Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

у січні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Договором № 452389-КС-004 про надання кредиту від 21.04.2023 року в розмірі 412 509,49 грн, що складається з: 72 392,39 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 340 117,10 грн - сума прострочених платежів за процентами, а також сплачений судовий збір у розмірі 4 950,11 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21.04.2023 року між ним та [PERSON] укладено Договір № 452389-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 21.04.2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 452389-КС-004 про надання кредиту. Цього ж дня відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 452389-КС-004 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону [NUMBER] , який вказано позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий Боржником введено/відправлено. Відповідно до п. 1 Договору ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 75 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідками про видачу коштів. Також 06.07.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 452389-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану в порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якої відповідач отримала 9 000,00 грн. Крім того, 09.08.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 452389-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану в порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до п. 2.7. Договору та викласти його в наступній редакції: термін дії Договору до 04.09.2024 року. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Договором № 452389-КС-004 про надання кредиту належним чином не виконала, лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за Договором № 452389-КС-004 позичальника [PERSON] , чим порушила свої зобов`язання, встановлені Договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 452389-КС-004 позичальник [PERSON] , на виконання умов Договору здійснила часткову оплату за Договором № 452389-КС-004 на загальну суму 95 357,41 грн. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання Договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за Договором про надання кредиту. Станом на 03.11.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 452389-КС-004 про надання кредитув розмірі 412 509,49 грн, що складається із: 72 392,39 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 340 117,10 грн - сума прострочених платежів за процентами. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 14.01.2025 року відкрито провадження в указаній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 142-143). Ухвалою суду від 07.04.2025 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 171). В судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи в установленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Представник позивача - Мишевська Н.М. подала суду заяву в якій просить справу слухати без її участі, а позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлена про розгляд вказаної справи, в судове засідання не з`явилася, правом на подачу письмового відзиву не скористалася, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надала. У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений судом строк не подала до суду відзиву на позов, а відтак не скористалася наданими їй процесуальними правами, за висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами. З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим, суд, вважає, за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог. Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.04.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 452389-КС-004 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується також пропозицією та прийняттям пропозиції щодо укладення договору (а.с. 34-42, 43-51, 52-60). Згідно з умовами вказаного Договору визначено строк на який надається кредит - 24 тижні(п. 2.3.), стандартна процентна ставка за кредитом 2,00000000 % в день, фіксована, знижена процентна ставка: 1,15012667 % в день (п. 2.4.). Термін дії Договору - до 06.10.2023 року (п. 2.7.), орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 195 000,00 грн (п. 2.8.), орієнтовна реальна річна процентна ставка 9 168,16 % (п. 2.9.). Пунктом 3.2.Договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3.2.3.Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. 06.07.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 452389-КС-004 від 21.04.2023 року про надання кредиту, шляхом обміну електронним повідомленням, підписану в порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 65-67). Відповідно до умов цієї Додаткової угоди ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу додатково кредит в сумі 9 000,00 грн. Пунктом 3.Договору передбачено, що після збільшення суми кредиту, відповідно до цієї Додаткової угоди, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту становить 74 430,36 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 5 268,29 %; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 175 564,15 грн. Також, викладено п. п.2.7., 2.11.Договору в новій редакції та передбачено, що термін дії Договору та повернення кредиту 21.12.2023 року. Крім того, 09.08.2023 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 452389-КС-004 від 21.04.2023 року, відповідно до умов якої сторони виклали п. п. 2.3., 211. Договору в новій редакції, якими передбачили, що строк, на який надається кредит - 72 тижні, а термін дії Договору та повернення кредиту 04.09.2024 року (а.с. 78-80). Факт отримання кредитних коштів у визначених сумах підтверджено довідками, виданими 17.12.2024 року ТОВ «ФК «Елаєнс» про перерахування 21.04.2023 року двома платежами грошових коштів у сумі по 25 000 грн, довідкою АТ «Таскомбанк» від 17.12.2024 року про перерахування 25 000,00 грн 21.04.2023 року, а також інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» вих. № 1108/12 від 18.12.2024 року про перерахування 9 000,00 грн 06.07.2023 року. Вказані суми коштів перераховано на картку [NUMBER] ( [NUMBER] ) (а.с. 94-97). Крім того, з інформації, що надійшла на виконання ухвали суду від 14.01.2025 року про витребування доказів від АТ «Державний ощадний банк України» від 21.01.2025 року № 46/1211/7328/2025/БП вбачається, що [PERSON] відкрито банківський рахунок № [NUMBER] (UAH), який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] . З інформації в електронному виді, що міститься на диску, вбачається зарахування на картку відповідача 21.04.2023 року трьох платежів по 25 000 грнта одного платежу на суму 06.07.2023 року в розмірі 9 000,00 грн (а.с. 151-152). [PERSON] не виконала свої зобов`язання за вказаним Договором, у зв`язку з чим, ТОВ «Бізнес Позика» порушило перед судом питання про стягнення з неї заборгованості, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 03.11.2024 року становить 412 509,49 грн., з яких: 72 392,39 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 340 117,10 грн - сума прострочених платежів за процентами. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до положень ст.ст. 1046, 1054 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року в справі № 300/438/18. При цьому питання щодо повернення кредиту, нарахування і сплати процентів за користування кредитом визначаються умовами кредитного договору. Відповідно до укладеного 21.04.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] . Договору № 452389-КС-004 про надання кредиту, з урахуванням укладеної06.07.2023 року Додаткової угоди № 1 до вказаного Договору ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу кредит в загальному розмірі 84 000,00 грн чотирма частинами: тричі по 25 000,00 грн та 9 000,00 грн, шляхом перерахування вказаної суми коштів на картковий рахунок відповідача, зі сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою. Відповідно до п. 2.11. Договору з урахуванням положень Додаткової угоди № 2 від 09.08.2023 року до вказаного Кредитного договору визначено датою повернення кредиту в повному обсязі -04.09.2024 року. Пунктом 2.4.Договору встановлено два види процентної ставки: стандартна та знижена. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000%, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день процентна ставка: 1,15012667 % в день фіксована; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Згідно з п. 3.2.3. цього ж Договору сторонами передбачено повернення кредиту, сплату процентів за відповідним графіком платежів, який передбачає зобов`язання позичальника щодо внесення в рахунок повернення кредиту, сплати процентів. При цьому,в графікуДодаткової угоди № 2 від 09.08.2023 року до вказаного Кредитного договору, вказано, зокрема, що загальна сума платежів за процентами становить 285 227,74 грн. Разом з тим, п. 3.2.2. Договору визначено, що сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. Нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№ 1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору. Також в п. 3.2.3. Договору сторони погодили, що графік погашення заборгованості розрахований, виходячи з того, що позичальник буде його дотримуватись і сплачувати платежі вчасно та у визначеному розмірі. Разом з тим, встановлено, що [PERSON] не дотрималася графіка погашення заборгованості, що відповідно призвело до збільшення суми нарахованих процентів відносно орієнтовної суми, що зазначена у графіку погашення заборгованості. Як було зазначено, відповідно до умов Договору перший плановий платіж згідно нового графіку погашення заборгованості, визначеного відповідно до Додаткової угоди № 2 , мав бути здійснений відповідачем 23.08.2023 року. Тобто, виходячи з положень п. п. 2.4., 3.2.2., 3.2.3.Договору, починаючи з восьмого дня прострочення - з 31.08.2023 року нарахування процентів мало здійснюватися ТОВ «Бізнес Позика» за стандартною процентною ставкою - 2,00000000% в день. Відповідно до наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку, проценти за користування кредитом нараховувалися ним по 04.09.2024 року, тобто, в межах строку кредитування, визначеного договором. Після вказаної дати розмір нарахованих процентів не збільшувався (а.с. 22-28). Отже, судом встановлено, що між сторонами укладено Кредитний договір та дві Додаткові угоди до нього, в яких зазначаються умови кредитування, строк дії кредиту, сума кредиту, відсотки та інші істотні умови. Також судом з`ясовано, що після підписання цього Договору та Додаткових угод відповідачу надано у користування кредитні кошти. При цьому, відповідач зазначені обставини жодним чином не спростовувала. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитних коштів та користування ними, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач до суду не надала. Також у матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та підтверджували виконання боржником кредитного зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 4950,11грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved