Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому, з урахуванням уточненої редакції позовної заяви просив зобов`язати [PERSON] не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] ; визначити способи участі позивача у вихованні дитини шляхом встановлення графіку: кожний вівторок або середу (в залежності від графіку гуртків доньки) зустріч у м.Самар без присутності матері з 14:00 до 17:00; 2 рази на місяць у п`ятницю з 17:00 год. до 17:00 суботи за місцем проживання батька у м.Дніпро з наступним поверненням батьком дитини за місцем проживання матері; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку; визначити спільний відпочинок щороку влітку 14 календарних днів без присутності матері з можливістю виїзду за межі України. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з червня 2009 року до березня 2013 року перебував у шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час позивач має непорозуміння з колишньою дружиною з приводу його участі у вихованні доньки. Позивач має бажання та пропонує зустрічі, спілкування з донкою, але з боку відповідачки йому чиняться перешкоди, кожен раз посилаючись на різні причини карантин, стан здоров`я, розклад гуртків тощо. Донька знаходиться під психологічним тиском, налаштована проти позивача. Відповідачка подавала позов про позбавлення позивача батьківських прав, рішенням суду у позові відмовлено. У зв`язку з наявністю перешкод у спілкуванні з дитиною, позивач звернувся до органу опіки та піклування з метою встановлення графіків зустрічей. Органом опіки визначено графік без урахування думки батька. Позивач приїздив до будинку відповідачки у визначені графіком дні, але жодного разу зустріч не відбулася, тому позивач був змушений звертатися до поліції. Відсутність спілкування позивача з дитиною зумовлено виключно перешкодами, які йому чинить відповідачка. Вважає дії відповідачки неправомірними та такими, що шкодять інтересам дитини, яка позбавлена можливості спілкуватися з батьком. Посилаючись на рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, просить задовольнити його позов. Також просив при вирішенні справи не враховувати думку доньки, оскільки вважає, що мати налаштовує доньку проти нього. Ухвалою судді від 05.06.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Не погоджуючись із позовом, відповідачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Олійник О.А., подала відзив на позов у якому просить у позові відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що після припинення шлюбних відносин, коли доньці було 5 місяців, позивач зник з життя дитини, не цікавився її станом здоров`я. Відповідачка неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням, щоб він провів час з донькою, відвідав свята тощо, проте позивач цього не зробив. Після того як позивач попросив відповідачку не надсилати йому навіть фото доньки, відповідачка припинила просити його про зустрічі з донькою. Позивач не надав дозвіл на виїзд дитини за кордон на час відпочинку, тому відповідачка була змушена звертатися до органу опіки та піклування. У січні 2023 року [PERSON] \~ звернулася до суду з позовом про позбавлення позивача батьківських прав, про що також просила їх донька. Рішенням суду у позові відмовлено. [PERSON] не сприймає позивача своїм батьком та не вважає його рідною людиною і не бажає з ним спілкуватися. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. 11.03.2025 судом отримано висновок органу опіки та піклування. Ухвалою суду від 29.04.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, позивач у судовому засіданні пояснив, що коли він з відповідачкою припинив шлюбні відносини, доньці було 6 місяців, після чого він бачив дитину приблизно один раз на місяць. Після укладення відповідачкою нового шлюбу, коли доньці було 8 років, йому почали чинитися перешкоди у спілкуванні. Спочатку неможливість спілкування пояснювали коронавірусною хворобою, на що відповідач погодився. Потім почалося повномасштабне вторгнення російської федерації. Його номер у телефоні доньки заблоковано. Після визначення графіку органом опіки та піклування, він приїздив до [PERSON] , проте вона відмовилася спілкуватися. Представник відповідачки у судовому засіданні просила у позові відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Також пояснила, що сторони припинили шлюбні стосунки коли дитині було 5 місяців. Відповідачка телефонувала позивачу, просила бачитись із донькою, проте він повідомив, що має інше життя. Після невдалих спроб, відповідачка перестала звертатися до позивача. Зараз [PERSON] вважає своїм батьком вітчима [PERSON] . Дитина має велику образу на батька. Позивач не цікавився дитиною, не намагався налагодити зв`язок. Звернувся до органу опіки та до суду лише після того, як відповідачка подала позов про позбавлення його батьківських прав. Відсутність спілкування зумовлена виключно поведінкою батька. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні підтримала раніше поданий висновок. Після з`ясування думки дитини зазначила, що спілкування з батьком всупереч бажанню дитини не відповідатиме інтересам останньої. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши надані докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини, що склалися між сторонами. Як вбачається зі свідоцтва про народження, у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Позивач [PERSON] змінив прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу 16 лютого 2016 року (а.с.15). Відповідачка [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », а в подальшому на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу (а.с.13,14) Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.03.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.92). Після припинення шлюбних відносин та на час розгляду справи донька сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . У січні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , справа 183/273/23, рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції від 19.06.2024, у позові [PERSON] відмовлено. \~ 06.03.2023 фахівцем з соціальної роботи складено висновок щодо емоційного стану [PERSON] , визначення особистої прихильності до кожного з батьків. У висновку зазначено, що між матір`ю та донькою сформовані довірливі стосунки; негативні прояви у взаємостосунках матері та доньки відсутні, психологічний вплив матері на доньку позитивний. Між дитиною та її батьком відсутній комунікативний та емоційний зв`язок, прихильність до тата не сформована, особиста прихильність відсутня (а.с.20). Надані позивачем скрін-шоти листування суд не приймає у якості доказів, оскільки вони не відповідають вимогам допустимості, неможливо ідентифікувати абонентів, які вели листування. Крім того, відповідно до ч.8 ст.7 ЦПК України, особисті папери, листи, записи телефонних розмов, телеграми та інші види кореспонденції можуть бути оголошені у судовому засіданні лише за згодою осіб, визначених Цивільним кодексом України.\~ Наданими суду копіями консультаційних висновків спеціалістів підтверджується факт звернення та лікування [PERSON] , [INFO] у лікаря-ендокринолога, лікаря-офтальмолога (а.с.119-121). Також, надані суду копії довідок з закладів та гуртків, які відвідує дитина\~ підтверджують те, що дитина сторін активно відвідує гуртки, позашкільні навчальні заходи, приймає участь у конкурсах, виставах. На заняття приходить у супроводі матері та [PERSON] , які здійснюють оплату за навчання. Батько дівчинки [PERSON] гуртки не відвідував та її навчанням не цікавився (а.с. 123 126).\~\~ У характеристиці Ліцею №18 міста Новомосковська [PERSON] , учениці 5-А класу, зазначено, що [PERSON] зарекомендувала себе як старанна та здібна учениця. На кінець навчального 2021-2022 року оволоділа програмовим матеріалом на достатньому рівні. Пам`ять розвинена, але увага нестійка. Дівчинка до уроків готується систематично, проявляє інтерес до навчання. Самостійні роботи виконує під опосередкованим керівництвом. Виконує творчі та додаткові завдання. Дитина уміє знаходити додаткові джерела інформації та аналізувати їх, виявляє творчі здібності у навчальній діяльності. У характері [PERSON] домінують такі риси: ввічливість, справедливість, тактовність, чуйність. Дівчинка бере активну участь у шкільному житті та житті класу. Вона постійна учасниця різноманітних конкурсів, акцій та свят. Мама цікавиться навчанням доньки та відповідально ставиться до її виховання. Відгукується на прохання класного керівника та регулярно відвідує навчальний заклад (а.с.128). У довідці ліцею №18 м.Новомосковська від 28.11.2022 про морально-психологічний стан [PERSON] зазначено, що дитина має достатній рівень розвитку словесно-логічного мислення та пам`яті, середній рівень розвитку довільної уваги, має сформовану мотивацію до навчання. За результатами соціометричного дослідження та спостережень психолога дитина є популярною у класі, має друзів серед однокласників. Емпатійна. Скромна, схильна підпадати під вплив більш впливових ровесників, намагається уникати конфліктів. Дитина має адекватну самооцінку, підвищену загальну шкільну тривожність. Емоційно вразлива. У дівчини можуть викликати тривогу ситуації самовираження, ситуації перевірки знань. Результати проективних методик свідчать про те, що мати є беззаперечним авторитетом для дитини, у взаєминах між дитиною та членами сім`ї (матір`ю та вітчимом) панують близькі дружні стосунки (а.с.129). 20.12.2024 КЗ «Центр надання соціальних послуг» Новомосковської міської ради складено висновок щодо психологічного емоційного стану дитини [PERSON] та особистої прихильності дитини до кожного з батьків; визначення рівня батьківського потенціалу [PERSON] та [PERSON] . У результаті проведених досліджень зроблено висновок: [PERSON] в родині матері почуває себе комфортно, відчуває турботу та увагу зі сторони близьких, сформувалися теплі відносини з вітчимом. Дитина добре навчається, приділяється достатньо уваги її розвитку. [PERSON] творча, вихована та самостійна. Наявна незначна тривожність. Також можна помітити, що мати користується авторитетом у дівчини та має на неї вплив. [PERSON] приділяє достатньо уваги вихованню та всебічному розвитку доньки, задовольняє її потреби, має підтримку зі сторони рідні. Батьківський потенціал матері на належному рівні. Також аналізуючи досвід виховання доньки та хлопчика дружини від першого шлюбу, якого [PERSON] виховував з 11-річного віку, можна зробити висновок, що батьківський потенціал [PERSON] на достатньому рівні. У зазначеному висновку зроблено такі рекомендації: за можливістю уникати стресових ситуацій. Оскільки для кожної дитини важливо бути прийнятою як батьком, так і матір`ю, можливо дівчинці потрібен певний час, щоб налагодити довірливі відносини з батьком [PERSON] , якого було мало в її житті, тож згодом ставлення [PERSON] до нього може змінитися. Через те, що на сьогодні стосунки між батьками дівчини досить напружені, бажано, щоб батьки дійшли згоди щодо участі у вихованні спільної дитини (а.с.142-143). У відповіді Виконавчого комітету Новомосковської міської ради вих. №1568/0/2-22 від 09 грудня 2022 року зазначено, що [PERSON] не звертався до установи з питання визначення дати та часу зустрічей з [PERSON] (а.с.93). 26.12.2023 [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування Виконавчого комітету Самарівської (Новомосковської) міської ради із заявою про визначення способів участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] . Органом опіки та піклування визначено такі способи участі у вихованні дитини та встановлено порядок побачення з донькою: щопонеділка з 15 год. до 17 год.; щосуботи з 16 год. до 17 год.; зустрічі проводити за місцем проживання дитини за адресою: [ADDRESS] без присутності матері із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, режиму дня та бажання дитини на спілкування; необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою (а.с.30). З рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради №286/0/6-21 від 27 квітня 2021 року про затвердження висновку служби у справах дітей вбачається, що [PERSON] зверталася з заявою про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] для її тимчасового виїзду за межі України (а.с. 94).\~ Позивач у добровільному порядку здійснював перерахування грошових коштів на утримання дитини, про що надав копії квитанцій та товарних чеків (а.с.31-37). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивачки. Коли [PERSON] було 6 місяців сторони припинили шлюбні стосунки, до 2-річного віку батька не було у житті дитини. У 2 роки позивач подарував доньці велосипед, а потім не цікавився дитиною. З 2013 року по 2019 рік між донькою та батьком не було ніяких стосунків. Позивач відмовився відвідати свято 1 вересня, не вітав з днями народження. Коли почалося повномасштабне вторгнення позивач також не цікавився дитиною. Коли відповідачка придбала путівку для відпочинку за кордоном, батько не дав дозвіл на виїзд, [PERSON] не змогла поїхати та дуже засмутилася. Її онука не бажає спілкуватися зі своїм батьком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що була вчителем [PERSON] з 6 до 11 років. За цей час ні присутності, ні спілкування дитини з батьком не було. Батько таких заходів не вживав. Позивача вперше побачила у суді. Вероніка творча, артистична, комунікабельна, може відстоювати власну думку. Явку у судове засідання інших свідків, про допит яких просив позивач, останнім не забезпечено. Документів, які б підтверджували наявність поважних причин неможливості прибуття у судове засідання суду не надано. Відтак, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності свідків, які не з`явилися. 10.03.2025 органом опіки та піклування Виконавчого комітету Самарівської міської ради складено висновок у якому рекомендовано визначити [PERSON] способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] наступним чином: щовівторка та п`ятниці з 17:45 до 19:00 за місцем проживання дитини, без присутності матері; щонеділі після 16:00 до 19:00 за місцем проживання дитини, без присутності матері; необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою (а.с.169-171). Як убачається зі змісту висновку від 10.03.2025, під час його підготовки службою у справах дітей залучено служби, які займаються питаннями соціального захисту дітей та встановлено, що умови проживання родини [PERSON] , де проживає дитина, за адресою: [ADDRESS] задовільні, у матері з донькою добрі відносини, мати та чоловік [PERSON] [PERSON] дуже її люблять, емоційний стан дитини позитивний. Умови проживання батька дитини задовільні. Для виховання, проживання та розвитку доньки [PERSON] батько дитини відокремив окрему кімнату з ліжком, письмовим столом та місцем для відпочинку та перебування [PERSON] з батьком, інші члени сім`ї дану кімнату не використовують. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї встановлено, що між [PERSON] та його дочкою [PERSON] відсутня належна комунікація. Відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. На виконання зазначених вимог у судовому засіданні заслухано думку [PERSON] , яка висловила категоричне небажання спілкуватися з батьком. Пояснила таке ставлення відсутністю спілкування з батьком протягом тривалого часу. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч.ч.2, 6, 7, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Частинами 1, 2 ст.159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, при вирішенні даного спору та визначенні відповідності способу захисту права вимогам закону, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та положення ст.159 СК України, згідно з якими право на звернення до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди. Відповідно до положень ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20.11.1989 «Про права дитини», держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: - по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; - по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахуванням усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Згідно із ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Так, відповідно до ч.1, 2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами Разом з тим, окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. В постанові Верховного Суду від 29 серпня 2024 року в справі № 453/1494/22 (провадження № 61-6663св24) зазначено, що встановлюючи порядок побачень батька з донькою, апеляційний суд повною мірою не погодився з висновком органу опіки та піклування. З метою забезпечення реалізації прав позивача на участь у вихованні, розвитку та спілкування з малолітньою дитиною, врахувавши стан здоров`я дитини та її психоемоційний стан, необхідність особливого догляду, наявність між батьками конфлікту, який може бути поглиблено, взявши до уваги необхідність збереження родинних відносин та емоційного зв`язку між батьком і дочкою, а також

Outcome: partial