Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Позов обґрунтовує тим, що відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в період з травня 2022 року по квітень 2025 року було спожито природний газ на загальну суму 4858,87 грн., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Об`єкт газифікації належить на праві власності відповідачу. Позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови НКРЕКП № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу...» на території України. Споживачем постачальнику не була надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Разом з тим, відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 № 917 позивача визначено постачальником «останньої надії». Постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу. Постачальник останньої надії зобов`язаний протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Таким чином відповідач приєднався до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. Ціни на газ встановлюються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 293, та зазначені у витягу з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» відповідача. Крім того, накази про встановлення роздрібної ціни на газ для побутових споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» опубліковані на офіційному сайті постачальника за посиланням https://gas.ua/gas-prices-for-home. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ (АТ «Запоріжгаз») згідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494. Отже постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм розподіленого/спожитого споживачами природного газу. Відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань. Просить стягнути з [PERSON] боргу за спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 4858,87 грн. та судові витрати в сумі 3028,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився. До суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи в порядку, встановленому ЦПК України. Відзиву на позов не подавав, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, дійшов до наступного висновку. Відповідач [PERSON] є власником 19/50 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Співвласником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] ( яка померла [INFO] ), у відкритті провадження щодо якої судом відмовлено ухвалою від 30.05.2025. Постановою НКРЕКП від 04.07.2017 позивачу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» видана ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. Розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначений постачальником «останньої надії» строком на три роки. Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.2023 № 793-р позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначений постачальником «останньої надії» на період воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Аналогічні приписи містить пункт 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 У пункті 6 частини першої статті 1 Закону статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідачем заява-приєднання до умов договору постачання природного газу не підписувалась. Однак, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначений постачальником «останньої надії» строком на три роки. Постачальник останньої надії зобов`язаний протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач надавав відповідачці послугу, що за своїм функціональним призначенням є комунальною послугою, а саме послугу з постачання природного газу. Частиною першою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу (п. 2 ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про ринок природного газу»). Відповідач приєднався до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. У частині першій статті 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Пунктом 2 частини другої та частиною третьою ЗУ «Про ринок природного газу» передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною четвертою статті 319 ЦПК України передбачено, що власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до фінансового стану по особовому рахунку № [NUMBER] , оформленого на споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за період з травня 2022 року по квітень 2025 року було спожито природний газ об`ємом 610,65 куб.м. вартістю 4858,87 грн. У вказаний період відповідачем вартість спожитого природного газу не сплачувалась, в результаті чого відповідач має заборгованість за спожитий природний газ в сумі 4858,87 грн. Вимога постачальника від 09.10.2024 про погашення заборгованості за спожитий газ, яка утворилась станом на 09.10.2024, [PERSON] не була виконана. Суд встановив, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» свої зобов`язання за договором постачання природного газу виконало повністю, поставивши відповідачу природний газ на об`єкт газопостачання за адресою: [ADDRESS] , об`ємом 610,65 куб.м. вартістю 4858,87 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором постачання природного газу не виконав, внаслідок чого має заборгованість за поставлений природний газ у сумі 4858,87 грн. Відповідачем вказаний розрахунок заборгованості станом на квітень 2025 року не спростований. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлений природний газ у сумі 4858,87 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України , судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3028,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved