Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким оголосити померлим [PERSON] під час виконання військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини. Заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] є сином заявниці, був призваний на військову службу по мобілізації [INFO] . З 3 жовтня 2023 року [PERSON] перебував на військовій службі в військовій частині [NUMBER] на посаді командира відділення, брав безпосередню участь у заходах, необхідних до забезпечення оборони України, перебуваючи в [ADDRESS] . Згідно рапорту командира 9 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальону військової частини [NUMBER] з [PERSON] , командиром 4 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу під час скиду з дрона поблизу н.п. Вербове, Пологівського району Запорізької області 13.10.2023 року близько 09 години 45 хвилин було втрачено зв`язок. В подальшому, місцезнаходження [PERSON] встановити не вдалося. Сповіщенням № 179 від 31.10.2023 року [INFO] заявниці було повідомлено, що її син зник безвісті на полі бою. Просить оголосити [PERSON] померлим в судовому порядку Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 18.04.2025 заяву [PERSON] , заінтересована особа Міністерство оборони України, Перший Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 29.05.2025 було залучено у справу у якості заінтересованої особи Військову частину [NUMBER] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ), витребувані докази у справі. Частиною 3\~статті 294 ЦПК України\~передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Перший Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав у справу пояснення, в яких просив суд розглядати справу на розсуд суду з урахуванням письмових пояснень відділу за відсутності представника Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, також зазначили, що заперечень щодо заяви не мають. Представником Міністерства оборони України подані у справу пояснення, в яких зазначили, що Міністерство оборони України не є заінтересованою особою у справі, останнім місцем роботи (служби) зниклого безвісти військовослужбовця [PERSON] саме є військова частина [NUMBER] ., просили залучити в якості заінтересованої особи військову частину [NUMBER] , розгляд справи провести за відсутності представника Міністерства оборони України. У судові засідання заінтересовані особи не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник заявника підтримав подану заяву в повному обсязі, надав відповідні пояснення. Згідно частини 3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відтак, суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності заінтересованих осіб. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі обставини справи. Так, як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з довідкою Командира військової частини [NUMBER] сержант [PERSON] перебував на військовій службі по мобілізації в військовій частині [NUMBER] з 03 жовтня 2023 року. Згідно рапорту командира 9 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальону військової частини [NUMBER] з [PERSON] , командиром 4 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу під час скиду з дрона поблизу н.п. Вербове, Пологівського району Запорізької області 13.10.2023 року близько 09 години 45 хвилин було втрачено зв`язок. В подальшому у період з 13.10.2023 по 29.10.2023 зв`язок встановити не вдалося. Відповідно до довідки №4775 від 01.12.2023 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, наданої командиром військової частини [NUMBER] зазначено, що [PERSON] [INFO] брав безпосередню участь у заходах, необхідних до забезпечення оборони України, перебуваючи в н.п. Вербове Запорізької області. Відповідно до наказу Командира військової частини [NUMBER] від 16.11.2023 року № 3797 з метою дотримання вимог чинного законодавства України щодо соціального захисту сім`ї безвісно відсутнього військовослужбовця [PERSON] було зараховано як безвісно відсутнім, таким що зник безвісті за особливих обставин, під час проходження військової служби при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України (пов`язаний з захистом Батьківщини). Сповіщенням № 179 від 31.10.2023 року [INFO] заявницю було повідомлено про те, що її син зник безвісті на полі бою. 04.11.2023 року відділом поліції №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023221180001687 інформацію про досудове розслідування за фактом зникнення [PERSON] за заявою [PERSON] , розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Згідно з висновками судової біологічної експертизи від 20.06.2025 №СЕ-19/108-25/12432-БД встановлено, що не виключається біологічна спорідненість між особою, чий фрагмент стегнової кістки було досліджено та [PERSON] . Згідно з відповіддю ДП Український національний центр розбудови миру №08-14/20248 від 03.06.2025 відомості про перебування [PERSON] [INFO] в полоні відсутні. Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила згідно з листом №19/45419-25 про те, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України [PERSON] , [INFO] в період з 2022 року по теперішній час (станом на 13:03 30.05.2025) в Базі даних не виявлено. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою заявниці, знає, що [PERSON] був мобілізований, пішов до лав ЗСУ, зник, вдома не з`являвся після цього, не чула нічого про нього. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є онуком заявниці, зниклий [PERSON] є його дядьком, підтвердив обставини, які зазначила заявниця щодо зникнення [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Так, у ч. 1 ст. 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У ч. 2 ст. 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців». Відповідно, у ситуації, коли внаслідок збройної агресії російської федерації проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є відповідний Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений відповідним нормативно-правовим актом. Таким нормативно-правовим актом на час розгляду даної справи є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786, в якому міститься інформація про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 року у справі №755/11021/22 вказала, що мета досліджуваного припису речення другого ч. 2 ст. 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі. Велика Палата Верховного Суду вказала, що ч. 2 ст. 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом. Так, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також зробила висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності та було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Також зазначено, що не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У такому випадку, у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 20.03.2025 року визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004. Натомість, наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 року за №380/43786 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, де зазначено, що с. Вербове Пологівського району Запорізької області, де 13.10.2023 року безвісти зник [PERSON] в результаті бойових дій, під час виконання бойового завдання, є тимчасово окупованою територією України, датою можливості початку бойових дій значиться 03.03.2022, при цьому дата припинення можливості бойових дій не вказана. В іншій частині Пологівського району Запорізької області дата закінчення бойових дій зазначена як 30.04.2025, окрім Воздвижівської сільської територіальної громади, де бойові дії закінчились ще до зникнення [PERSON] . Аналізуючи зібрані у справі докази, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про оголошення [PERSON] померлим, оскільки таке оголошення до спливу законодавчо встановленого шестимісячного строку від дня закінчення воєнних дій суперечить вимогам частини другою статті 46 ЦК України. Разом з тим суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. Судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України потрібно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed