Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

АТ «Сенс Банк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 210441 грн. 87 коп.. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 серпня 2021 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений через інтернет-сервіс My Alfa-bank договір № 631746226 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в Банку. Відповідачу був встановлений кредитний ліміт, яким вона скористалась на умовах, кредитного ліміту 200000 грн, процентна ставка 35,99 %, процентна ставка фіксована, порядок повернення кредиту, щомісячно, не менше 5 % від суми боргу. Банк виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, надав позичальникові кредит, водночас позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, в зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у загальному розмірі 210441,87 гривень. Також в позовній заяві зазначено, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ«Альфа-Банк» було затверджено рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», запис про зміну найменування позивача 30.11.2022 внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На підставі викладеного, позивач АТ «Сенс Банк» просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 210441грн. 88 коп. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2525,30 гривень та оплатою правничої допомоги у розмірі 17119 грн. 68 коп.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, однак не погодилась із розміром витрат на правову допомогу, оскільки вважала, що 17119 грн. 68 коп. витрат на правову допомогу є непропорційним сумі боргу. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк». Судом встановлено, що 02 серпня 2021 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» було укладено Оферту № 631746226 на укладення угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до даної оферти [PERSON] просила надати кредит типу «Кредитна лінія» із максимальним кредитним лімітом 200000 грн.. Річна процентна ставка становить 35,99%, за обслуговування кредиту. Вказані вище умови кредитування були доведені до відома позичальника перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 02.08.2021, в якому також міститься цифровий підпис відповідача. Крім того, сторонами погоджена анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] станом на 02 березня 2025 року утворилася заборгованість за кредитним договором № 631746226 від 02.08.2021 в сумі 210441,87 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 141523,25 гривень, заборгованості по відсотках - в розмірі 68918,62 гривень. На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачем, позивачем до позовної заяви долучено виписку по рахунку за період з 02 серпня 2021 року по 02 березня 2025 року. 30 листопада 2022 року в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну найменування позивача з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». 01.12.2022 відбулася державна реєстрація зміни найменування банку з АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». 02 червня 2024 року АТ «Сенс Банк» звернулося із досудовою вимогою до [PERSON] щодо виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правилами ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1ст. 638 ЦК України унормовано, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено положеннями ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, судом встановлено, що відповідачем договір кредитування із Банком укладено шляхом заповнення оферти, яка містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус. У 2021 році відповідач ознайомилась із умовами кредитування під час отримання кредитної картки та підписала акцепт, в якому погодилась на отримання Паспорту споживчого кредиту, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів в електронному вигляді через мобільний додаток. Крім цього інші кроки в укладанні кредитного договору [PERSON] виконано в електронному вигляді, за допомогою згенерованого особистого ключа. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами шляхом заповнення відповідачем оферти та ознайомлення із Паспортом кредитування. Після підписання оферти у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту. З огляду на викладене, заповненням оферти позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив із використанням електронно-цифрового підпису, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Крім того, в судовому засіданні відповідач факт укладання договору кредитування не заперечувала та визнала вимоги Банку про стягнення заборгованості. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК унормовано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено правилами ч. 4 ст. 12 ЦПК України. На час розгляду справи судом відповідач позов визнала та не надала відомостей, які б свідчили про погашення нею заборгованості або про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку, як і не надано відповідачем беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошових зобов`язань, відповідно до ст. 617 ЦК України. З огляду на викладене, Банком доведено, а відповідачем не спростовано, що загальна сума заборгованості за кредитним договором № 631746226 від 02.08.2021 року становить 210441,87 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2525, 30 гривень. Разом з цим, сума витрат на правову допомогу, про стягнення якої ставить питання позивач в позовній заяві підлягає зменшенню з огляду на наступне. Статтею 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Одночасно ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Як вбачається зі змісту поданих до суду документів представник позивача заявляв, що попередній розрахунок суми судових витрат складає 17119,68 витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, представник просить стягнути з відповідача витрат на правову допомогу та в підтвердження розміру витрат надав договір № 1006 від 28 січня 2025 укладений з адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375 грн., за отримання рішення - 225 грн., комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися під час розгляду справи по суті сторона у справі (відповідач) не заявляв про розмір витрат та не висловлював вимогу про необхідність їх стягнення зі сторони позивача у разі відмови у задоволенні позовних вимог. Позовні вимоги АТ "Сенс Банк" задоволено повністю. Однак, судом враховано доводи сторони відповідача згідно яких справа є не складною, адвокатське об`єднання надає Банку послуги правової допомоги на постійній основі, тобто адвокатом позовні заяви щодо стягнення на користь товариства заборгованості за кредитними договорами оформлюються у великій кількості, а тому збір типових доказів по справі та оформлення позовної заяви не потребує великої кількості часу та надмірних зусиль. За таких даних суд задовольняє стягнення витрат з відповідача на користь позивача на правову допомогу у розмірі 3000 грн, що є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову та складності справи.

Outcome: approved