Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

у березні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить: стягнути з [PERSON] на її користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у період з 01.01.2019 року - станом на 01.01.2025 року в розмірі 360 000,00 грн та суму понесених витрат на правову допомогу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що до 26.06.2018 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області в справі № 367/2177/18. У шлюбі в них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Також [PERSON] вказує, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08.10.2020 року в справі № 367/6357/18 з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5 000,00 грн щомісячно, починаючи із 07.09.2018 року. Позивач зауважує, що в подальшому Голосіївським відділом ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № [NUMBER], однак з моменту його відкриття та до цього часу відповідач свої зобов`язання зі сплати аліментів не виконує. Відповідно до розрахунку заборгованості, що надано виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження, станом на 10.02.2025 року загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 379 558,63 грн. Крім того, [PERSON] зазначає, що погашати існуючу заборгованість частинами відповідач розпочав лише в листопаді 2024 році, відтак лише в січні 2025 року [PERSON] повністю розрахувався за вересень 2018 року та частково за жовтень 2018 року, в зв`язку із чим, з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення аліментів за період з 01.01.2019 року станом на 01.01.2025 року. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 19.03.2025 року відкрито провадження в указаній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 32). Ухвалою суду від 04.06.2025 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 44). В судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи в установленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Представник позивача подала суду заяву в якій просить справу слухати без її та позивача участі, а позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд вказаної справи, в судове засідання не з`явився, правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав. У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами. З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим, суд, вважає, за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог. Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] з 30.11.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області в справі № 367/2177/18 від 26.06.2018 року (а.с. 10, 11-11 зворот). У шлюбі в сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.09.2014 року (а.с. 9). Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08.10.2020 року в справі № 367/6357/18 з [PERSON] стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5 000,00 грн щомісячно, починаючи із 07.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10, 12-12 зворот). З інформації про виконавче провадження від 28.02.2025 року вбачається, що 25.10.2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого документа № 367/6357/18 від 09.02.2021 року (а.с. 15,15 зворот). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № [NUMBER], складеної головним державним виконавцем Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Процем В.С., станом на 10.02.2025 року загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з вересня 2018 року по січень 2025 року включно становить 379 558,63 грн, що також підтверджується відповіддю на адвокатський запит вих. 11114 від 12.02.2025 року (а.с. 16-17, 18-22). Позивачем проведено розрахунок за період із січня 2019 року по листопад 2024 року включно, згідно з якими загальний розмір пені становить 3 893 800,00 грн (а.с. 23-25). Враховуючи, що сума пені за порушення відповідачем аліментних зобов`язань перевищує 100 % заборгованості згідно розрахунку заборгованості сплати аліментів, виконаного державним виконавцем, станом на 10.02.2025 року, та відповідачем не спростовано наявності вини, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів, то можна дійти висновку про необхідність стягнення з відповідача пені в межах наявної заборгованості за аліментамита заявленої суми позовних вимог, тобто в розмірі360 000,00 грн. Відповідно ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц зроблено висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1ст. 196СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Суд погоджується з розрахунком пені, наданої позивачем, оскільки він проведений відповідно до діючої практики Верховного Суду. Відповідно до ст.8 1ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів відповідач несвоєчасно сплачував аліменти, а тому виникла заборгованість. Відповідач не надав суду доказів про те, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Враховуючи вищевикладене, розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача становить 360 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подачу вказаного позову до суду, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 3 028,00 грн. Також, ч. 3 ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму понесених витрат на правову допомогу, яка, як вбачається з тексту позовної заяви, становить 8 000,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з п. 2 ч. 2 ст.137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Однак, на підтвердження вказаних обставин позивачем надано лише копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КР № 000549 від 21.01.2021 року та копію ордера серії ВА № 1106498 від 04.03.2025 року (а.с. 26,27), які самі по собі не доводять понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру. Враховуючи, що позивачем не надано жодних документальних підтверджень щодо витрат на правову допомогу, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх стягнення з відповідача в заявленому розмірі 8 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved