Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики від 26 жовтня 2024 року в розмірі 371340,00 гривень та 3% річних в розмірі 3174,19 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 26 жовтня 2024 року між сторонами укладено договори позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 9000,00 доларів США, що станом на 14 квітня 2025 року (день складання позовної заяви) складає за офіційним курсом НБУ (1 долар = 41,26 гривень) складає 371340,00 гривень, зі строком повернення до 31 грудня 2024 року. На підтвердження позики грошей відповідачем складено відповідну розписку. Відповідач борг не повернув та не сплатив суму винагороди, чим взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим позивачем нараховано 3% річних. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2025 року відкрито провадження по справі. 15 травня 2025 року ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито; справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, також просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі, також просив розглянути справу без його участі. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 26 жовтня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути вказану грошову суму у строк до 31 грудня 2024 року. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав розписку про отримання позики від 26 жовтня 2024 року, в якій підтвердив, що отримав від позивача грошову суму в розмірі 9000,00 доларів США та зобов`язався повернути вказану грошову суму у строк до 31 грудня 2024 року. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у встановлений строк не виконав, тому сума заборгованості за договором позики від 26 жовтня 2024 року у розмірі 371340,00 гривень, що еквівалентно 9000,00 доларів США, підлягає стягненню з відповідача\~на користь позивача у примусовому порядку. Щодо вимог позивача про стягнення трьох процентів річних суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому неодноразово продовжений, останній раз з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб. Враховуючи, що три проценти річних від простроченої суми нараховані позивачем у період дії в Україні воєнного стану суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку відповідач (позичальник) звільнений від обов`язку сплати на користь позивача (кредитодавця) 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial