Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

20.02.2025 від ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 200517381 від 27.04.2016 у розмірі 132\~966 грн 42 коп., яка складається з: суми заборгованості - 85 194 грн 33 коп., суми інфляційних - 40 097 грн 60 коп., трьох відсотків річних - 7 674 грн 49 коп.; стягнути витрати на правничу допомогу та судовий збір. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.04.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" та [PERSON] укладено кредитний договір № 200517381. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 30 303 грн 55 коп., з встановленим строком користування з 27.04.2016 по 27.04.2019, а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений у кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ "ДІДЖИ\~ФІНАНС" набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський" на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020. 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 28.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 85 194 грн 33 коп., з яких: 29 666 грн 31 коп. - заборгованість за кредитом; 55 528 грн 02 коп. - заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ДІДЖИ\~ФІНАНС", та зафіксована у додатку до договору-реєстрі кредитних договорів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3\~% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 200517381 від 27.04.2016 становить 85 194 грн 33 коп., у тому числі нараховано суму збитків з урахуванням 3% річних - 7 674 грн 49 коп., а також суму збитків\~інфляційних втрат\~за несвоєчасне\~виконання кредитних\~зобов`язань\~-\~40\~097\~грн 60 коп.,\~отже загальна сума заборгованості складає 132\~966\~грн 42 коп. Наказом Тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" від 30.05.2016 № 37 затверджено результати проведеної перевірки, наведені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30.05.2016 № 1, згідно з якими встановлено нікчемність укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" і ТОВ "ФК "Плеяда2 договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, за умовами якого останній зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження ПАТ "Банк Михайлівський", а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ "ФК "Плеяда" право вимоги до третіх осіб (боржників), яке у подальшому ТОВ "ФК "Плеяда" відступило на користь ТОВ "ФК "Фагор" за договором факторингу від 20.05.2016 № 1. Постановою від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 визначено зокрема: - застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ\~"ФК "Плеяда" передати ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від ПАТ\~"Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № № 1, 2; - зобов`язати ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ\~"ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № № 1, 2. Оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 не були передані ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" Так, на примусове виконання вищезазначеної постанови суду за заявами ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" від 12.08.2021 приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ\~"ФК\~"Плеяда" та від 12.08.2021 приватним виконавцем відкрито ВП 66491947 щодо ТОВ "ФК "Фагор". На початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". У зв`язку з чим було пропущено строк звернення до суду. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.02.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 24.03.2025. 06.03.2025 представник відповідача Скользнєва В. В. була ознайомлена з матеріалами справи за допомогою Електронного кабінету Користувача ЄСІТС. 18.03.2025 представник відповідача Скользнєва В. В. надіслала відзив на позовну заяву. На обґрунтування відзиву зазначила, що [PERSON] сплатила заборгованість за кредитним договором ТОВ "ФК "ФАГОР" на суму 35 204 грн 00 коп., отже часткове виконання [PERSON] своїх зобов`язань перед ТОВ "ФК "Фагор" за кредитним договором №200517381 від 27.04.2016, укладеними між нею та ПАТ "Банк Михайлівський", є належним виконанням зобов`язань, внаслідок чого вимоги ТОВ "Діджи Фінанс", є не обґрунтованими, оскільки договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, в зв`язку з чим є безпідставним покладення на позичальника, як споживача банківських послуг, ризику настання наслідків нікчемності правочину між його кредиторами, обов`язку повторного погашення заборгованості по одному й тому ж самому кредиту, при цьому вже у збільшеному розмірі. Крім того, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" 2120-IX від 15.03.2022, набрав законної сили 17.03.2022 року, отже з 17.03.2022 позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а саме щодо сплати інфляційних витрат та 3% річних сукупним розміром 47 772 грн 09 коп. Також, у відзиві просила стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, та долучила акт здачі-приймання наданих послуг від 27.02.2025. 21.03.2025 представник відповідача [PERSON] надіслала клопотання про долучення доказів. 24.03.2025 за клопотанням представника відповідача Скользнєвої В. В. судовий розгляд відкладено на 28.04.2025. 27.03.2025 представник позивача [PERSON] надіслала додаткові пояснення у справі,\~в яких\~зазначила,\~що у відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує проти позову з підстав відсутності заборгованості у зв`язку зі сплатою на ТОВ "ФК "Фагор" та як єдиний доказ надає лише довідку. Вважала, що відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів сплати заборгованості саме за кредитним договором. Зобов`язання не було виконано належним чином, оскільки при виконанні зобов`язання був відсутній елемент належного кредитора, в особі ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", враховуючи норми ст. 599 ЦК України. 23.04.2025 представник відповідача Скользнєва В. В. надіслала клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 28.04.2025 під час судового засідання, ухвалою без виходу до нарадчої кімнати вирішено перейти до розгляду справи у порядку загального позовного провадження та провести підготовче засідання, та враховуючи неможливість вирішення усіх питань підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання та призначено нове підготовче засідання на 13.06.2025. 21.05.2025 представник відповідача Скользнєва В. В. надіслала додаткові пояснення у справі, де вказала на необхідність відхилення доводів позивача про те, що при розгляді господарськими судами справи № 910/11298/16 застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, за яким права вимоги були наявні у кредитора, перед яким відповідач фактично виконав зобов`язання, оскільки зазначені обставини не випливають на правомірність виконання боржником зобов`язань перед кредитором про особу якого йому було повідомлено належним чином. 22.05.2025 представник відповідача Скользнєва В. В. надіслала клопотання про залучення третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ТОВ "ФК "Плеяда"; ТОВ "ФК "Фагор", оскільки судове рішення може вплинути на їх права. 06.06.2025 представник відповідача Шелудько О. О. надіслала клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 13.06.2025 представник відповідача Шелудько О. О. була ознайомлена з матеріалами справи за допомогою Електронного кабінету Користувача ЄСІТС. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.06.2025 залучено до участі у справі у якості третіх осіб: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор", та відкладено підготовче засідання на 29.07.2025. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15:00 годину 29.07.2025, та того ж дня відкладено судовий розгляд у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення учасників справи про час і місце судового розгляду. 20.08.2025 належним чином повідомленні учасники процесу на судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] у позовній заяві просив проводити судовий розгляд за його відсутності. Представник відповідача Шелудько О. О. надіслала клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з її зайнятістю у Шевченківському районному суду м. Полтави 20.08.2025 о 14:00 годині. Виходячи з того, що інший представник відповідача Скользнєва В. В. скористалася цивільним процесуальним правом на подачу відзиву на позов, представник відповідача Шелудько О. О. про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи не заявляла, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи, не подавала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] , її представників [PERSON] , Шелудько О. О. Представники третіх осіб ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор" будь-яких заяв не подавали. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій: заяви № 200517381 від 27.04.2016, анкети № 2738771 від 27.04.2016, графіку платежів до кредитного договору № 200517381 від 27.04.2016, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, договору добровільного страхування життя № 200517381, договору добровільного страхування майна фізичних осіб, паспорта громадянина України серії [NUMBER] підтверджується, що 27.04.2016 між ПАТ\~"Банк Михайлівський" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 200517381, за умовами якого [PERSON] отримала 30\~303 грн 55 коп., на строк до 27.04.2019; процентна ставка за кредитом - 0,0001%, нараховується на залишок заборгованості по кредиту. Договір містить підпис [PERSON] в якості позичальника (а. с. 50-56). Згідно договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 підтверджується право вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 200517381, а також за реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами (а. с. 10, 27, 28). Згідно виписки по особовим рахункам за період з 23.05.2016 по 27.07.2020, розрахунку інфляційних втрат, 3% річних за кредитним договором № 200517381 від 27.04.2016, відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 132\~966\~грн 42 коп., яка складається з: 29\~666 грн 31 коп. - заборгованість за кредитом; 55 528 грн 02 коп. - заборгованість за відсотками; 7 674 грн 49 коп. - сума збитків з урахуванням 3% річних; 40\~097\~грн 60 коп. - сума збитків\~інфляційних втрат\~за несвоєчасне\~виконання кредитних\~зобов`язань\~(а. с. 8, 9, 58). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. На підтвердження заборгованості та її розміру позивач подав виписку за період з 23.05.2016 по 27.07.2020 по особовим рахункам [PERSON] , зокрема, за рахунками №\~ [NUMBER] , № [NUMBER] , сформовані з 04.11.2019, а не з часу укладення кредитного договору 27.04.2016. У виписці зазначені номери рахунків, які не відповідають рахунку № [NUMBER] , указаному у заяві № 200517381 від 27.04.2016. Доказів того, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачці та відкриті на виконання кредитного договору № 200517381 від 27.04.2016, суду не надано. Отже, надані виписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості. В пункті 3 Заяви № 200517381 від 27.04.2016 (а. с. 50) [PERSON] зазначила, що просить кредитні кошти перерахувати на рахунок № [NUMBER] . Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Представник відповідача Скользнєва В. В. надала довідку від 13.02.2018, складену директором ТОВ "ФК "Фагор", з якої вбачається, що станом на 13.02.2018 ТОВ "ФК "Фагор" є єдиним законним кредитором за кредитом, який був наданий ПАТ "Банк Михайлівський" клієнту [PERSON] за договором № 200517381 від 27.04.2016. Станом на 13.02.2018 заборгованість за договором погашена в повному обсязі та договір закритий (а.с. 129). Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнати недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор". Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. З наявних у справі доказів убачається, що відповідачка сплатила в повному обсязі заборгованість за кредитним договором правонаступнику Банку - ТОВ ФК "Фагор" до ухвалення рішення суду про визнання договору факторингу недійсним. Тому таке погашення заборгованості є належним виконанням зобов`язань. Враховуючи, що відповідач [PERSON] виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 200517381 від 27.04.2016 перед особою, яка на той час була кредитором, подальше визнання договорів недійсними не є підставою для покладення на відповідача обов`язку щодо повторної сплати заборгованості. Водночас, позивач не позбавлений права звернутися з вимогою до ТОВ "ФК "Фагор" про повернення безпідставно отриманих коштів. За таких обставин, у позові про стягнення суми належить відмовити. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Оскільки позов не підлягає задоволенню, вимога позивача про відшкодування судових витрат задоволенню не підлягає. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правової допомоги від 27.02.2025 укладеного між адвокатом Скользнєвою В. В. та [PERSON] , акта здачі-прийняття наданих послуг від 27.02.2025 на суму 10 000 грн 00 коп., квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 17.03.2025 (а. с. 77-79). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з позивача належить стягнути на користь відповідача витрати на правничу допомогу у повному обсязі.

Outcome: approved