Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] пред`явив в суд позов до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області. Позов обґрунтовує тим, що 18 листопада 2014 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Млинівського районного суду від 28.12.2016 - розірвано. Від шлюбу вони мають двоє малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу вони з відповідачем проживають окремо. Діти проживають разом з ним в будинку його батька у с. Малі Дорогостаї Млинівської ОТГ Дубенського району Рівненської області. В будинку створені умови для проживання та навчання дітей. Діти відвідують Малодорогостаївський ліцей. Він, як батько, піклується про їх здоров`я, відвідуючи разом з ними лікарів, дбає про успішність дітей, а також займається дозвіллям дітей. Судовим наказом, виданим за його заявою Млинівським районним судом від 04.09.2023 з відповідача на його користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину з індексацією такої суми аліментів відповідно до закону, починаючи з 01.09.2023 до досягнення дітьми повноліття. Станом на 01.04.2025 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить - 56115 грн 03 коп. Дані обставини свідчать про те, що відповідача не хвилює життя її дітей, вона не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавився їх навчанням та підготовкою до самостійного життя. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються ним без участі та підтримки відповідача. Остання фактично самоусунулася від виховання та утримання дітей, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Драган В.П. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позов просили задовольнити. Позивач суду додатково пояснив, що відповідач абсолютно байдужа до дітей, взагалі перестала цікавитися їхнім життям і будь-якої участі у їхньому вихованні не бере. Діти також перестали її сприймати, як свою матір. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі та позбавлення її батьківських прав відносно її дочок [PERSON] та [PERSON] . Додатково пояснила, що з боку позивача немає перешкод для її спілкування із дітьми та вона свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. На даний час, вона зареєструвала інший шлюб та створила нову сім`ю, де має дітей, а дітей від шлюбу з [PERSON] повністю залишила під його опіку. Представник органу опіки та піклування Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримала наданий органом опіки та піклування висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с. 6-7). При цьому, починаючи з жовтня 2018 року [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та навчанню дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Невиконання відповідачсем [PERSON] свого обов`язку по вихованню своїх неповнолітніх дітей підтверджується, також, наступними дослідженими у судовому засіданні доказами по справі. Так, позивач у судовому засіданні пояснив, що невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню і навчанню дітей носить тривалий, систематичний і безпричинний характер. Перешкод [PERSON] у побаченнях з дітьми ніхто, не чинив, однак, відповідач інтересу до зростання, виховання і долі дітей, не виявляє. Дані обставини відповідачем не заперечуються. Копією рішення Млинівського районного суду від 28 грудня 2016 року підтверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. ( а.с. 10) Згідно з рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2022 року визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - [PERSON] , [INFO] . Відомостями з акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 17.04.2025 підтверджується, що позивач [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] . З ним у житловому будинку проживають неповнолітні діти: [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2015 року народження. Умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам та потребам дітей. Мати дітей - [PERSON] , зі слів батька, не проживає разом з ними з 2018 року, востаннє навідувала дітей у липні 2024 року. (а.с. 21) Згідно з інформацією наданою Ярославицькою сільською радою місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 36) Відомостями, які відображені у характеристах на дітей: [PERSON] та [PERSON] по місцю їхнього навчання, підтверджується, що мати дітей не цікавиться їх життям та шкільними досягненнями. Вихованням на навчанням дітей займається, виключно, батько [PERSON] ( а.с. 17-18) З поданих позивачем довідок від сімейного лікаря, вбачається, що [PERSON] систематично відвідує лікаря із обома своїми дітьми. Мама дітей сімейного лікаря не відвідувала жодного разу. ( а.с. 19-20). Цей факт також є свідченням того, що опікується дітьми, в тому числі, станом їхнього здоров`я, лише позивач, а відповідач у цьому участі не приймає. Крім цього, факт тривалого і систематичного ухилення [PERSON] від виконання нею свого обов`язку по вихованню дітей підтверджуються показаннями допитаних в суді свідків: [PERSON] та [PERSON] , які за своїм змістом є аналогічними і вказують на те, що позивач [PERSON] виховує та утримує своїх дітей самостійно. Мати дітей їх не навідує, життям дітей не цікавиться. У ході судового розгляду досліджено висновок поданий Органом опіки і піклування щодо доцільності вирішення спору. Так, письмовим висновком органу опіки та піклування Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету №157 від 23.05.2025, визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 45-53). Крім цього, відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала позов та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. На переконання суду, така поведінка відповідача, яка виразилась у тому, що вона повністю залишила спільних з позивачем дітей під його опіку, є додатковим свідченням її небажання виправити ситуацію, що склалася та налагодити зв`язок зі своїми дітьми. На підставі вище наведеного, з урахуванням усіх досліджених в суді доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено наявність правових підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, які підтверджені висновком органу опіки і піклування, для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно спільних з позивачем малолітніх дітей. А тому, суд вважає доцільним позов [PERSON] задовольнити повністю, позбавивши відповідача батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем [PERSON] підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved