Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 18.02.2025 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №00-10488717 від 03.12.2023 в розмірі 48384,70 грн, яка складається з: 8872,50,00 грн - тіло кредиту, 39512,20 грн - відсотки, а також стягнути судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначено, що 03.12.2023 між [PERSON] та ТОВ "Качай гроші» в електронному вигляді укладений кредитний договір №00-10488717 шляхом підписання електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 8872,50 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. Позивач зазначає, що відповідачка отримала в тимчасове платне користування грошові кошти згідно з укладеним договором, умови якого не виконала, отримані кредитні кошти в установлений графіком строк не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 48384,70 грн , яку позивач просить стягнути на свою користь. В позовній заяві позивач також посилається на те, що відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України право вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10488717 в сумі 48384,70 грн перейшло до нього на підставі договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024, укладеного між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит»; на підставі договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024, який укладений між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем у справі - ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». ІІ. Процедура та позиції сторін Відповідно до ухвали суду від 10.03.2025 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін; задоволено клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» про витребування доказів, витребувано з AT "Сенс Банк" інформацію, чи випускалась банківська картка № [NUMBER] (та відповідний банківський рахунок під неї) на ім`я [PERSON] ; витребувано інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 03.12.2023 по 08.12.2023. Судове засідання, яке було призначене на 11.06.2025, було відкладено за заявою відповідачки. Крім того, станом на день його проведення до суду на виконання ухвали про витребування доказів не надійшли документи, які витребовував суд. 03.07.2025 на виконання вимог ухвали суду від 10.03.2025 з AT "Сенс Банк" надійшли документи, які витребовував суд (а.с. 94-97). 08.08.2025 від відповідача надійшла заява, в якій вона просить позовні вимоги задоволити частково, не заперечувала щодо стягнення з неї суми заборгованості за тілом кредиту, розмір відсотків просила зменшити, враховуючи її скрутне матеріальне становище (а.с. 100). Представник позивача в судове засідання 14.08.2025 не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності (а.с. 7). В судовому засіданні 14.08.2025 відповідач позовні вимоги визнала частково з підстав, викладених у письмовій заяві. Просила врахувати, що вона має на вихованні неповнолітню дитини, окрім аліментів на утримання дитини інших доходів не має, опинилась в складній життєвій ситуації, втратила роботу. Зауважила, що зверталась з письмовою заявою до позивача про зменшення розміру відсотків, які вважає завищеними, проте відповідь не отримала. Не заперечувала факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, визнала заборгованість за тілом кредиту. При цьому просила зменшити суму відсотків, розмір заявлений до стягнення яких вважає завищеним, несправедливим, непропорційном по відношенню до суми, яка була отримана як кредит. На підставі положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 14.08.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням норм ст.ст. 244, 259 ЦПК України ухвалення та оголошення судового рішення відкладено до 14-30 год. 19.08.2025. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.\~11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В статті 638\~ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 03.12.2023\~між TOB\~"Качай\~гроші"\~та [PERSON] \~в електронному\~вигляді був\~укладений договір\~кредитної лінії\~№00-10488717,\~який підписаний\~електронним підписом\~відповідача,\~відтворений шляхом\~використання одноразового\~ідентифікатора \~67311 (а.с. 11-15). Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язуються повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктами 1.2-1.3 договору встановлено, що сума кредитного ліміту складає 8450,00 грн, тип кредиту кредитна лінія; строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 240 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 30.07.2024. Згідно з пунктом 1.3.1 позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату після погашення процентів 02.01.2024 та здійснювати чергові платежі по сплаті нарахованих процентів на кожний 30 день рекомендованої дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії. Дата (дати) повернення кредиту зазначаються в Графіку платежів, який міститься в пункті 7.20. цього Договору. Зі змісту\~пункту 1.4\~договору вбачається,\~що тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка складає 2,80 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 1,68 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за рекомендованою датою погашення процентів, визначеною п.1.3.1. даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 30 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування Кредитом (дати з кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного в пункту 1.3. цього Договору. В пункті 1.5 договору визначено, що позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцеві одноразову комісію у розмірі 5% від суми кредиту, що складає 422,50 грн. Кредит надається на