Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТзОВ «ФК «ЄАПБ») через свого представника звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 листопада 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №29895-11/2023, за умовами якого відповідачка отримала кредит, який не повернула. Вказує, що 29 квітня 2024 року за договором факторингу позивач набув право вимоги за кредитним договором. Заборгованість відповідачки за кредитом становить 25800 грн., з яких 5900 грн. заборгованість за основною сумою боргу, а також 19900 грн. заборгованість за відсотками. На підстав викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №29895-11/2023 від 22 листопада 2023 року в розмірі 28500 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 03 липня 2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині заяви просив розглядати справу у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Установлених ст.223 ЦПК підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає, а тому вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22 листопада 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту №29895-11/2023, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі у розмірі 5900 грн., строком на 360 днів та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на день (а.с.6-8). Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту, відсотки за користування кредитом за 360 днів нараховані у розмірі 53100 грн. (а.с.9). 29 квітня 2024 року ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №29042024, на підставі якого до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором №29895-11/2023 від 22 листопада 2023, року до [PERSON] (а.с.12-19). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за договором становить 25800 грн., з яких 5900 грн. заборгованість за основною сумою боргу, а також 19900 грн. заборгованість за відсотками (а.с.20). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у\~зобов`язанні може\~бути замінений\~іншою особою\~внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ТзОВ «Аванс\~Кредит» та\~ [PERSON] уклали в електронному вигляді договір про надання фінансового кредиту №29895-11/2023 від 22 листопада 2023 року. На підставі цього договору відповідачка отримала грошові кошти (суму позики), однак їх, як і відсотки за користування кредитом, не повернула, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання. В подальшому право вимоги за договором позики на підставі договору факторингу від 29 квітня 2024 року перейшло від ТзОВ «Аванс Кредит» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ». За розрахунком\~позивача,\~заборгованість відповідачки\~за договором\~про надання\~фінансового кредиту\~становить 25800 грн., з яких 5900 грн. заборгованість за основною сумою боргу, а також 19900 грн. заборгованість за відсотками. Відсотки за договором нараховані в межах строку дії договору, що відповідає положенням ст.1048 ЦК України та умовам договору. Та обставина, що відсотки нараховані в межах дії договору підтверджується даними графіку платежів (а.с.9), з якого вбачається, що загальний розмір процентів за користування кредитом становить 53100 грн. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», внесеним Законом України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року (через 32 дні після укладення договору про надання фінансового кредиту), установлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності цим законом, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки, відсотки нараховувались за визначеною в договорі процентною ставкою 2,5%, то нарахована сума відсотків в розмірі 19900 грн. вказує на те, що нарахування проведено в межах першого 120-денного перехідного періоду, який дозволяв нарахування процентів за ставкою 2,5%. Відтак, заявлений позивачем розмір заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем. За наведених обставин, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі. Крім того, на підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі ст.ст. 526, 536, 610, 1054 ЦК України,

Outcome: approved