Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Представник позивача [PERSON] адвокат Безрук А.В. звернувся до суду із позовом до Покровської міської ради Донецької області, про визнання право власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 30 квітня 1991 року [PERSON] придбала у [PERSON] будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого Кононенко В.М., в.о. державного нотаріуса Красноармійської державної нотаріальної контори від 30.04.1991 р. в реєстрі за № 1889. 24 травня 1991 р. вищезазначений договір був зареєстрований в КП «БТІ» за № 6827. Після 01 січня 2013 року позивач не встигла своєчасно зареєструвати будинок, тому будь-які відомості про право власності на будинок відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. При зверненні до нотаріуса для внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та подальше дарування будинку за адресою: [ADDRESS] , позивачу була надана усна відмова, через поганий стан договору купівлі-продажу, що посвідчує її право власності на будинок. На даний час нотаріус Кононенко В.М. не виконує функції нотаріуса у місті Покровськ, не відомо її місце знаходження та немає можливості зв`язатись з нею. При зверненні до іншого нотаріуса позивачу стало відомо, що нотаріальний архів правочинів, які проводились у Покровському районі знаходиться на окупованій території у місті Донецьк в Донецькому обласному державному архіві, тому доступ до нього відсутній та видати дублікат договору не має можливості. При зверненні до КП «БТІ» для отримання посвідченого договору позивачу надали лише довідку, що не дає їй підстави для внесення права власності до Державного реєстру речових прав та проведення нотаріальних дій з будинком. Згідно вищезазначеного, єдиним способом визнання права власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , є подання позову до суду. Таким чином, позивач у відповідності до законодавства набула право власності на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , однак не має можливості зареєструвати право власності. Тому представник позивача просить суд: визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок літ А-1, житловою площею 31,6 метрів квадратних; а-1 тамбур; Б-1 сарай; Е-1 сарай; пг-1 погріб; Г-1 вбиральня; І вимощення; №1 ворота; №2 огорожа; №4 водопровід, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 2. Заяви, клопотання позивача, відповідача. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Безрук А.В. в судове засідання не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Покровської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника та просив прийняти рішення на розсуд суду. 3. Процесуальні дії по справі. 11\~лютого 2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 14 травня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. 30 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON] склали договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 600 кв. метрів. 30 квітня 1991 року цей договір посвідчений в.о. державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори Кононенко В.М.. Зареєстрований в реєстрі за №1889 (а.с.9, 13). 24 травня 1991 року цей договір був зареєстрований в КП «БТІ» за №6827 (а.с.13). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , [PERSON] 12 січня 1991 року уклала шлюб з [PERSON] , запис №1. Після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , [PERSON] 11 травня 2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №132. Після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.8). Згідно листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» №1123/01-02 від 21.05.2024 року, вбачається, що до 01 січня 2013 року, будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Кононенко В.М., в.о. державного нотаріуса Красноармійської державної нотаріальної контори від 30.04.1991 р. в реєстрі за №1889. В КП «БТІ» зареєстровано 24.05.1991р. в кн.28 за реєстровим №6827 (а.с.27). Також, в матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на жилий дім індивідуального житлового фонду на будинок за адресою: [ADDRESS] від 13.02.1989 року, копія домової книги на будинок за адресою: [ADDRESS] ; копія технічного паспорту на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] від 14.06.2024 року на ім`я [PERSON] (а.с.10-12, 14-26). Згідно довідки №01-09/3636, наданої 27.06.2024р. Комунальною установою Покровський координаційний комітет самоорганізації населення, вбачається, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] з 17.07.1991 року по теперішній час. Вона дійсно фактично мешкає за вказаною адресою разом з донькою [PERSON] , з донькою [PERSON] , з сином [PERSON] (а.с.28). Згідно інформації №438988478 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.08.2025 року вбачається, що відомості за параметрами запиту: [ADDRESS] ; у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні. 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.5\~ЦПК України\~здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень\~ч.1,\~2\~ст.\~319\~ЦК України\~власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1,3\~ст.334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно\~ст. 638 ЦК України\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При зверненні до нотаріуса для внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та подальше дарування будинку за адресою: [ADDRESS] , позивачу була надана усна відмова, через поганий стан договору купівлі-продажу, що посвідчує її право власності на будинок. На даний час нотаріус Кононенко В.М. не виконує функції нотаріуса у місті Покровськ, не відомо її місце знаходження та немає можливості зв`язатись з нею. При зверненні до іншого нотаріуса позивачу стало відомо, що нотаріальний архів правочинів, які проводились у Покровському районі знаходиться на окупованій території у місті Донецьк в Донецькому обласному державному архіві, тому доступ до нього відсутній та видати дублікат договору не має можливості. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~оцінюєдокази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, а саме, суд приходить до висновку про визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 17,4 кв.м. (що вбачається з копії технічного паспорту на вищезазначений будинок), який складається з житлового будинку літ. А-1, тамбуру літ. а-1, сарай літ. Б-1, сарай літ. Е-1, погріб літ. пг-1, вбиральня літ. Г-1, вимощення літ. І, ворота №1, огорожа №2, водопровід №4. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 6. Судові витрати. Враховуючи, що позивач з вимогою про повернення оплаченого судового збору не звертався, судовий збір залишається за позивачем.

Outcome: partial