та складається із: \~ \~ \~ \~- заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3100,00 грн.; \~ \~ \~ \~- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 16933,75 грн.; \~ \~ \~ \~- заборгованість за комісіями 341,00 грн. Як уже було зазначено вище, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. Отже, позивач має право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором до 31 жовтня 2021 року, що, виходячи з передбаченої договором процентної ставки, становить 1123,75 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення та стягнення із відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 4564,75, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3100,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1123,75 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 341,00 грн., оскільки нарахування та стягнення із відповідача процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вищевказаним вимогам\~ЦК України\~та висновкам Верховного Суду. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкці, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 гривень. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути частину сплаченого позивачем судового збору пропорційно до суми задоволених судом вимог у розмірі 439,18 грн. Також представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), у додатковій постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 756/8257/15. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позовні вимоги задоволено судом частково, суд приходить до висновку, що понесені судові витрати на надання професійної правничої допомоги слід стягнути пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог, що в даному випадку становить 4532,50 грн. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial