Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що протягом тривалого часу він з відповідачкою перебував у фактичних шлюбних стосунках, в яких у нас народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . З матір`ю дітей не проживає спільно досить тривалий час. Протягом всього цього часу мати не цікавиться життям дітей, станом їх здоров`я та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. На даний час місцеперебування матері невідоме, так як вона покинула родину, у зв`язку з чим діти проживають разом з ним, що підтверджується довідкою Біляївської міської ради Одеського району Одеської області від 24 травня 2024 року № 305, а також актом, складеним 23.05.2024 року депутатом Біляївської міськради, підписаним сусідами та скріпленим печаткою старости сіл Мирне та Широка Балка. Через те, що мати дітей неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по утриманню та вихованню дітей рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2018 року, ухваленого у справі № 496/4280/17, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800,0 грн. на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення кожним із дітей повноліття. Виконавчий лист, виданий на підставі зазначеного судового рішення, було направлено на виконання до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, де 26.03.2018 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового рішення (ВП №56058181). Але відповідачка жодного разу не сплатила аліменти на утримання дітей, у зв`язку з чим станом на 01.05.2024 року за нею утворилася заборгованість зі сплати аліментів у сумі 123 306,66 грн, що підтверджується Розрахунком заборгованості по аліментах, складеним головним державним виконавцем. У зв`язку з тим, що мати дітей не здійснює свої батьківські обов`язки належним чином, позивач змушений був звернутись до органу опіки та піклування за місцем свого проживання з метою вирішення питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи вищенаведені обставини, позивач вважає, що на сьогоднішній день існують наявні та обґрунтовані причини для позбавлення відповідача батьківських прав, а саме: діти на даний час проживають з позивачем, натомість як мати не приймає участі в житті дітей протягом тривалого часу та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, хоча діти вкрай потребують допомоги і підтримки матері, так як він один виховує та утримує іх. Відповідач участі (або навіть наміру) в будь-якій формі у вихованні, матеріальному забезпеченні власних дітей не приймає, її місце знаходження достеменно невідоме. [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, зокрема, у тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з дітьми взагалі, що порушує їх нормальне самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти тощо, отже має бути позбавлена батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти прийняття заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, наявне в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила. Клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надала. Представник Органу опіки та піклування Біляївської міської ради Одеського району Одеської області Грозов Г.Д. не заперечував проти задоволення позову та просив врахувати висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських справ. В судовому засіданні, в присутності психолога КУ ЦНСП «Родинне коло» [PERSON] суд заслухав пояснення дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які пояснили, що навчаються у школі, проживають з батьком в с. Мирне, маму [PERSON] не знають, вона з ними не спілкується. Згідно з положеннями ч.1\~ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Біляївської міської ради Одеського району Одеської області №193 від 10.10.2024 року затверджений висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на його утриманні, мати дітей фактично не проживає з дітьми, матеріальної допомоги на виховання дітей не надає, життям та навчанням дітей не цікавиться, що підтверджується актом депутата Біляївської міської ради та жителями с. Мирне від 23.05.2024 року та довідкою Виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеської області Одеського району від 24.05.2024 року №305. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2018 року, ухваленого у справі № 496/4280/17, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800,0 грн. на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення кожним із дітей повноліття. Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментах ВП №АСВП56058181 від 01.05.2024 року державним виконавцем встановлений розмір заборгованості по аліментам [PERSON] , які підлягають сплаті по виконавчому документу у розмірі 123\~306, 66 грн. [PERSON] не отримував аліменти через депозитний рахунок БВ ДВС в Одеському районі Одеської області від [PERSON] у період з 01.11.2023 року по 30.04.2024 року виключно з виконавчим листом №496/4280/17 від 19.03.2018 року, який видано Біляївським районним судом Одеської області, що підтверджується довідкою про неотримання аліментів від 23.05.2024 року №35058/21.12 головного державного виконавця Лебєєдева Є.Є. Згідно характеристики учениці 2 класу Мирненського ліцею Біляївської міської ради [PERSON] , 2016 року народження, директора ліцею Бутенко О. та класним керівником [PERSON] , [PERSON] навчається в Мирненському ліцеї другий рік. За період навчання показала себе як старанна, дисциплінована, вихована відповідальна учениця. Навчальний матеріал засвоює добре, свідомо. [PERSON] володіє комп`ютерною технікою, працюючи на дистанційній формі навчання. Дівчинка забезпечена гаджетами, має всі шкільні приладдя та умови, необхідні для якісного навчання. Любить класний колектив, має багато друзів, користується повагою сере, однолітків. Бере активну участь у житті класу та закладу. Мати зовсім не приділяє уваги вихованню, навчанню, утриманню та активному відпочинку дитини. Жодного разу не приходила на співбесіду до класного керівника. Вихованням дитини займається тільки батько, який створює всі умови для успішного навчання дитини. Згідно характеристики учня 3-А класу Мирненського ліцею Біляївської міської ради [PERSON] 2014 року народження, , директора ліцею [PERSON] та класним керівником [PERSON] . [PERSON] навчається в Мирненському ліцеї третій рік. За період навчання показав себе як старанний, дисциплінований та відповідальний учень. Навчальний матеріал засвоює добре, свідомо. За цей час показав достатній рівень знань з усіх предметів. [PERSON] забезпечений гаджетами, має всі шкільні приладдя та умови, необхідні для якісного навчання. Скромний, стриманий, врівноважений. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Користується повагою серед серед товаришів. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Мати зовсім не приділяє уваги вихованню, навчанню, утриманню та активному відпочинку дитини. Жодного разу не приходила на співбесіду до класного керівника. Вихованням дитини займається тільки батько, який створює всі умови для успішного навчання дитини. Представником [PERSON] до суду надані документи, які підтверджують стан здоров`я дітей, зокрема висновок про комплексну психолого-педагогичну оцінку розвитку особи від 20.12.2021 року №ІРЦ-85843/2024/577189 [PERSON] , рентгенографію шийного відділу хребта у 2проекціях [PERSON] , висновок - ознаки згладженості фізіологичного лордозу; викривлення грудного відділу хребта леворуч, консультаційний висновок спеціаліста, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] та [PERSON] , висновки реографічних досліджень та електроенцефалограм. Орган опіки та піклування Біляївської міської ради Одеського району Одеської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , затвердженим рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеського району Одеської області №193 від 10.10.2024 року. Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі-Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.ч.1,2,6 ст. 12 Закону). Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (ч.2 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, матеріально утримувати дитину до повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 року по справі № 211/559/16-ц зазначено, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні. 11.07.2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] не приймає участі у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживає окремо, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, матеріально не забезпечує, не спілкується з дітьми, не проявляє належної любові та турботи до дочки та сина, не створює умов для отримання ними освіти. Вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування відповідачем виконанням батьківських обов`язків по догляду та вихованню дітей, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» зазначив, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Сукупність досліджених доказів, які суд визнає належними та допустимими, свідчить про винну поведінку відповідача, навмисне ухилення від виконання батьківського обов`язку щодо виховання та розвитку доньки, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, зайняття підготовкою до самостійного життя, підтримки її матеріально. Будь-які об`єктивні причини ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню, утриманню сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , відсутні. В свою чергу, відповідач [PERSON] не навела суду жодної обставини, яка б спростовувала надані позивачем докази та позовні вимоги взагалі. Відповідно до ч.5, ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, враховуючи надані пояснення дітей [PERSON] , [PERSON] , приймаючи до уваги висновок Орган опіки та піклування Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, досліджені судом докази, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і таке рішення буде відповідати інтересам дітей.

Outcome: approved