Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

11.04.2025 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі 26720,80 грн. В позовній заяві представник позивача посилався на те, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 16461Га3кє, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Renault Dokker, державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 01.10.2023 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Dokker, державний номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу HYUNDAI, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до\~постанови Оболонського\~районного суду\~м.\~Києва у\~справі №756/13264/23\~відповідача було\~визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. З метою отримання страхового відшкодування за шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу Renault Dokker держвний номерний знак [NUMBER] потерпіла особа звернулася до АТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування та надала всі необхідні документи для його виплати. На підставі страхового акту ARX3864806 АТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 134 030,06 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу HYUNDAI, державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ СК «ГАРДІАН» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/3890321. ПрАТ СК «ГАРДІАН» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 107 309,26 грн. Отже, сума, яка підлягає стягненню із відповідача складає 26 720,80 грн. (134 030,06 107 309,26) та вказану суму просили стягнути з відповідача. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 50). Ухвалою суду від 30 червня 2025 року задоволено заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Литовченка Р.В. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с.63). Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.54, 59, 82). В позовній заяві просила справу розглядати за їх відсутності (а.с.4). Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с.52-53, 57-58, 80-81). Представник відповідача адвокат Литовченко Р.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві та запереченнях, зазначив, що позивачем не доведений розмір завданих при ДТП збитків, крім того цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, отже відповідальність за завдану шкоду має нести страховик. Просив відмовити в задоволенні позову. Так, до суду представником відповідача адвокатом Литовченком Р.В. 04.07.2025 року було надано відзив на позовну заяву (а.с.65-68), в якому зазначає, що відповідач [PERSON] не згоден з позовом, вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. В даному випадку, страховиком було виплачено позивачу суму страхового відшкодування у відповідності до п. 30.2 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому, позивачем не доведено розміру збитків, які він просить стягнути з відповідача та те, що вказаний розмір перевищував ліміт відповідальності страховика. Задоволення вимог про відшкодування збитків з винуватця ДТП, який є застрахованою особою, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП та з урахуванням того, що транспортний засіб залишається у власності та вільному розпорядженні власника, а також, що розмір страхової виплати не перевищує ліміт відповідальності страховика, не можна визнати обґрунтованим, а покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на відповідача, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Просив у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про відшкодування шкоди відмовити. 09.07.2025 року представником позивача була надана відповідь на відзив (а.с.73-77), в якій звертає увагу суду, що Договором добровільного страхування наземного транспорту №16461Га3кє не передбачено зменшення розміру відновлювального ремонту на коефіцієнт фізичного зносу запасних частин. Тому позивач не здійснював такі вирахування. Вказує, що з правового аналізу норм ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України слідує, що до ПАТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги до відповідача (особи, відповідальної за завдані збитки) у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), тобто у спірній сумі, що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту забезпеченого майна. Крім того, звертає увагу, що Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено повного відшкодування шкоди в межах ліміту, а є обмеження. При розрахунку страхового відшкодування ТДВ СК «Гардіан» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було розраховано та виплачено страхове відшкодування з урахування приписів ст. 29 Закону №1961-IV, на підтвердження чого надано докази. Тобто позивач скористався своїм правом на звернення до страхової компанії відповідача, а ТДВ «СК «Гардіан» виплатила суму за договором обов`язкового страхування з урахування фізичного зносу та франшизи у розмірі 3 200,00 грн передбаченої договором. При розрахунку страхового відшкодування страховою компанією відповідача було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було розраховано та виплачено страхове відшкодування з урахування приписів ст. 29 Закону України №1961-IV, оскільки застрахований транспортний засіб експлуатується в інтенсивному режимі (п. 7.39 Методики), тобто було визначено матеріальний збиток, також з урахуванням франшизи у розмірі 3 200,00 грн., внаслідок чого було виплачено страхове відшкодування саме у розмірі 107 309,26 грн. Вказує, що різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування(страхової виплати). Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 26 720,80 грн. (134 030,06 107 309,26) та позивач вважає, що шкоду необхідно стягнути саме із відповідача. Також зазначає, що при поданні позовної заяви позивачем разом з додатками було надано ремонтну калькуляцію, рахунок СТО та платіжне доручення, які є належними та достатніми доказами, які підтверджують виплату страхового відшкодування у розмірі 134 030,06 грн. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Литовченком Р.В. 04.08.2025 року було надано заперечення (на відповідь на відзив) (а.с.83-85), за змістом аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву. В яких він зазначає про те, що відповідач [PERSON] наполягає на безпідставності позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди, вказує, що на його думку, позивач не надав належних доказів (експертизи, чеки, тощо) щодо зазначеного у позові розміру збитків та обґрунтованості вимог. У задоволенні позовних вимог просить відмовити. Суд, вислухавши пояснення у вступному слові представника відповідача - адвоката Литовченка Р.В., дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що 01.10.2023 року об 11 годині 00 хвилин у м.Києві на просп.Степана Бандери, 20-Б, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції та зіткнення з автомобілем «Renault Dokker», д.н.з. [NUMBER] , що зупинився попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 15 листопада 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Постанова суду набрала чинності 26.11.2023 року (а.с.18 на звороті). Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «Renault Dokker», державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] (а.с.20 на звороті). 12.01.2023 року між ПАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №16461Га3кє, зі строком дії договору з 18 січня 2023 року по 17 січня 2024 року, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки «Renault Dokker», державний номерний знак [NUMBER] , 2020 року випуску (а.с.7 на звороті-15). За умовами вищевказаного договору, ПАТ «СК «АРКС» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування. Тобто, на момент ДТП транспортний засіб «Renault Dokker», державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований в ПАТ «СК «АРКС» (а.с.7 на звороті-15). Внаслідок вказаної вище ДТП транспортний засіб\~ «Renault Dokker», державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Та страхувальник - водій пошкодженого автомобіля «Renault Dokker», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] 01 жовтня 2023 року звернувся до ПрАТ "СК "АРКС" з повідомленням про настання ДТП(а.с.19-20). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого «Renault Dokker», державний номерний знак [NUMBER] ,\~ПрАТ 03.10.2023 року\~було проведено його огляд, про що складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а. с. 21-31) та складена ремонтна калькуляція (а.с. 32-35). Відповідно до\~рахунку №VSK0198882\~від 03.10.2023\~року,\~складеного ТОВ\~«Арма Моторс»,\~вартість ремонту транспортного засобу «Renault Dokker», державний номерний знак [NUMBER] , становить 134030,06 грн (з ПДВ) (а.с.36). Згідно з страховим актом №ARX3864806 від 10.10.2023 року позивачем вказаний випадок визнаний страховою подією та визначений розмір страхового відшкодування у сумі 134030,06 грн (а.с.37). Згідно з платіжним дорученням №1006794 від 12 жовтня 2023 року\~ПрАТ «СК «АРКС»\~здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 134030 грн. 06 коп. згідно акту №ARX3864806 на користь ТОВ «Арма Моторс» (а.с.40). При цьому цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Hyundai Sonata», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан», згідно з полісом серії АР №003890321, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 грн, франшиза 3200 грн (а.с.41). Після виплати потерпілій особі страхового відшкодування ПАТ «СК «АРКС» звернулося до страховика [PERSON] - ТДВ "СК "Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, що сталася 01.10.2023 року, яке в свою чергу прийняло рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 107309,26 грн з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,42 та франшизи 3200 грн (а.с. 42). На підтвердження чого надана платіжна інструкція №201584 від 20.02.2024 року, про перерахування ТДВ «СК «Гардіан» на користь ПАТ «СК «АРКС» 107309,26 грн, призначення платежу: страхове відшкодування згідно страхового акту №G-31510-1 за пошкоджений транспортний засіб Renault Dokker, [NUMBER] , власник АТ «СК «АРКС» регресний платіж за претензією №10508/18/ЦВ від 22.11.2023 (а.с.43). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла.\~Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~\~ст.1188 ЦК України\~\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Таким чином,\~власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з\~п.3 ст.30 Закону України «Про страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Статтею 9\~Закону України «Про страхування»\~визначено, що\~страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 175/4710//16-ц висловлена правова позиція про те, що у договорах майнового страхування допускається суброгація, правовою підставою її застосування є\~стаття 993 ЦК України\~та\~стаття 27 Закону України «Про страхування». Правовідносини, що виникли у зв`язку з виплатою страховиком на користь потерпілого страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат, засновані на суброгації, тобто переході до страховика права вимоги потерпілої особи в деліктному зобов`язанні, тому вимога страхової компанії до завдавача шкоди не є регресною. У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70):\~стаття 1191 ЦК України\~та\~стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і\~стаття 993 ЦК України\~та\~стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом № 1961-IV\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Отже, відносини між ПАТ «СК «АРКС» та відповідачем у цій справі регулюються правилами\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач, як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди [PERSON] , в порядку суброгації. Відносини ж між [PERSON] та його страховиком -\~ПрАТ «СК «Гардіан»\~регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та\~Законом № 1961-IV. Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону № 1961-IV\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що\~ПрАТ «СК «Гардіан» \~виплатило ПАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування в розмірі 107309,26 грн з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,42 та франшизи 3200 грн. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. У спірних правовідносинах такою особою є страховик - ПАТ «СК «АРКС», яке забезпечило майнові інтереси потерпілого у відносинах майнового страхування. Таким чином до позивача перейшло право вимоги до відповідача на підставі\~ст. 993 ЦК України, в порядку суброгації. Факт пошкодження автомобіля марки Renault Dokker, [NUMBER] внаслідок ДТП 01.10.2023 року, характер та обсяг таких пошкоджень, а також вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням, підтверджується актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість), ремонтною калькуляцією, рахунком на оплату ТОВ «Арма Моторс», платіжним дорученням ПАТ «СК «АРКС» (а.с.40). Заперечуючи розмір шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу внаслідок ДТП, відповідач не заявляв клопотання про призначення у справі товарознавчої експертизи, про що також було з`ясовано судом в судовому засіданні, та не надав жодних доказів того, що розрахунок страхового відшкодування, виконаний ПАТ «СК «АРКС», є неправильним. Щодо доводів відповідача про те, що розмір страхової виплати ПАТ «СК «АРКС» не перевищує ліміт відповідальності страховика ПрАТ «Гардіан» та, відповідно, у нього (відповідача) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, суд зазначає таке. Приписи статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у страховика відповідача не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності. Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/робото здатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ. Відповідно до п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів\~складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації; фізичний знос КТЗ (його складників)\~- утрати вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників). Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а їх вартість з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. З відповіді ТДВ СК «Гардіан» від 22.01.2025 року №22/01/25/3 (а.с.42) вбачається, що ними при розрахунку страхового відшкодування за подією, що сталася 01.10.2023 року за участю транспортного засобу Renault\~Dokker\~держвний номерний\~знак [NUMBER] та HYUNDAI,\~державний номерний\~знак [NUMBER] , було застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0,42 та врахована франшиза в розмірі 3200 грн, та випалено позивачу страхове відшкодування в розмірі 107309,26 грн. Отже наведені фактичні обставини вказують на те, що\~ПрАТ\~СК Гардіан\~здійснило виплату страхового відшкодування на користь\~ПАТ\~СК «АРКС»\~у розмірі, визначеному\~статтею 29 Закону України\~Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто з урахуваням фізичного зносу, а відтак, у страховика відповідача не виникло обов`язку з відшкодування шкоди в повному обсязі в розмірі 134030, 06 грн, незважаючи на те, що такі збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності). Отже, оскільки дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок дій [PERSON] , що встановлено постановою суду, а позивачем було відшкодовано [PERSON] завдану [PERSON] шкоду в розмірі 134030,06 грн, а згодом позивачем отримано страхове відшкодування в частині ліміту в розмірі 107309,26 грн від ПрАТ «СК «Гардіан» за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 003890321, то відповідач має сплатити на користь позивача різницю між фактично сплаченою позивачем страховою виплатою у розмірі 134030,06 грн (реальні збитки) і виплаченою позивачу ПрАТ «СК «Гардіан» 107309,26 грн страховим відшкодуванням, обрахованим з урахуванням фізичного зносу, яка становить 26720,80 грн. Приймаючи до уваги викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 26720,08 грн є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачем, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2422 грн, сплачений при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved