Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Позивач ТзОВ «Свеа Фінанс» звернувся з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2033719648 від 24.09.2020 у розмірі 36805,38 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначає, що 24.09.2020 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2033719648, за умовами якого банк взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. Вказує, що на картковий рахунок відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, та за час користування відповідачем використано кредит в загальному розмірі 18000 грн. Зазначає, що за час користування кредитом відповідач здійснював часткові оплати, останню на суму 0,74 грн. 28.06.2022. 20.09.2024 між АТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-24/24, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило свої права вимоги, а позивач набув права вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «ОТП Банк», визначених в реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №2033719648 від 24.09.2020 в сумі 35805,38 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, надає згоду на прийняття заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 24.09.2020 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №2033719648. Даний Договір за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та Договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (а.с.6). Згідно розділу 2 вказаного договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК» www.otpbank.com.ua, відповідач бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Відповідно до умов договору, АТ «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. Судом встановлено, що на картковий рахунок № [NUMBER] відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт. Встановлено, що на виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно з випискою по картковому рахунку відповідачем використано кредит в загальному розмірі 18000,00 грн. (а.с.27-30). З розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором судом встановлено, що відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за картковим рахунком шляхом поповнення цього рахунку у розмірі, зазначеному у розрахунку заборгованості. За час користування картковим рахунком відповідач здійснив поповнення рахунку на загальну суму 18485,74 грн., останній платіж надійшов 28.06.2022 на суму 0,74 грн. (а.с.14-26). Судом встановлено, що 20.09.2024 року між Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір Факторингу №01.02-24/24 (а.с.31-36). Відповідно до Розділу 1 згаданого Договору Факторингу Акціонерне Товариство «ОТП БАНК» відступило (передало) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права вимоги, що належали АТ «ОТП БАНК», і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і боржниками в розмірі портфеля заборгованості. З витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу від 20.09.2024 №01.02-24/24, судом встановлено, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача за договором №2033719648 від 24.09.2020 укладеним між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» в сумі 36805,38 грн. (а.с.45). З розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2033719648 від 24.09.2020, відповідач має загальну заборгованість в сумі 36805,38 грн. (а.с.14-26). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що 24.09.2020 року між Акціонерним Товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2033719648. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови позик, зокрема, розмір позик, порядок її надання і повернення, розмір відсотків за користування позикою. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає за кредитним договором №2033719648 в розмірі 36805,38 грн. ТзОВ «Свеа Фінанс» на підставі вищедослідженого судом договору факторингу, набув права грошової вимоги до відповідача по вказаному договору, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по вказаному договору. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення 2422,40 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved