Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

27 червня 2025 року позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що 02.03.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 4429695, згідно з умовами якого відповідачка отримала 13200 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачкою не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну їй суму. Відповідачка зі свого боку не виконала умов договору про споживчий кредит. Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. договору про споживчий кредит № 4429695 від 02.03.2021 року позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. П. 7.1. договору про споживчий кредит № 4429695 від 02.03.2021 року визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи договір про споживчий кредит відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідачки, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан». Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного Договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 4429695 позичальника від 02.03.2021 року, що заповнена відповідачкою. 18.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18.10.2021 р. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за договором про споживчий кредит № 4429695 від 02.03.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит № 4429695 від 02.03.2021 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18.10.2021 р. Сума заборгованості відповідача становить 17584,6 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 6084,82 грн.; заборгованість за процентами 11499,78 грн. Відповідачці було надіслано письмову досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості вих. № 21450957 від 23.06.2025 р. Просили суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором про\~споживчий кредит\~№ 4429695\~від 02.03.2021\~року в розмірі 17584 грн. 60 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», суму сплаченого судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Ухвалою Обухівського\~районного суду\~Київської області\~від 01 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом ) сторін. Відповідачкою [PERSON] 15.07.2025 до суду подано відзив на позовну заяву, сформований у системі «Електронний суд», у якому вона не погоджуюся з позовними вимогами ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 257 Цивільного кодексу України, загальний строк позовної давності становить три роки. Останній платіж за кредитним договором було здійснено 15.07.2021 року. Згідно з наданих позивачем відомостей про нарахування та погашення відповідач сплатила на рахунок ТОВ «Мілоан» кошти в сумі 32832,00 грн., з яких тіло кредиту в сумі 7247,18 грн., проценти за користування кредитом в сумі 20164,82 грн., комісію в сумі 5420,00 грн. Таким чином відповідачем повністю погашено суму заборгованості в розмірі 32832,00 грн., з яких зокрема тіло кредиту в сумі 7247,18 грн. Підсумовуючи, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю у зв`язку з добровільною сплатою тіла кредиту та застосувати положення\~ст. 267 ЦК України\~щодо строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та врахувати її позицію, викладену у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. 02.03.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 4429695, згідно з умовами якого відповідачка отримала 13200 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит на потрібну суму. Відповідачка зі свого боку не виконала в повному обсязі умови кредитного договору. Враховуючи всі ці обставини, умови чинного законодавства та п.3.2.6 кредитного договору № 4429695 від\~02.03.2021 року позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Укладаючи кредитний договір відповідачка [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» вчинили дії визначені ст.11\~та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням від 02.03.2021 року. Підтвердженням добровільного укладення [PERSON] даного договору є Анкета позичальника від 02.03.2021 року, що заповнена позичальником. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис є одноразовим ідентифікаторомдані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України). Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до умов кредитного договору, 18.10.2021\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~відповідно до\~чинного законодавства\~України укладений\~Договір відступлення\~прав вимоги\~№77-МЛ\~від 18.10.2021\~р. Згідно умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 4429695 від\~02.03.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4429695 від\~02.03.2021 року було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «Кредит-Капітал» від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18.10.2021 року. Сума заборгованості [PERSON] становить 17584,6 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 6084,82 грн.; заборгованість за процентами 11499,78 грн. Відповідачці було надіслано письмову досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості вих. № 21450957 від 23.06.2025 р. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" є новим кредитором за вказаним кредитним договором. За змістом ст.ст.3, 6, 627 ЦК України\~діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства.\~\~\~Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. ТОВ «Мілоан» було затверджено графік платежів до паспорту споживчого кредиту № 4429695 з якого вбачається, що строк дії кредитного договору з 02.03.2021 р. по 26.03.2021 р. (24 дня), реальна річна процентна ставка складає 5280 грн., загальна вартість кредиту 18480 грн. (а.с.14-16). Відповідачка у відзиві зазначила, що їй не було надіслано вимоги про дострокове повернення кредиту. Однак, як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2025 р. за Вих № 21450957 ТОВ «ФК «Кредит капітал» [PERSON] було направлено досудову вимогу, у якій позивач просив погасити заборгованість за кредитом № 4429695 в сумі 17584,60 грн. (а.с.22), тобто ні первісний кредитор ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні позивач ТОВ «Мілоан» не звертались до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту. Позивачем надано копію кредитного договору та платіжне доручення № 40693303 від 02.03.2021 р. про перерахування [PERSON] коштів в сумі 13200,00 грн., з якого вбачається, що призначенням платежу є кошти згідно договору № 4429695 (а.с.17). Судом спростовується твердження відповідача про добровільну повну сплату тіла кредиту та сплатою за споживчий кредит суми в загальному розмірі 38784,82 грн. так як надана відповідачем банківська виписка з рахунку відповідача не може бути визнана належними та допустимим доказами сплати відповідачем заборгованості саме по кредитному договору № 4429695, оскільки вони не містять будь якої інформації про те, що вказані платежі здійснено саме за вказаним кредитним договором. Враховуючи викладене, перевіривши умови кредитного договору щодо розміру та порядку нарахування відсотків по договору, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині нарахування процентів за користування кредитом, після закінченням кредитного договору, а саме з 26.03.2021 року слід відмовити, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно частини другої статті 1050 ЦК України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №\~310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) . Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з пунктом першим частини другою статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком, виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Кредитним договором від 02.03.2021 року сторони визначили строк дії кредитного договору до 26.03.2021 року (а.с. 14 п. 1.4 кредитного договору). Банк звернувся до суду з позовом 27 жовтня 2025 року, що підтверджується датою отримання вхідної кореспонденції суду, тобто після спливу позовної давності про застосування якого просив у відзиві на позовну заяву відповідач. Оскільки заявлені позовні вимоги є частково обґрунтованими, проте відповідачем заявлене клопотання про застосування спливу строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові, а тому в позові ТОВ «ФК Кредит-Капітал» слід відмовити. Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені ТОВ «ФК Кредит-Капітал» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн. слід залишити за позивачем. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі наведеного та

Outcome: dismissed