споживчі потреби (пункт 1.6 договору). Відповідно до п. 1.7 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання Догани становить 2160.38%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладення договору становить 2013.41%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 65656.50 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладання договору становить 62817.30 грн. Пунктом 2.8 договору визначено, що дата надання/видачі кредиту 03.12.2023 сума кредиту 8450,00 перераховується кредитодавцем на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Згідно з п. 7.10 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. ТОВ "Качай гроші» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8450,00 грн шляхом перерахування 03.12.2023 на банківську картку позичальника, що підтверджується змістом виписки по особовому рахунку [PERSON] (а.с. 95). Відповідач у судовому засіданні 14.08.2025 не заперечувала факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, визнала заборгованість за тілом кредиту. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні кошти. 22.01.2024 між ТОВ "Качай гроші" та ТОВ «Макс Кредит» укладений договір факторингу №22-01/2024, відповідно до умов якого та Витягу з Реєстру боржників від 22.01.2024 ТОВ "Качай гроші" передало (відступило) ТОВ «Макс Кредит» за плату належне йому право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-10488717, укладеним 03.12.2023, на суму заборгованості за кредитом\~20939,10 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту\~8872,50 грн; заборгованість за нарахованими процентами\~12066,60 грн ( а.с. 35-46). 16.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладений договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, відповідно до якого та Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-10488717, укладеним 03.12.2023, на суму заборгованості за кредитом\~48384,70 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту\~8872,50 грн; заборгованість за нарахованими процентами\~39512,20 грн (а.с. 47-59). Частиною 1 статті 512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10488717, укладеним 03.12.2023.\~ Зі змісту розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування чужими коштами в повному обсязі не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, що призвело до порушення майнових прав позивача. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 48384,70 грн, яка складається із: боргу за тілом кредиту в розмірі 8872,50 грн (8450,00 грн - кредит і 422, 50 грн - комісія), суми прострочених платежів по процентах 39512,20 грн (а.с. 32-34). Відсотки нараховані в межах строку кредитування за період з 03.12.2023 по 27.05.2024, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Разом з тим, щодо розміру заявлених до стягнення відсотків суд встановив таке. Відповідач в судовому засіданні просила зменшити суму нарахованих за кредитним договором відсотків, посилаючись на їх значний розмір, вважає умови договору про встановлення таких відсотків несправедливими, неспівмірними та непропорційними із сумою отриманого кредиту. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Тлумачення змісту як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)). Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). В рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року, №7-рп/2013, зазначено, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1-2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи таку норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. В постанові Верховного Суду № 679/1103/23 від 12.02.2025 зазначено таке: [... Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Пунктом 1.2 вищезазначеної Резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору. Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.] Дослідивши умови укладеного між сторонами кредитного договору, суд робить висновок, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з чим розмір відсотків, заявлений позивачем до стягнення в сумі 39512,20 грн підлягає зменшенню, суд визначає суму відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача, в розмірі 10000,00 грн. Таким чином, суд, встановивши, що відповідач допустила неналежне виконання умов договору щодо повернення кредитних коштів, що призвело до порушення майнових прав позивача, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість, яка становить 18872,50 грн, яка складається з: борг за кредитом - 8872,50 грн; відсотки за користування кредитними коштами - 10000,00 грн. V. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частин першої-четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пункту 3 частини 2\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 7000,00 грн підтверджено змістом договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додатковою угодою № 14 до договору про надання правничої допомоги від 22.11.2024; протоколом погодження вартості послуг, актом приймання-передачі наданих послуг від 22.11.2024, актом прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024 (а.с. 60-64). З огляду\~на те,\~що позовні\~вимоги задоволені\~частково,\~на підставі\~п.\~3\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~підлягають стягненню\~витрати з\~надання професійної\~правничої допомоги\~пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~що становить\~2730,00грн (39% від 7000,00 грн, заявлених до стягнення). На підставі\~ст. 141 ЦПК України, оскільки судом позов задоволений частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 944,74 грн (39% від 24422,40 грн, заявлених до стягнення).

Outcome: approved