Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

23 серпня 2022 року керівник Новгород-Сіверської окружної прокуратури Ігор Голубинський звернувся до суду в інтересах держави в особі Середино-Будської міської ради Шосткинського району Сумської області до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. 23 серпня 2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями судову справу 526/1577/22 передано судді Гадяцького районного суду Киричку С.А. Ухвалою судді Гадяцького районного суду Киричка С.А. від 26.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 14 вересня 2022 року Головне управління Держгеокадастру у Сумській області направило до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнає, з тих підстав, що прийняття наказу Головного управління про затвердження технічної документації та надання земельної ділянки у власність відповідачам, враховуючи положення статей 125,126 ЗК України не пов`язано з виникненням права власності, не є оформленням права власності. Підстав для відмови у наданні земельної ділянки [PERSON] не було, оскільки в заяві особа вказала, що не використала право на безкоштовну приватизацію, а в діяльність державних реєстраторів вони не втручаються, тому не можуть перевірити дану інформацію. Крім того, вони не мають спільних баз з Чернігівським Держгеодастром для використання та перевірки інформації про використане громадянами право на приватизацію земельної ділянки. [PERSON] , звертаючись до управління з заявою про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2.0 га повідомила, що вона раніше не використовувала право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки. Головному управлінню не було відомо про земельну ділянку, яку надано [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 03.12.2020 № 25-17271/14-20-СГ, тому було розроблено проєкт землеустрою і надано [PERSON] земельну ділянку у власність. 21 вересня 2022 року від керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури Ігоря Голубинського надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просив їх задовольнити. 30.01.2023 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями судову справу 526/1577/22 передано судді Тищенко Л.І. 04 квітня 2023 року від керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури Чернігівської області надійшла заява про зменшення позовних вимог, зокрема виключили із позовної заяви вимогу щодо скасування наказу Головного управління\~Держгеокадастру у\~Сумській області\~від 15.12.2020 №18-36438/16-20-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність, яким надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,000 га (кадастровий номер 5924484800:03:002:1052), у зв`язку з цим просили повернути за вказану позовну вимогу сплачений судовий збір в сумі 2481 грн на рахунок Чернігівської обласної прокуратури. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2023, у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] , справа перебуває в провадженні судді Гадяцького районного суду Максименко Л.В. Згідно ухвали суду від 10.07.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні заступник керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури Назаренко Ю.В. позовні вимоги з урахуванням їх зменшення підтримала, просила витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Середино-Будської міської ради Шосткинського району Сумської області земельну ділянку площею 2000 га (кадастровий номер 5924484800:03:002:1052), розташовану на території Середино-Будської міської ради Шостинського району Сумської області, яку вона отримала у власність в результаті купівлі її у [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] двічі скористалась правом на приватизацію земельної ділянки на території як Чернігівської, так і Сумської областей, в той час як громадянин України може скористатися правом на приватизацію землі лише один раз. Також просила стягти з відповідача [PERSON] понесені судові витрати. Представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Литвиненко М.О. в судовому засіданні позов не визнав, вважаючи його безпідставним, суду пояснив, що прийняття наказу Головного управління про затвердження технічної документації та надання земельної ділянки у власність відповідачам, враховуючи положення статей 125, 126 ЗК України не пов`язано з виникненням права власності, не є оформленням права власності. Також пояснив, що не було підстав для відмови у наданні земельної ділянки, оскільки в заяві особа вказала, що не використала право на безкоштовну приватизацію, а в діяльність державних реєстраторів вони не втручаються, тому не можуть перевірити дану інформацію. Крім того, вони не мають спільних баз з Чернігівським Держгеодастром для використання та перевірки інформації про використане громадянами право на приватизацію земельної ділянки. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом публікації оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом доставки судової повістки, направленої у додаток «Viber» на її номер телефону, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Заслухавши пояснення прокурора, представника Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Литвиненко М.О.\~та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до приписів статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено,\~що на\~підставі наказу\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області\~від 03.12.2020\~№ 25-17271/14-20-СГ[PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7422486000:04:002:1206) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Охрамієвицької сільської ради Корюківського району Чернігівської області та зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (право власності зареєстровано 03.06.2021). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 15.12.2020 №18-36438/16-20-сг затверджено документацію із землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 5924484800:03:002:1052, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Пигарівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області. В ході впровадження в Україні реформи децентралізації, 12 червня 2020 року почала функціонувати оновлена Середино-Будська міська територіальна громада, до якої приєдналися території Великоберезківської, Жихівської, Кам`янської, Пигарівської, Рожковицької, Ромашківської, Старогуської, Чернацької сільських рад. Правонаступником всіх прав та обов`язків Пигарівської сільської ради стала Середино-Будська міська рада, яка діє в інтересах Середино-Будської об`єднаної територіальної громади. Згідно Постанови Верховної ради України №807 ІХ від 17.07.2020, у Сумській області ліквідовано Середино-Будський район та утворено Шосткинський район (з адміністративним центром у місті Шостка) у складі територій Березівської сільської, Глухівської міської, Дружбівської міської, Есманьської селищної, Зноб-Новгородської селищної, Свеської селищної, Середино-Будської міської, Шалигинської селищної, Шосткинської міської, Ямпільської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 19 липня 2020 року в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Середино-Будського району, громада увійшла до складу Шосткинського району. 17.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі- продажу земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером 5924484800:03:002:1052, який посвідчено приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Дячок В.О., за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила названу земельну ділянку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №306257915. Отже, [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 15.12.2020 №18-36438/16-20-сг використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, оскільки така ж земельна ділянка по даному виду використання була первісно виділена їй згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 03.12.2020 № 25-17271/14-20-СГ. Згідно із ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі:а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектара. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За таких обставин, реалізація повноважень Головного управління Держгеокадастру у Сумській області має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми приватизації, встановлені Земельним кодексом України). Водночас, земельна ділянка загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером 5924484800:03:002:1052, що знаходиться в адміністративних межах Пигарівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельної ділянки одного виду використання. При цьому [PERSON] здійснила придбання оспорюваної земельної ділянки у особи, яка з огляду на викладені обставини не мала права її отримувати та відчужувати. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. В пунктах 38, 39 постанови Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 916/3727/15 вказано, що за змістом статей 387, 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння, за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння. Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Такий захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року у справі № 676/1795/20 зазначено, що: рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. [...] суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. Враховуючи вказане, достатнім та ефективним способом захисту порушеного права держави є саме вимога про повернення земельної ділянки. У той же час оспорення розпорядження органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про передачу такої земельної ділянки у власність фізичної особи не є необхідним, оскільки суд у будь-якому випадку зобов`язаний надати йому оцінку в мотивувальній частині судового рішення. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна (пункт 34). Схожі за змістом правові висновки містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, провадження № 14-2цс21 (пункти 148-150). З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. [PERSON] не нестиме індивідуальний та надмірний тягар у зв`язку із таким втручанням, оскільки ч. 1 ст. 661 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Таким чином, законодавцем визначений механізм захисту майнових прав покупця. Крім того, касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 вказав, що державна реєстрація прав є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.10.2021 у справі № 916/1636/21, від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17/ від 17.04.2019 у справі № 916/675/15. Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави незаконно, з порушенням належного правового механізму, а тому вона підлягає витребуванню від [PERSON] на користь Середино-Будської міської ради, Шосткинського районуЄ, Сумської області (колишньої Пигарівської сільської ради, Середино-Будського району, Сумської області), яка є розпорядником цих земель. Також суд вважає, що звернення прокурора в даному випадку з позовом до суду спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо безоплатної передачі земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення її території для потреб держави, яка вибула з її розпорядження незаконно. Недотримання відповідачем вимог законодавства України безумовно порушує також публічні інтереси держави, як інституту, який покликаний врегулювати відносини у певній сфері, тому прокурор правомірно, в межах своїх повноважень звернувся до суду за захистом публічних прав. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки в ході розгляду справи достовірно встановлено, що [PERSON] двічі реалізувала своє право на приватизацію земельної ділянки одного виду, тому друга приватизована земельна ділянка підлягає поверненню тому органу місцевого самоврядування, з якого вона неправомірно вибула. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В даному випадку позов був оплачений прокуратурою за дві позовні вимоги (17181= 2481+14700). Згодом позивач, відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України зменшив обсяг позовних вимог до однієї вимоги, тому з відповідачів слід стягнути судовий збір за одну позовну вимогу по 7350 грн. з кожного (7350 х 2=14\~700 грн). Також Чернігівській обласній прокуратурі слід повернути з Державного бюджету України судовий збір в сумі 2481 грн, сплачений за одну позовну вимогу в зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Outcome: approved