Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 29 серпня 2016 року між Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Розмір кредитного ліміту склав 200000 грн. 00 коп., процентна ставка 26% річних, тип процентної ставки фіксований, обов`язковий мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн. 00 коп. 20 грудня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого АТ\~«АЛЬФА-БАНК» відступило право вимоги позивачу. Оскільки відповідачка зобов`язання за кредитним договором від 29\~серпня 2016 року не виконала,\~в неї\~станом на\~20\~грудня 2021\~року виникла\~заборгованість в\~розмірі 31269\~грн.\~09\~коп.,\~яка складається\~з 28520\~грн.\~71\~коп.\~ простроченої\~заборгованості за\~кредитом,\~2748\~грн.\~38\~коп.\~простроченої заборгованості\~за процентами,\~тому позивач\~змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.\~с.\~74, 76, 77). Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася причини неявки суду не повідомила (а. с. 75, 80). Суд постановив проводити заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі надані позивачем на підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 29 серпня 2016 року між АТ «АЛЬФА-БАНК», як позикодавцем, та відповідачкою, як позичальником, була укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 200000 грн. 00 коп. шляхом встановлення ліміту відновлювальної кредитної лінії, процентна ставка складає 26% річних, розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн. 00 коп., позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом (а. с. 8). 20 грудня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та позивачем укладено договір факторингу № 4, за яким АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором (а. с. 11-15). Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, переданих фактору клієнтом за договором вбачається, що за кредитним договором розмір заборгованості складає 31269 грн. 09 коп., з яких 28520 грн. 71 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2748 грн. 38 коп. сума заборгованості за відсотками, і право вимоги сплати заборгованості перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (а. с. 17). Судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за спірним кредитним договором від 29 серпня 2016 року, станом на 20 грудня 2021 року складає 31269 грн. 09 коп., з яких 28520 грн. 71 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2748\~грн.\~38\~коп.\~сума заборгованості\~за відсотками (а. с. 26). Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки за кредитним договором від 29 серпня 2016 року заборгованості у загальній сумі 31269 грн. 09 коп., є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а. с. 4, 34). Що стосується вимог про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, то суд зауважує таке. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з позову, позивач вказує, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200 грн. 00 коп. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 15 липня 2024 року, платіжну інструкції № 4917 від 01 жовтня 2024 року (а.\~с.\~27-30). Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є малозначною і незначної складності, суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200 грн. 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 533, 536, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561,\~1077,\~1082\~ЦК України;\~

Outcome: approved