Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

У квітні 2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Ігнатенко В.М., до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 11 листопада 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинені, оскільки між подружжям відсутні взаєморозуміння, взаємні права та обов`язки. Сторони спільне господарство не ведуть. Вважає, що шлюб розпався і зберегти його неможливо. У зв`язку з чим, змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 14 травня 2025 року розгляд справи було відкладено, у зв`язку із неявкою відповідача у справі. Позивач у судове засідання не прибула, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив, що як йому відомо, що шлюбні відносини припинені у 2024 році через втрату почуття любові. Просив позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюбу між сторонами. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він не заперечує проти розірвання шлюбу, однак зазначив, що причиною припинення шлюбних відносин стала неодноразова зрада дружини. Вказав, що фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2024 року та з цього часу спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Після зради дружини він докладав зусиль, щоб зберегти сім`ю, проте безрезультатно. Також вказав, що спору з приводу проживання дітей на даний час не має, оскільки він та матір дітей в рівній мірі утримують їх, займаються вихованням. Представник відповідача не заперечував проти позовних вимог, просив у рішенні суду зазначити про дійсні причини припинення шлюбних відносин, про які зазначив відповідач, оскільки вони не оспорюються позивачем. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 листопада 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке видане Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 11 листопада 2011 року, актовий запис №619. (а.с. 9) Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с. 7-8) Судом встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть з липня 2024 року, не підтримують сімейно-шлюбні відносини через подружню зраду позивачки. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.\~24\~Сімейного Кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності\~до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню судовий\~збір в\~сумі 1211,20\~грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved