Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: у провадженні суду перебувала цивільна справа №343/494/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшеня розміру аліментів. Рішенням суду від 06.08.2025, повний текст якого складено 11.08.2025, позов задоволено частково. Стороною позивачки було заявлено позовні вимоги про збільшення розміру щомісячно стягуваних із відповідача на користь позивачки аліментів, з 3 000 грн до 10 000 грн. Судом ухвалено рішення про збільшення щомісячно стягуваних з відповідача на користь позивачки аліментів з 3 000 грн до 4 000 грн. Оскільки сторонами у заявах по суті справи та у судовому засіданні було заявлено про намір стягнення витрат на правничу допомогу, у повному рішенні суду, таким було надано право протягом п`яти днів після ухвалення рішення подати докази про розмір понесених витрат. Представниками сторін 11.08.2025 та 16.08.2025 було подано заяви (а.с. 134, 142-143), про ухвалення додаткового рішення. Так, представник відповідача [PERSON] - адвокат Малетин А.Я. просить стягнути з позивачки [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Представниця позивачки [PERSON] - адвокатка Креховецька Н.М. просить стягнути з відповідача [PERSON] 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У судовому засдіанні представник відповідача [PERSON] - адвокат Малетин А.Я. зазначив, що представницею позивачки [PERSON] - адвокаткою Креховецькою Н.М. пропущено п`ятиденний строк, який є присічним і не підлягає поновленню, для подання доказів про розмір понесених судових витрат. Більше того, заявлений нею розмір є очевидно неспівмірним, а тому підлягає зменшенню. Стосовно певних недоліків у поданих ним доказах про розмір витрат на правову допомогу, то такі не є суттєвими, оскільки договором про надання правничої допомоги чітко визначено в якій справі він, як адвокат, надавав правову допомогу відповідачу і надана останньому правова допомога підтверджується, як заявами по суті справи, так і безпосередньою участю в судових засіданнях. Позивачка [PERSON] та її представниця - адвокатка Креховецька Н.М. у судове засідання не з`явились. Остання просила судове засідання проводити без їх участі (зворотна сторона а.с. 158). Обставини, встановлені судом: на підтвердження понесених витрат на професійно правничу допомогу представником відповідача [PERSON] - адвокатом Малетином А.Я. надано такі документи: - договір №01/04/25 про надання професійної правничої допомоги від 01.04.2025, відповідно до якого, адвокат Малетин А.Я. взяв на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу відповідачу [PERSON] у справі про аліменти. Умовами договору також визначено такий порядок і розмір оплати послуг адвоката, зокрема: підготовка відзиву - 2 500 грн., участь в судовому засіданні - до 2 500 грн., підготовка заяви про винесення додаткового рішення - 500 грн (а.с. 137); - акт про надання професійної правничої допомоги (а.с. 136), відповідно до якого, адвокат Малетин А.Я. надав відповідачу [PERSON] таку правничу допомогу (із зазначенням витраченого часу та її вартості): підготовка відзиву (витрачено 4 год) - 2 400 грн., участь в судових засіданнях (3 судові засідання) - 3 600 грн., підготовка заяви про винення додаткового рішення (витрачено 3 год) - 1 800 грн. Всього - 7 800 грн.; Також у матеріалах справи наявний ордер на надання правничої допомоги відповідачу [PERSON] адвокатом Малетином А.Я. серії АТ №1091090, на підставі договору про надання правничої допомоги №09/04/25 від 09.04.2025 (а.с. 50). Представницею позивачки [PERSON] - адвокаткою Креховецькою Н.М. на підтверження витрат на правничу професійну допомогу надано такі документи: - договір про надання правничої допомоги №94 від 11.03.2025 (а.с. 146-151), згідно із яким, адвокатка Креховецька Н.М. та позивачка [PERSON] погодили, що за надання правової допомоги у справі, остання повинна сплатити вартість таких послуг; - додаток 1 до договору про надання правової допомоги, в якому визначено вартість послуг адвоката (а.с. 152); - детальний опис (робіт) послуг, наданих за договором про надання правничої допомоги №94 від 11.03.2025 (а.с. 145), згідно із яким, позивачці [PERSON] адвокаткою Креховецькою Н.М. було надано такі правничі послуги: зустріч, консультація клієнтки, узгодження правової позиції - 500 грн., написання та подання позовної заяви про збільшення аліментів - 2 500 грн., написання та подання відповіді на відзив - 1 500 грн., участь адвокатки в судових засіданнях (13.06.2025, 16.06.2025 та 06.08.2025) - 1 500 грн. Всього - 6 000 грн.; - ордер про надання правничої допомоги серії АТ №1095500 від 11.03.2025 на надання правничої допомоги позивачці [PERSON] адвокаткою Креховецькою Н.М. на підставі договору про надання правничої допомоги №94 від 11.03.2025 (а.с. 144); - квитанції про оплату вартості правничої допомоги на загальну суму 6 000 грн (а.с. 154, 155). Також представницею позивачки [PERSON] - адвокаткою Креховецькою Н.М. заявлено клопотання про поновлення строку на подання доказів про розмір понесених судових витрат, оскільки лише із повного рішення суду, яке складено 11.08.2025, стороні позивачки стало відомо про надання судом права на подання доказів про понесені судові витрати. Окрім цього, позивачка [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному становищі, має на утриманні дитину, що також перешкоджало їй вчасно оплатити послуги адвокатки, для зверення останньої до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. Окрім цього, у запереченні (а.с. 157-159), представниця позивачки [PERSON] - адвокатка Креховецька Н.М. просить відмовити стороні відповідача у задоволенні заяви про стягнення понесених судових витрат за непідтвердженістю належними доказами понесення таких. Так, у ордері на надання правничої допомоги адвокатом Малетом А.Я. вказаний інший номер договору про надання правничої допомоги, ніж той, який долучений ним до матеріалів справи. У акті про надання професійної правничої допомоги не зазначена дата такого. Більше того, вказана адвокатом сума фактично понесених судових витрат є меншою ніж ним заявлена. Окрім цього, адвокатом Малетином А.Я. не надано детального опису наданих ним послуг відповідачу. Також просить врахувати, що позивачка повністю несе витрати на утримання сина, який проживає з нею, а тому стягнення з неї витрат на правничу допомогу у розмірі заявленою стороною відповідача лише погіршить її матеріальний стан. І з огляду на категорію справи, яка є малозначною, вважає, що заявлений розмір понесених відповідачем витрат на правову допомогу не відповідає критерію реальності таких витрат. Оцінка суду та застосовані норми права: суд, вивчивши заяви представників сторін та заперечення представниці позивачки, дослідивши письмові докази, які надані на їх обґрунтування, доходить такого висновку. Стосовно поновлення пропущеного стороною позивачки строку на подання доказів про розмір понесених витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити таке. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦПК України, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. З матеріалів справи судом встановлено, що у мотивувальній частині рішення суду від 06.08.2025, повний зміст якого складений 11.08.2025, вказано про право протягом п`яти днів після ухвалення рішення на подання доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу. Дане рішення суду було доставлено до електронного кабінету представниці позивачки [PERSON] - адвокатки Креховецької Н.М. 11.08.2025 о 20.48 год. Заява сторони позивачки про ухвалення додаткового рішення подана 16.08.2025. Тобто, через 4 дні після отримання повного рішення суду, де, власне, і було роз`яснено право на подання у встановлений судом п`ятиденний строк доказів про понесення витрат на правову допомогу. Частиною 1 статті 120 Цивільно процесуального кодексу України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням. У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із такого: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб. Окрім цього, у рішенні в справі "Ворошило проти України" Європейський суд вказав, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порявняно з протилежною стороною. Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. За приписами ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Таким чином, з урахуванням того, що про право на подання доказів про понесення витрат на правничу допомогу стороном та їх представникам було роз`яснено в мотивувальній частині рішення суду, повний текст якого складено 11.08.2025, враховуючи точку зору практики Європейського Суду з прав людини, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції і те, що на утриманні позивачки перебуває малолітня дитина, суд вважає за можливе та необхідне поновити стороні позивача строк на подання доказів про понесення витрат на професійну правничу допомогу. Стосовно вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.11.2023, справа № 522/18114/21. За змістом ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009, № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст.і 182 ЦПК України). Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.10.2023, справа № 372/2962/21. Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених відповідачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги передбачені істотні умови договору, а в акті про надання професійної правничої допомоги визначено розмір оплати за надані послуги. Водночас, надані докази містять ряд неточностей та описок, зокрема, в ордері на надання правничої допомоги вказано неправильний номер та дату договору про надання правничої допомоги, в акті про надання професійної правничої допомоги не вказана дата такого, а загальна сума фактично понесених витрат на правову допомогу, згідно із актом (7 800 грн), відрізняється від заявленої до стягнення (8 000 грн). Також суд не бере до уваги та вважає за необхідне не враховувати до понесених витрат - надання послуги із підготовки заяви про ухвалення додаткового рішення в розмірі 1 800 грн, оскільки сторона відповідача не була позбавлена можливості подати такі докази до закінчення судового розгляду. Однак, представник відповідача - адвокат Малетин А.Я. вирішив скористатись наданим йому чинним ЦПК України правом на подання доказів про понесені судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у зв`язку із чим дані витрати не були необхідними. Таким чином, з огляду на допущені представником відповідача - адвокатом Малетином А.Я. очевидні описки та помилки, враховуючи завдання цивільного судочинства, особливості (категорію та складність) спору, інтереси малолітньої дитини, яка проживає з позивачкою, наявністю клопотання представниці позивачки про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зменшити розмір таких до 3 000 грн. В той же час, суд відхиляє доводи представниці позивачки [PERSON] - адвокатки Креховецької Н.М. в частині того, що через допущені представником відповідача [PERSON] - адвокатом Малетином А.Я. описки та помилки у задовлоленні заяви про стягнення витрат на правову допомгу слід відмовити, оскільки допущена в ордері описка щодо дати договору, не зазначення дати в акті виконаних робіт, не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог відповідача про стягнення таких витрат повністю. Більше того, відповідач [PERSON] , як сторона у справі, не може бути позбалений права на професійну правничу допомогу. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачкою [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги передбачені всі істотні умови договору, а в детальному описі (робіт) наданих послуг визначено розмір оплати за надані послуги, а тому враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне також зменшити розмір таких до 3 000 грн. В той же час, оскільки позовні вимоги задоволені частково (на 14,3%), а відмовлено у розмірі 85,7%, беручи до уваги п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з позивачки на користь відповідача слід стягнути 2 571 грн (3 000 грн х 85,7% (відсоток позовних вимог, у яких відмовлено) : 100%, а з відповідача на користь позивачки слід стягнути 429 грн (3 000 грн х 14,3% (відсоток позовних вимог, у яких задоволено) : 100%, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Провівши взаємозалік витрат на правову допомогу, остаточно з позивачки [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 142 грн (2 571 грн - 429 грн). На підставі викладеного, ст. 81, 89, 133, 127, 137, 141 ЦПК України, ст. 1, 19, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та

Outcome: partial