Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] до [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування. У своєму позові позивач просить суд визнати за нею, [PERSON] , право приватної власності на 1/2 частку однокімнатної квартири, розташованої на другому поверсі п`ятиповерхового будинку, загальною площею 30,04 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її сина, [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] був сином [PERSON] . За життя [PERSON] на праві приватної власності належала однокімнатна квартира, розташована на другому поверсі п`ятиповерхового будинку, загальною площею 30,04 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . З метою оформлення спадщини, 14 вересня 2023 року, [PERSON] , від імені якої діє піклувальник [PERSON] , та [PERSON] , від імені якої діє представник за довіреністю [PERSON] , звернулись до державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори. Однак, державним нотаріусом при вивченні поданих документів було встановлено, що у спадкоємців правовстановлюючий документ на спадкову квартиру не відповідає вимогам законодавства, а саме зіпсований, у зв`язку з тим, що на зворотній стороні свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01 грудня 2016 року державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори Донецької області Климовою О.В., реєстровий №2474 на ім`я [PERSON] , оскільки присутня печатка органу, який не відповідає діючому законодавству України, а саме, відмітка про легалізацію вказаного свідоцтва з боку так званої «донецької народної республіки». Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2024 року, справа №235/2138/23, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири, загальної площі 30,04 кв. м., житлової 15,3 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . 03 червня 2024 року право власності за [PERSON] на підставі вказаного рішення суду було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. II. Заяви, клопотання позивача та відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. IІІ. Процесуальні дії по справі. 17 лютого 2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 1175 (а.с.9). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №392/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] та інформацією №385681325 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.07.2024 року (а.с.21-22, 35-92). Із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця до нотаріальної контори звернулись його донька [PERSON] , від імені якої діє піклувальник [PERSON] , та [PERSON] , від імені якої діє представник за довіреністю [PERSON] (а.с.37, 54, 59). Постановою державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори від 14.09.2023 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на їх імена за законом після смерті [INFO] [PERSON] в зв`язку з тим, що документ, що підтверджує право власності на майно не відповідає чинному законодавству. А саме зіпсований, в зв`язку з тим, що на зворотній стороні свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01 грудня 2016 року державним нотаріусом Першої селидівської державної нотаріальної контори Донецької області Климовою О.В., за р. №2474 на ім`я [PERSON] , присутня печатка органу, який не відповідає діючому законодавству України (а.с. 90). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2024 року по справі №235/2138/23, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири, загальної площі 30,04 кв. м., житлової 15,3 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.18-20). 03 червня 2024 року право власності за [PERSON] на підставі вказаного рішення суду було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується інформацією №385681325 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.07.2024 року (а.с.21-22). Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до\~ст. 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При спадкуванні за законом майно переходить до зазначених в законі спадкоємців відповідно до встановленої черговості, яка має суворо дотримуватись. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, виконуючи вимоги\~ст.1297 ЦК України, з якої вбачається, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Однак, свідоцтво про право на спадщину не отримала у зв`язку з відмовою нотаріуса по причині того, що документ, що підтверджує право власності на майно, не відповідає чинному законодавству. Відповідно до ч.1 ст.\~1298\~ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно положень ст.34\~Закону України\~«Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється нотаріусами. Відповідно до п.11 листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року №19-3767/0/8-08 зазначено, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно врахувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підстав статей 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.\~34\~Закону України\~від 02\~вересня 1993\~року №3425-ХІІ\~«Про нотаріат» видається нотаріусами. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до пункту 1 глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Оскільки позивачка не може оформити свої спадкові права в іншому позасудовому порядку, не може отримати дублікат правовстановлюючого документу, оскільки такий не втрачено, суд вважає, що звернення з даним позовом є ефективним способом захисту її прав. Факт належності спадкодавцю [PERSON] однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , підтверджується інформацією №385681325 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.07.2024 року та рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2024 року по справі №235/2138/23 (а.с.18-22). У відповідності до положень\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Таким чином, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема, зважаючи на наявність перешкод в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з зіпсуванням правовстановлюючого документу, враховуючи, що у позивача були вичерпані інші можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, дублікатів правовстановлюючих документів, внаслідок чого її цивільне право підлягає захисту в судовому порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Суд, при цьому зазначає, що право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця визнається за [PERSON] саме на частину спадкового майна, виходячи з положень\~ст. 1267 ЦК України\~щодо рівності часток у спадщині кожного із спадкоємців. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). VI. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн. з відповідача, та на підставі ст.142 ЦПК України, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Враховуючи викладене та

Outcome: approved