Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «АГРОБІОПРОДУКТ» (далі - ТОВ «НВП «АГРОБІОПРОДУКТ») про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 80 000,00 грн. Позов мотивував тим, що починаючи з 01 червня 2017 року до 04 квітня 2025 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Зазначає, що наказом від 03 квітня 2025 року № 32-К звільнений з посади за власним бажанням відповідно до вимог статті 38 КЗпП України та отримав належним чином оформлену трудову книжку. Позивач вказує, що у день звільнення з ним не було проведено розрахунок, не виплачена заробітна плата з 05 серпня 2024 року, а тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 80 000,00 грн. Процесуальні дії Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2025 року визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю. О. та 24 квітня 2025 року справа передана судді (а. с. 12, 13). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а. с. 15). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а. с. 23). Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 13 травня 2025 року представник відповідача Пархоменко Г. І. у системі «Електронний суд» сформував відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні. Мотивує відзив тим, що позивач з 01 квітня 2022 року і до закінчення дії воєнного стану перебував у відпустці без збереження заробітної плати, а тому відсутні підстави нарахування йому заробітної плати. 19 травня 2025 року позивач у системі «Електронний суд» сформував відповідь на відзив, у якій зазначив, що наказ від 31 березня 2022 року № 22-к про перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати починаючи з 01 квітня по теперішній час є недостовірним доказом, оскільки будь-якої заяви про відпустку він не писав. Був виданий лише наказ від 31 жовтня 2023 року № 29.1-К про надання позивачу відпустки без збереження заробітної плати з 01 листопада до 31 грудня 2024 року, який скасований рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року у справі № 759/16081/24 в частині надання йому відпустки без збереження заробітної плати. Крім того, цим же рішенням стягнуто з відповідача заробітну плату з 01 листопада до дня звернення до суду. Тому позивач просить стягнути несплачену заробітну плату починаючи з 05 серпня 2024 року до 04 квітня 2025 року. 23 травня 2025 року представник відповідача Пархоменко Г. І. у системі «Електронний суд» сформував заперечення на відповідь на відзив, у яких вказав, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року у справі № 759/16081/24, на яке посилається позивач, не набрало законної сили, оскільки оскаржене до суду апеляційної інстанції. Позивач власноруч написав заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати та подав на ім`я керівника. Довідки ОК-5 та ОК-7 не є основним доказом виплаченої плати або відсутності підстав для її нарахування. 26 та 29 травня 2025 року позивач у системі «Електронний суд» сформував додаткові пояснення, у яких підтримав викладене у позові та відповіді на відзив, а також зазначив про те, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року у справі № 759/16081/24 набрало законної сили та знаходиться на стадії виконання, відкрито виконавче провадження. 19 липня 2025 року позивач у системі «Електронний суд» сформував додаткові пояснення, у яких зазначив, що рішення у справі №759/16081/24 вступнило в законну силу, що має значення у даному судовому розгляді. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що наказом від 31 травня 2017 року № 99-к позивач з 01 червня 2017 року прийнятий на посаду юрисконсульта в ТОВ «НВП «АГРОБІОПРОДУКТ», наказом від 03 квітня 2025 року № 32-К звільнений з посади за власним бажанням відповідно до вимог статті 38 КЗпП України (а. с. 6, 7, 21). Відповідно до копії довідки ТОВ «НВП «АГРОБІОПРОДУКТ» про заробітну плату від 02 серпня 2024 року № 02/08/2024, заборгованість по заробітній платі з січня 2023 року до грудня 2023 року становить 59 463,10 грн (а. с. 5). 31 березня 2022 року позивач звернувся із заявою про надання йому відпустки без збереження заробітної плати на період встановленого Указом України № 64/2022 воєнного стану з 01 квітня 2022 року до 25 квітня 2022 (включно) або до іншої, більш пізньої, дати закінчення оголошеного воєнного стану у випадку продовження його строку в зв`язку з його вимушеним переїздом з м. Києва, перебування на території України, але неможливістю працювати віддалено (а. с. 35). Наказом від 31 березня 2022 року № 22-К [PERSON] надано відпустку без збереження заробітної плати з 01 квітня 2022 року до закінчення дії воєнного стану (а. с. 36). Із довідок ОК-5 та ОК-7 вбачається, що позивачу в 2022 році та до 01 листопада 2023 року нараховувалась заробітна плата за фактично відпрацьований час із розрахунку тарифної ставки/посадового окладу працівника (а. с. 43-47). Листом від 12 травня 2025 року Управління інформаційних систем та електронних реєстрів Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві повідомило позивача, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у місті Києві надіслано лист до страхувальника ТОВ «НВП «АГРОБІОПРОДУКТ» щодо необхідності скасування відображення днів без збереження заробітної плати з 01 листопада 2023 року до 31 грудня 2024 року та відобразити дані щодо нарахування заробітної плати за вказаний період (а. с. 49). Рішенням від 15 жовтня 2024 року у справі № 759/16081/24 Святошинський районний суд міста Києва поновив [PERSON] строк звернення до суду з позовом , позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу задовольнив, визнав незаконним та скасував наказ № 29.1-К ТОВ «НВП «АГРОБІОПРОДУКТ» від 31 жовтня 2023 року в частині надання [PERSON] відпустки без збереження заробітної плати, стягнув з ТОВ «НВП «АГРОБІОПРОДУКТ» належну [PERSON] заробітну плату з 01 листопада 2023 року до дня звернення до суду з позовом, яка на день звернення становить 90 000,00 грн без урахування сум податків та зборів , стягнув з ТОВ «НВП «АГРОБІОПРОДУКТ» судовий збір у розмірі 1 073,60 грн (а. с. 50-52). З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою від 02 липня 2025 року Київський апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою керівника ТОВ «НВП «АГРОБІОПРОДУКТ» Пархоменка Г. І. на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року. Відповідно до бухгалтерської довідки від 20 травня 2025 року сума нарахованої заробітної плати за період січень 2021 року-жовтень 2023 року позивачу складала 296 432,05 грн, сума належної до видачі заробітної палати 238 627,80 грн (а. с. 99). Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 43 Конституції України закріплює право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частиною першою статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) [стаття 89 ЦПК України]. Судом встановлено, що наказом від 31 травня 2017 року № 99-к позивач з 01 червня 2017 року прийнятий на посаду юрисконсульта в ТОВ «НВП «АГРОБІОПРОДУКТ», наказом від 03 квітня 2025 року № 32-К звільнений з посади за власним бажанням відповідно до вимог статті 38 КЗпП України. У день звільнення з ним не було проведено розрахунок, що не заперечується відповідачем, а саме - не виплачена заробітна плата з 05 серпня 2024 року до дня звільнення. Позивач самостійно визначив розмір заборгованості по заробітній платі - 80 000,00 грн, оскільки відповідач відмовлявся надати йому розрахунок заборгованості. Відповідач не спростував наданий позивачем розмір заборгованості по заробітній платі, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача саме таку суму заборгованості, як визначив позивач. Твердження представника відповідача Пархоменка Г. І. про те, що позивач з 01 квітня 2022 року і до закінчення дії воєнного стану перебував у відпустці без збереження заробітної плати, а тому відсутні підстави нарахування йому заробітної плати, спростовується наявними у справі доказами, а саме - довідками ОК-5 та ОК-7, з яких вбачається, що позивачу в 2022 році та до 01 листопада 2023 року нараховувалась заробітна плата за фактично відпрацьований час із розрахунку тарифної ставки/посадового окладу працівника), а також бухгалтерською довідкою від 20 травня 2025 року, за якою сума нарахованої заробітної плати за період з січня 2021 року по жовтень 2023 року включно позивачу складала 296 432,05 грн, сума належної до видачі заробітної палати 238 627,80 грн. Крім того, доводи відповідача про перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати спростовується встановленими обставинами у іншій справі № 759/16081/24 між цими ж сторонами. Рішенням від 15 жовтня 2024 року у справі № 759/16081/24 Святошинський районний суд міста Києва скасував наказ № 29.1-К Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОПРОДУКТ» від 31.10.2023 року, зокрема про надання позивачу відпустки без збереження заробітної плати з 01 листопада 2023 року до 31 грудня 2024 включно в частині надання [PERSON] відпустки без збереження заробітної плати, стягнув з відповідача заробітну плату з 01 листопада 2023 року до дня звернення до суду з позовом яка на день звернення становить 90 000,00 грн без урахування сум податків та зборів. Розподіл судових витрат Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1 211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved