Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

1. Короткий виклад позовних вимог та позицій сторін. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 31 травня 2024 року о 17 год 16 хв в с. Угринів по вул. Калуське шосе, 18, Івано-Франківського району [PERSON] , керуючи автомобілем BMW н.з. [NUMBER] , у порушення п. 12.1, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року суд визнав винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 38 КУпАП провадження у справі закрив у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №55-10-2024 від 25 жовтня 2024 року вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер VIN: [NUMBER] становить 531\~445,02 грн. Страхова компанія ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила страхову виплату [PERSON] , в межах страхового ліміту, яка становить 160\~000 грн. Сума, яка була виплачена страховою компанією не покриває суми необхідної для проведення відновлюваного ремонту транспортного засобу. Різниця між фактичною сумою матеріальних збитків, завданих [PERSON] внаслідок ДТП та розміру виплаченого йому страхового відшкодування становить 371 445,02 грн., тому вказана сума підлягає стягненню на його користь з відповідача [PERSON] . Крім того, позивач зазначає, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягала в отриманні стресу та переживань після ДТП, у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнав у зв`язку з пошкодженням майна та тривалого розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , позивач доклав додаткові зусилля для організації своєї життєдіяльності, так як вимушено був позбавлений транспортного засобу для пересування, а тому оцінює завдану йому моральну шкоду в 100 000 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, що мала місце 31 травня 2024 року в розмірі 371\~445,02 грн; 100\~000 грн моральної шкоди та витрат на правову допомогу в розмірі 35 000 грн. 08 січня 2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити в задоволені позову з таких підстав; розрахунок спричиненої шкоди було здійснено не правильно; позов поданий без врахування критерію добросовісності; долучений до позову звіт про оцінку матеріальної шкоди є неналежним і недопустимим доказом, тому є необхідність в призначенні експертизи; позивач приховує той факт, що автомобіль вже був раніше пошкоджений в ДТП на території США; термін експлуатації автомобіля складає приблизно 10 років і 6 місяців, тому при визначенні розміру відшкодування необхідно враховувати коефіцієнт фізичного зносу; заявлені витрати на правничу допомогу є явно завищеними, не відповідають складності справи та витраченому адвокатом часу (а.с. 61-71). 2. Процесуальні рішення суду. Ухвалою від 11 грудня 2024 року суд відкрив провадження у справі, за правилами загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. Ухвалою від 19 лютого 2025 року суд призначив судову транспортно-товарознавчу експертизу та зупинив провадження у справі. Ухвалою від 21 травня 2025 року суд, у зв`язку із надходженням висновку експерта, поновив провадження у справі Ухвалою від 02 червня 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача про виклик свідка, закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених у позовні заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання просив суд відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов. Зазначив, що моральна шкода на думку сторони відповідача позивачем не доведена, витрати на правову допомогу є завищеними та не відповідають складності справи. Свідок [PERSON] пояснив, що є батьком [PERSON] 31.05.2024 син повідомив йому, що потрапив в ДТП. Він відразу приїхав на місце, запропонував потерпілому [PERSON] допомогу з ремонту автомобіля, але він відмовився. Він особисто подзвонив в страхову компанію. Потерпілий отримав страхове відшкодування. Він намагався домовитися з ним щодо розміру відшкодування шкоди, але [PERSON] відмовився. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. 3. Встановлені судом обставини справи. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2024 року відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП скасовано; прийнято нову постанову, якою [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі ст. 38 КУпАП провадження у справі закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.7-9). У вказані постанові зазначено, що водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «BMW» д.н.з. [NUMBER] , у порушення п. 12.1, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Фольцваген н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Суд наголошує, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ні водія, який спричинив ДТП, ні страхову компанію, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність такого водія. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником транспортного засобу Volkswagen, номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (а.с.19). Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №55-10-2024, складеного 25.10.2024 експертом-оцінювачем [PERSON] , щодо автомобіля Volkswagen н.з. [NUMBER] , ринкова вартість КТЗ до пошкодження 416 967, 65 грн., вартість відновлюваного ремонту КТЗ 531\~445, 02 грн (а.с. 10-41). 07.11.2024 [PERSON] звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуріанс груп» із заявою про страхове відшкодування в сумі 160\~000 грн (а.с. 42). Згідно з розрахунку суми страхового відшкодування до справи №240001163965 на підставі калькуляції №24-1163965 від 13.11.2024, складеного ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуріанс груп» 30.11.2024, сума страхового відшкодування, відповідно до ліміту полісу АР-3812850, склала 160\~000 грн (а.с. 43). 14.11.2024 року ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуріанс груп» перерахувало [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 160\~000 грн, що підтверджується платіжної інструкцією №ЗР130167 від 14.11.2024 (а.с. 44). Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109-25/4133-АВ від 05.05.2025, вартість транспортного засобу марки Volkswagen д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані з врахуванням ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні, станом на 16.09.2024 в результаті ДТП, що мало місце за адресою: с. Угринів, вул. Калуське шосе, 18, Івано-Франківський район 31.05.2024 близько 17 год 16 хв, становила 138\~100, 82 грн. Вартість транспортного засобу марки Volkswagen д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані з без врахування ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні, станом на 16.09.2024 в результаті ДТП, що мало місце за адресою: с. Угринів, вул. Калуське шосе, 18, Івано-Франківський район 31.05.2024 близько 17 год 16 хв, становила 171 645, 05 грн (а.с. 187-202). 4. Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду судового розгляду. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон України № 1961-IV від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV в редакції чинній на час спірної ДТП). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та в подальшому підтримано в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц та від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17. Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. У спірному випадку, позивачем як потерпілою особою пред`явлено вимогу до відповідача як винуватця ДТП, цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП була застрахована, про відшкодування залишку між фактичним розміром збитків та сумою страхового відшкодування, яку виплатило ПрАТ «УСК» «Княжа вієнна іншуріанс груп», для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу в ДТП. Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Положеннями ч.2 ст.1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Тобто, порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 4.1 Щодо вимог про стягнення з [PERSON] майнової шкоди. Враховуючи, що відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 25.10.2024 ринкова вартість автомобіля Volkswagen н.з. [NUMBER] , КТЗ до пошкодження 416 967, 65 грн., а вартість відновлюваного 531 445, 02 грн, тобто автомобіль вважається фізично знищеним, тому його власнику має бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. При визначенні вартості автомобіля після ДПТ, суд звертає увагу на таке: Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109-25/4133-АВ від 05.05.2025, вартість транспортного засобу марки Volkswagen д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані з врахуванням ПДВ складає 138 100, 82 грн, а без врахування ПДВ - 171 645, 05 грн (а.с. 187-202). Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт а пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ. Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Позивачем не подано доказів проведення фактичного ремонту пошкодженого автомобіля марки Volkswagen д.н.з. [NUMBER] . У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що для розрахунку суми матеріального збитку слід враховувати вартість транспортного засобу марки Volkswagen д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані без врахування ПДВ - 171 645, 05 грн. За таких обставин з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 85 382, 60 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Вказана сума є різницею між фактичним розміром шкоди, що в свою чергу є різницею між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, і страховим відшкодуванням, виплаченим страховою компанією (416\~967, 65 171\~645, 05 160 000 = 85 382, 60 грн). Окрім того, суд звертає увагу, що для розрахунку матеріальної шкоди суд взяв до уваги вартість транспортного засобу після ДТП, що вказана у звіті про оцінку в сумі 416 967, 65 грн, а не у висновку експерта (406\~291 грн), оскільки відповідні питання для експертного дослідження експерту не ставилися. 4. 2 Щодо вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» видно, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд враховує, що позивач є власником автомобіля Volkswagen, н.з. [NUMBER] . У зв`язку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП позивач змушений був змінити звичний спосіб життя у зв`язку з його ремонтом. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, глибину страждань, тяжкість та істотність вимушених змін у житті позивача. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Разом з тим, з урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 100 000 гривень є надто завищеним. Суд враховує, що тяжких наслідків для позивача не настало, а тому, суд доходить висновку, що за вказаних обставин відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. є достатнім, обґрунтованим та справедливим, і стягує зазначену суму на користь позивача з відповідача [PERSON] . 5. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивач судовий збір не сплачував, оскільки звільнений від його сплати на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій. Зважаючи на те, що позовні вимоги судом задоволені частково, тому судовий збір має бути стягнутий з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 903,22 грн (4714,45 х 18,1 %). Щодо витрат на проведення експертизи, суд звертає увагу на таке: Представником відповідача 31 липня 2025 року подано заяву про стягнення з позивача понесених судових витрат на проведення експертизи (т. 2 а.с. 1). До заяви долучено клопотання експерта про оплату витрат від 13.03.2025; рахунок фактуру №25-766 від 13ю.03. 2025 року; квитанцію до платіжної інструкції № 49381024 про оплату на суму 57730,48 грн (т. 2 а.с. 3 - 5). З огляду на викладене, витрати на оплату відповідної експертизи підлягають стягненню з позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень\~статті 137 ЦПК України\~для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат\~на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано: ордер адвоката Дворського В.М. на представництво інтересів [PERSON] ; копію рахунку № 2 від 30.12.2024 на суму 17000 грн; копію платіжної інструкції № 0.0.4101733171.1 від 30.12.2024 на суму 17000 грн.; детальний опис виконаних роботі у цивільній справі №352/3109/24, згідно яким адвокат Дворський В.М. надав [PERSON] такі послуги: вивчення та опрацювання позовної заяви, підготовка відзиву, підготовка заяви про виклик свідка, підготовка заяви про призначення експертизи, вивчення і опрацювання заперечення на заяву про призначення експертизи, підготовка письмових пояснень, участь у судових засіданнях; акт приймання-передачі наданих послуг від 31 липня 2025 року; копію договору про надання правової допомоги від 30.12.2024 (т. 2 а.с. 11 - 19). Указані докази, на думку суду підтверджують факт понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 грн. За таких обставин, оскільки позов задоволено частково, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в сумі 4114,22 грн (5739,48 +17000 = 22730,48 х 18,1% = 4114,22 грн).

Outcome: partial