Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідачів, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.1997 року, посвідченого нотаріально, реєстр № 5206. Належне йому нерухоме майно складається з житлового будинку (загальна площа 66 кв. м., житлова площа 40,2 кв. м.), з господарськими спорудами та побудовами: літня кухня літ. Б, сараї літ. В, Е, погріб літ. Г, гараж літ. Д, огорожа № 1-5, колодязь № 6. Право власності позивача на час його придбання було зареєстровано КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації». Крім того за Державним актом на право приватної власності на землю від 21.05.1996 року земельна ділянка площею 0,31 Га належить [PERSON] в [ADDRESS] . При цьому згідно із планом зовнішніх меж земельної ділянки вбачається, що з правого боку ділянки позивача розташована земельна ділянка [PERSON] (від позначки В до позначки Г). Після початку активних бойових дій в березні 2023 року позивач разом із членами родини переїхав жити в [ADDRESS] , а в червні 2024 року звернувся до ЦНАП Кременчуцького району із заявою про реєстрацію права власності на свій жилий будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району № 73557849 від 10 червня 2024 року у державній реєстрації права власності на нерухоме майно позивача, розташованого за адресою [ADDRESS] , було відмовлено на підставі того, що право власності на нерухоме майно за даною адресою 12.10.2009 року вже зареєстровано за [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 27.11.2008 року, виданого Васюківською сільською радою Артемівського району Донецької області, хоча [PERSON] була його сусідкою та власником будинку [ADDRESS] . Таким чином він не може внести до Державного реєстру речових прав інформацію про своє право власності на нерухоме майно, яке залишилось в с. Федорівка Бахмутського району Донецької області. На підставі викладеного просив суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами: житлового будинку площею 66 кв. м., житловою площею 40,2 кв. м., з господарськими спорудами та побудовами: літня кухня літ. Б, сараї літ. В, Е, погріб літ. Г, гараж літ. Д, огорожа № 1-5, колодязь № 6, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Також просив суд скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , на нерухоме майно, що розташовано за адресою: [ADDRESS] . У відзиві\~до суду\~представник виконкому\~Омельницької сільської\~ради Кременчуцького\~району Полтавської\~області вказував,\~що заявлені\~вимоги не\~стосуються виконкому\~Омельницької сільської\~ради Кременчуцького\~району Полтавської\~області,\~бо не\~було ним\~допущено порушень\~прав та\~свобод [PERSON] ,\~а також\~виконавчий комітет\~Омельницької сільської\~ради Кременчуцького\~району Полтавської\~області не\~оспорює права\~позивача на\~належне йому\~майно.Таким чином, оскільки державний реєстратор, відмовляючи у вчиненні реєстраційної дії позивачу діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, то виконавчий комітет Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області не є належним відповідачем. Позивач, [PERSON] , до судового засідання не з`явився, надавши заяву з проханням провести розгляд справи без його участі. Представник позивача, адвокат Доля Г. О., у судовому засіданні наполягала на задоволенні поданого позову [PERSON] повністю. Відповідач, [PERSON] , до судового засідання не з`явилась повторно за невідомих суду причин, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином. Представники відповідача, виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, до судового засідання не з`явились також, надавши заяву з проханням провести розгляд справи за їх відсутності. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом було встановлено, що за даними від 22 травня 2024 року Комунального підприємства «Бахмутське Бюро Технічної Інвентаризації» станом на 31.12.2012 року за обліковими даними право власності на будинок [ADDRESS] (загальна площа 66 кв. м., житлова площа 40,2 кв. м.) з господарськими спорудами та побудовами: літня кухня літ. Бб, сараї літ. В, Е, погріб літ. Г, гараж літ. Д, огорожа № 1-5, колодязь № 6, зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.11.1997 року, посвідченого 2-ю Артемівською державною нотаріальною конторою, реєстр № 5206, про що зроблено запис в реєстраційній книзі № 2-455, дата реєстрації права власності 14.11.1997 року. Вказане безпосередньо\~підтверджується договором\~купівлі-продажужитлового будинку від 14.11.1997 року, посвідченого 2-ю Артемівською державною нотаріальною конторою, реєстр № 5206, який був зареєстрований в БТІ, про що зроблено запис в реєстраційній книзі № 2-455, дата реєстрації права власності 14.11.1997 року, а також копією технічного паспорту на вказаний будинок від 10 січня 1997 року. За інформацією з довідки від 05.03.2019 року Соледарської міської ради вбачається, що по [ADDRESS] мешкає, зокрема, [PERSON] . Крім того на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 21 травня 1996 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,31 га (кадастровий номер 1420981000:07:000:0075), що підтверджується витягами з державного земельного кадастру від 10.12.2019 року та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.12.2019 року. При цьому з плану зовнішніх меж даної земельної ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 21 травня 1996 року вбачається, що суміжним землекористувачем [PERSON] є громадянка [PERSON] . Суд, натомість, встановив, що державним реєстратором виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області прийнято рішення № 73557849 від 10 червня 2024 року, яким позивачу, [PERSON] , було відмовлено у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою [ADDRESS] , у зв`язку із наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, оскільки зазначене нерухоме майно було зареєстроване в реєстрі за [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 27.11.2008 року, виданого Васюківською сільською радою Артемівського району Донецької області. Суд зазначає, що за інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.06.2024 року вбачається, що будинок по [ADDRESS] був зареєстрований 12.10.2009 року за [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 27.11.2008 року, виданого Васюківською сільською радою Артемівського району Донецької області. Суд вказує, що за своєю суттю державна реєстрація права власності є лише способом підтвердження прав власника, однак не є правовстановлюючим документом такого права. Суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який набув чинності 1 січні 2004 року, передбачено, що такий ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. За ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на спірну нерухомість набувалось в порядку, який існував на час оформлення на неї права власності, тобто станом на 1997 рік. Згідно із ст. 128 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. Суд зазначає, що на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, які були чинними на момент набуття права власності на спірну нерухомість [PERSON] , передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна шляхом проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна державними комунальними підприємствами - бюро технічної інвентаризації, де власники незалежно від форми власності проводили державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна в обов`язковому порядку на підставі правовстановлюючих документів. Як було встановлено судом державна реєстрація права власності 14.11.1997 року в КП «Бахмутське Бюро Технічної Інвентаризації» за [PERSON] на будинок по [ADDRESS] була доведена позивачем. За змістом ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, суд за матеріалами справи встановив, що [PERSON] у законний спосіб свого часу набув право власності на будинок по [ADDRESS] (загальна площа 66 кв. м., житлова площа 40,2 кв. м.) з господарськими спорудами та побудовами: літня кухня літ. Бб, сараї літ. В, Е, погріб літ. Г, гараж літ. Д, огорожа № 1-5, колодязь № 6. Однак судом встановлено, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на будинок по [ADDRESS] було внесено відомості 12.10.2009 р. про реєстрацію за [PERSON] права власності на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 27.11.2008 р. Суд в цьому сенсі зазначає згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також на підставі п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Суд звертає увагу на те, що відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, вбачається, що с. Федорівка Бахмутського району Донецької області є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. З огляду на викладене вмотивування та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги до [PERSON] є обґрунтованими, тому внаслідок проведення реєстрації права власності на будинок по [ADDRESS] на [PERSON] 12.10.2009 року, право власності якої було на вказаний будинок спростоване під час вирішення даної справи судом, то слід визнати за [PERSON] право власності на будинок по [ADDRESS] (загальна площа 66 кв. м., житлова площа 40,2 кв. м.) з господарськими спорудами та побудовами: літня кухня літ. Бб, сараї літ. В, Е, погріб літ. Г, гараж літ. Д, огорожа № 1-5, колодязь № 6, а також скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , на таке нерухоме майно, розташоване по [ADDRESS] . Суд при цьому вказує, що належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Таким чином, оскільки заявлені позивачем матеріально-правові вимоги стосуються [PERSON] , за якою зареєстроване право власності за адресою: [ADDRESS] , то відповідно державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи). Аналогічний \~ \~ \~ \~правовий висновок був викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 5 липня 2023 року по справі № 910/15792/201. Отже, з цих підстав слід відмовити у задоволені позову [PERSON] до Виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Також суд вказує, враховуючи, що ухвалою суду від 4 червня 2025 року [PERSON] було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по даній справі, тому внаслідок задоволення заявлених ним позовних вимог до [PERSON] на користь держави з останньої підлягає стягненню судовий збір за подання до суду даного позову в межах задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 1211,20 грн. У свою\~чергу щодо\~вимог [PERSON] ,\~заявлених до\~Виконавчого комітету\~Омельницької сільської\~ради Кременчуцького\~району Полтавської\~області,\~в задоволенні\~яких судом\~було відмовлено,\~то в\~цьому разі\~саме з\~позивача на\~користь держави\~підлягає стягненню\~судовий збір\~в сумі\~1211,20\~грн.,\~сплату якого\~буловідстрочено судом до ухвалення рішення по справі.

Outcome: partial