Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та дружину. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що 23.10.2024 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який народився до реєстрації шлюбу. У березні 2025 року шлюбні стосунки між сторонами припинилися, вони проживають окремо, син залишився проживати з матір`ю. Позивач стверджує, що ніде не працює, так як займається вихованням дитини, отримує щомісяця допомогу від держави у розмірі 860 гривень, а відповідач добровільно коштів дружині та сину не надає. Також вказує, що відповідач має постійну офіційну роботу, працює у в/ч [NUMBER] , отримує офіційну заробітну плату, інших неповнолітніх дітей не має. Враховуючи наведене, просить стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття. Крім того, просить стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином трирічного віку, тобто до [INFO] . Також просить допустити негайне виконання судового рішення. У відзиві на позовну заяву відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідач зазначає, що визнає свій обов`язок щодо утримання дитини і завжди його виконував добровільно, з часу припинення спільного проживання на постійній основі надсилав кошти на рахунок позивачки для дитини. Однак відповідач не погоджується з заявленим розміром аліментів на утримання дитини та заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини, вважаючи таку позовну вимогу безпідставною. З приводу розміру аліментів, то відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в частці від свого заробітку, а саме 1/12 частки від свого доходу щомісячно. Зазначає, що на даний час проходить військову службу безпосередньо в зоні бойових дій, несе витрати на придбання всієї військової амуніції, має проблеми зі здоров`ям, що також потребує значних витрат, утримує матір, яка часто хворіє, не має у власності жодного рухомого чи нерухомого майна. Зокрема, відповідач має вроджену ваду серця, стеноз гирла аорти, СН 0 ст. НЦЦ по гіпертонічному типу з нестійкими клінічними проявами, артеріальну гіпертензію. Дані захворювання потребують постійного контролю, обстеження та лікування, що є дороговартісним та потребує значних витрат. Крім того, зазначає, що на утриманні відповідача перебуває його матір, [PERSON] , яка самостійно виховує неповнолітню дитину, брата відповідача, [PERSON] [INFO] . Запис про батька [PERSON] виключений з актового запису про його народження, що підтверджується рішенням Дубенського міськрайонного суду від 27.09.2018 року. Тому, відповідач допомагає матеріально матері в утриманні сина, якого вона виховує самостійно. В свою чергу, матір відповідача хворіє, зокрема на остеохондроз ПКВХ, радикулопатію, що підтверджується випискою з консультації травматолога. Тому, на думку відповідача, стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів поставить його у скрутне матеріальне становище, враховуючи його стан здоров`я та витрати на несення служби. Стягнення аліментів у розмірі 1/12 частки від його доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що становитиме 8500 грн в повній мірі забезпечуватиме потреби сина. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дружину відповідач зазначає, що позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, однак не обґрунтовує, чому саме таку суму необхідно стягувати з відповідача. Зазначає, що позивач веде аморальний спосіб життя, не доглядає спільного з відповідачем сина належним чином, а тому відповідач має сумнів, що кошти на утримання сина підуть за призначенням. Також, відповідач вказує, що позивачка замовчує той факт, що у неї наявні ще двоє дітей, яким п`ять та три роки відповідно, на яких вона також отримує аліменти і не виключено, що і аліменти на своє утримання до досягнення молодшою дитиною трьох років, також позивачка отримує соціальну допомогу як багатодітна мама. На думку відповідача, спільна дитина, син [PERSON] , якому в серпні виповниться один рік це тягар для позивачки. Вона неодноразово казала відповідачу що вб`є його сина, бо він заважає їй влаштовувати особисте життя, також дитина може бути без нагляду поки позивачка зловживає алкогольними напоями. Тому, зважаючи на викладене, позивачка не обґрунтувала необхідність стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 від доходу відповідача. Більше того, у разі задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на дитину та дружину по 1/4 на кожного це становитиме 50 відсотків доходу відповідача, що у грошовому еквіваленті становить близько 50000 грн. Отже, сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 від його доходу не має можливості, адже зазначений розмір аліментів у позові буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи розмір його доходів та враховуючи ті факти, що відповідач сплачує аліменти на утримання спільного із позивачем сина. Відповідач просить суд визначаючи розмір аліментів на утримання дитини та дружини виходити з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини в повному обсязі. В судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, встановив наступне. 23.10.2024 року Дубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.10.2024 року, актовий запис №211. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 24.06.2025 року (повторно) Баранівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 106. Позивач разом з дітьми проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади та не заперечується відповідачем. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно приписів ч.ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб дитини, доходів та можливостей відповідача, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Позивач звернувся до суду з позовом 30.06.2025 року, що підтверджується відміткою на позовній заяві, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини, зайнятої доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, є особливим видом права подружжя на утримання. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, неможливості чоловіка надавати таке утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Заперечуючи свою можливість сплачувати аліменти на утримання дружини відповідач посилається на неналежний стан здоров`я, надаючи відповідні документи, а також на перебування на його утриманні матері. Разом з тим, факт перебування на утриманні відповідача його матері та надання їй допомоги на утримання неповнолітнього брата не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Так, матір відповідача працездатна, а доказів іншого суду не надано. Також, подані відповідачем докази про стан його здоров`я свідчать лише про наявність короткострокових захворювань, а факт перебування відповідача на військовій службі свідчить про його належний стан здоров`я. Решта долучених відповідачем доказів, зокрема, фотознімків, скріншотів переписок у соцмережах, акту обстеження побутових умов, не стосуються предмету спору, не підтверджують та не спростовують факти, які підлягають встановленню у справах про стягнення аліментів, зокрема, фінансову спроможність відповідача сплачувати аліменти, а тому не приймаються судом до уваги як неналежні. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з наведених вище положень ст.ст. 80, 84 Сімейного Кодексу України, та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу, а також поганого стану здоров`я. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище сторін. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, та враховуючи той факт, що відповідач довів та обґрунтував свою неспроможність сплачувати аліменти на дружину у запропонованому позивачем розмірі, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивачки, на утриманні та вихованні якої знаходиться дитина, яка не досягла трирічного віку та потребує постійного материнського догляду, а також з можливостей відповідача, зокрема, його працездатності, який працює офіційно, має дохід вище середнього, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини та наявність у останнього захворювань, що унеможливлюють у повній мірі сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, суд вважає можливим задовольнити вимоги в цій частини у розмірі 1/20 частки від заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, що ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах. Оцінивши вищевказані докази у їх сукупності, суд вважає такий розмір аліментів достатнім та таким, що не поставить матір з дитиною, а також відповідача, у скрутне матеріальне становище. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Згідно приписів пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п.3 ч.1 ст.176 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а позов містить дві позовні вимоги, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial