Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 240388-КС-003 від 18.03.2023 у розмірі 31\~056,20 грн та судових витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 18.03.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 240388-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 18\~000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 18000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . Також, 10.05.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 240388-KC-003 про надання кредиту, відповідно до умов якої, сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 08.11.2023 р.». Також, 19.07.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 240388-KC-003 про надання кредиту. Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 20.12.2023 р.». До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 240388-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 240388-KС-003 відповідача, чим порушив свої зобов?язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 240388-KC-003 [PERSON] на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 240388-KC-003 на загальну суму 30583,70 грн. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 23.04.2025 року утворилась заборгованість за Договором №240388-KC-003 про надання кредиту, в розмірі 31 056,20 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 13 713,26 грн; суми прострочених платежів по процентах - 15 801,08 грн; суми прострочених платежів за комісією 1\~541,86 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію, що становить банківську таємницю. 16.06.2025 на адресу суду, на виконання ухвали суду від 06.05.2025, від АТ «Універсал Банк» надійшла запитувана інформація стосовно карткового рахунку [PERSON] . У судове засідання представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» не з`явився, однак просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являвся, хоча про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Із паспорта споживчого кредиту судом встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» 18.03.2023 надало [PERSON] інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що були надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування. 18.03.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 240388-КС-003(далі Договір), який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-1611. Згідно п. 2.1 Договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 18\~000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих коштів ТОВ «Бізенс Позика». Тип кредиту кредит. Строк на який надається кредит 24 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,0000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15013889, фіксована. Загальний розмір наданого кредиту 18\~000,00 грн. Термін дії договору до 02.09.2023. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 46\~800,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 9168,16 процентів. Дата повернення кредиту 02.09.2023. (п.п. 2.2 2.11 Договору). 10.05.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору №240388-КС-003 про надання кредиту від 18.03.2023, згідно якої Позичальник підписанням цієї Додаткової угоди підтверджує наявність у нього заборгованості перед Кредитодавцем за Договором, станом на 10.05.2023 р., в розмірі 15 743,08 грн; враховуючи умови п.2 Додаткової угоди заборгованість Позичальника перед Кредитодавцем за Договором, станом на 10.05.2023 р., становить 15 743,08 грн; враховуючи умови Додаткової угоди: орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, що вказана в п. 1 Додаткової угоди, становить: 36 697,16 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 1772,92 процентів. Згідно п. 5. Враховуючи п.1 - п.3 Додаткової угоди Сторони домовились внести наступні зміни до Договору: п.1. Викласти п. 2.3. Договору в новій редакції а саме: «2.3. Строк, на який надається Кредит: 34 тижнів.». Відповідно до п. 5.2. Викласти п. 2.4. Договору в новій редакції, а саме: «2.4.Процента ставка за Кредитом: з 10.05.2023 року до 05.07.2023 року (включно) діє пільгова ставка 0,8626042% в день, якщо Позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі, якщо строк прострочення чергового платежу в вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 05.07.2023 року (включно) процентна ставка становитиме 1,15013889% в день; з 06.07.2023 року 1,15013889% в день., фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку». Згідно п. 5.3. Викласти п. 2.7. Договору в новій редакції, а саме: «2.7. Термін дії Договору: до 08.11.2023 року». 19.07.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору №240388-КС-003 про надання кредиту від 18.03.2023, відповідно до якої, позичальник підписанням цієї додаткової угоди підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем за договором станом на 19.07.2023 в розмірі 16\~775,40 грн. Враховуючи умови Додаткової угоди: орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, що вказана в п. 1 Додаткової угоди, становить: 33\~995,40 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 1895,04 процентів. Згідно п. 5. Враховуючи п.1 - п.3 Додаткової угоди Сторони домовились внести наступні зміни до Договору: п.1. Викласти п. 2.3. Договору в новій редакції а саме: «2.3. Строк, на який надається Кредит: 40 тижнів.». Відповідно до п. 5.2. Викласти п. 2.4. Договору в новій редакції, а саме: «2.4.Процента ставка за Кредитом: з 19.07.2023 року до 13.09.2023 року (включно) діє пільгова ставка 0,8626042% в день, якщо Позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі, якщо строк прострочення чергового платежу в вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 13.09.2023 року (включно) процентна ставка становитиме 1,15013889% в день; з 14.09.2023 року 1,15013889% в день., фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку». Згідно п. 5.3. Викласти п. 2.7. Договору в новій редакції, а саме: «2.7. Термін дії Договору: до 20.12.2023 року». Із листа під назвою «Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів» ТОВ «ПрофітГід», адресованого ТОВ «Бізнес Позика», вбачається, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів на номер платіжної картки № [NUMBER] , номер платіжної інструкції 5ff6958e-c589-11ed-b82a-000c29d57ed2, сума 18\~000,00 грн, платник ТОВ «Бізнекс Позика», номер транзакції 37914-29732-51933, дата 18.03.2023, призначення переказу: перерахування коштів [PERSON] згідно кредитного договору № 240388-КС-003 від 18..03.2023. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 23.04.2025 заборгованість відповідача [PERSON] складає 31\~056,20 грн, з яких: за кредитом 13\~713,26 грн, по відсотках 15\~801,08 грн, по комісії 1\~541,86 грн. Як вбачається із листа №БТ-Е-5554 від 13.06.2025 наданого АТ «Універсал Банк» на запит суду, банк повідомляє, що ні ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та відкрито під неї відповідний банківський рахунок. Крім того, банк надав виписку від 13.06.2025 з якої вбачається рух коштів по картці за період 18.03.2023 по 20.12.2023, а також стверджується зарахування 18.03.2023 коштів в розмірі 18\~000,00 грн. За встановлених обставин, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального і процесуального права. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~частин першої,\~другої статті\~207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Отож, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційнотелекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітноцифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційнотелекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційнотелекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційнотелекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові № 561/77/19 від 16 грудня 2020 року вказав, що із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційнокомунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що оспорюваний кредитний договір, та додаткові угоди до нього [PERSON] підписав електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, що підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта. Згідно пункту 7.3.1 Договору, вбачається, що позичальник підтверджує, що до укладення Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України Про споживче кредитування, Паспорт споживчого кредиту, частиною другою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови договору і правила, що розміщені на сайті кредитодавця. Крім цього, у вищевказаному договорі до нього наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту, а також наявний графік платежів. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будьякий час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика», заборгованості за договором № 240388-КС-003про надання кредиту від 18.03.2023. Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають тільки 13\~713,26 грн тіло кредиту, та 15\~801,08 грн проценти. Щодо вимоги позивача про стягнення комісії за договором № 240388-КС-003про надання кредиту від 18.03.2023, суд зазначає наступне. Як вбачається з розрахунку заборгованості, сума заборгованості [PERSON] за комісією становить 1\~541,86 грн. Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісіями з огляду на наступне. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17, 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. З цих підстав, суд доходить висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк або інша фінансова установа не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на їх користь банку за дії, які не є послугою. До таких самих висновків прийшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та Верховний Суд від 19 серпня 2020 року у постанові по справі №641/11984/15-ц, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною. Отож, ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика», а саме за договором № 240388-КС-003про\~надання кредиту\~від 18.03.2023\~у сумі\~29\~514,34\~грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 13\~713,26 грн, сума прострочених платежів по процентах 15\~801,08 грн. Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2\~302,13 грн (29\~514,34 * 2 422,40 : 31\~056,20), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial