Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути заборгованість за укладеним 21.08.2020 з АТ «ОТП Банк» кредитним договором № 2032730054 у сумі 2\~526,79 грн. та за кредитним договором № 2032730054_CARD про відкриття карткового рахунку в сумі 35\~867,33 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. В обґрунтування вимог зазначено про укладення 21 серпня 2020 року між АТ «ОТП Банк» кредитного договору № 2032730054, де відповідно до розділу 2 сторони шляхом підписання заяви-анкети № 2032730054_CARD погодили відкриття відповідачу карткового рахунку № [NUMBER] із встановленням погодженого кредитного ліміту, порядком його користування, тощо. Відповідач ознайомилась з умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ «ОТП Банк», які були надані їй для ознайомлення та містяться на офіційному сайті банку. ОТП «Банк» умови договору виконав, надавши кредит відповідачці, однак остання умови договору виконувала неналежним чином, що призвело до виникнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 2032730054_CARD в сумі 35\~867,33 грн. Крім того, відповідно до укладеного кредитного договору № 2032730054 АТ «ОТП Банк» надав позичальнику на умовах платності, поворотності, строковості кредит в сумі 14\~578,10 грн. зі сплатою річних відсотків в розмірі 0,01% , однак відповідач виконував договір неналежним чином, допустивши виникнення заборгованості в сумі 2\~526,79 грн. Між позивачем та АТ «ОТП Банк» 20 вересня 2024 року укладено договір факторингу № 01.02-24/24, за яким позивачу відступлено право вимоги за договором № 2032730054 та договором № 2032730054_CARD, тому з метою захисту прав нового кредитора, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 26 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14 серпня 2025 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Згідно прохальної частини тексту позовної заяви, представник позивача Варшавський К.А. просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] не повідомила причини неявки, відзиву на позов не подала, згідно трекінгу поштового відправлення виклик до суду повернуто не врученим. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.1 ст. 1046 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно частини першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи 21 серпня 2020 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитним договір № 2032730054, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику строковий кредит в сумі 13\~438,10 грн. на придбання товару, в сумі 490,00 грн. на оплату додаткових послуг банку та в сумі 650,00 грн. на придбання послуг зі страхування здоров`я, що складає загальний розмір 14\~578,10 грн. із датою погашення кредиту 31 серпня 2022 року та фіксованою процентною ставкою 0,01 % річних. Відповідно до розділу 2 кредитного договору 2032730054, сторони шляхом підписання заяви-анкети № 2032730054_CARD погодили відкриття відповідачу карткового рахунку № [NUMBER] із встановленням погодженого кредитного ліміту, порядком його користування, тощо. Відповідач [PERSON] ознайомилась з умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ «ОТП Банк», які були надані їй для ознайомлення та містяться на офіційному сайті банку. На підтвердження факту отримання кредитних коштів стороною позивача надано в тому числі копії меморіальних ордерів від 21 серпня 2020 року (а.с. 25-26). Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Згідно наданого до суду стороною позивача розрахунку сума боргу за кредитним договором № 2032730054 від 21.08.2020 становить 2\~526,79 грн., з яких: -2\~526,17 грн. заборгованість за тілом кредиту, -0,62 грн. заборгованість за відсотками. Згідно наданого до суду стороною позивача розрахунку, сума боргу за кредитним договором № 2032730054_CARD від 21.08.2020 становить 35\~867,33 грн., з яких: -17\~100, 00 грн. заборгованість за тілом кредиту, -18\~767,33 грн. заборгованість за відсотками. Розміри кредитної\~заборгованості та\~її складові\~відповідач не\~спростував,\~контррозрахунку боргу\~не надав,\~тому наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором у сукупності з випискою з рахунку позичальника та іншими доказами є належним і допустимим доказом, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 (провадження № 61-12049св23)Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2025 року у справі № 753/16762/15-ц (провадження № 61-7242 св 24) вказавши, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 20 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», як фактором, та Акціонерним товариством\~«ОТП Банк»,\~як клієнтом, було укладено договір факторингу № 01.02.-24/24, відповідно до якого клієнт відступає фактору право вимоги, а фактор набуває право вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками в розмірі портфеля заборгованості, фактор же одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань боржників за кредитними договорами (пункти 1.1., 1.3 договору). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2032730054 від 21.08.2020 на суму заборгованості 2\~526,79 грн. та за договором № 2032730054_CARD від 21.08.2020 на суму заборгованості 35\~867,33 грн. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені судові витрати у справі: суму судового збору 2\~422,40 грн., сплачену ним при подачі позову до суду.

Outcome: approved