Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. У листопаді 2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про захист прав споживачів, у якому з урахуванням заяви про усунення недоліків від 20.01.2025року, просив: розірвати договір №АМП000004-269 від 12.11.2021 укладений між ТОВ «Ампір» та [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача»; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 82 703,00 грн. основного боргу; здійснити розподіл судових втрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.11.2021 між сторонами укладено договір №АМП000004-269 про купівлю-продаж автомобіля Peugeot Rifter Allure Pack L2 1.5 BlueHDi 130 S&S АКПП-8, двигун Дизель 1\~499 см.3 загальною вартістю 827\~030,00 грн. За умовами п.п. 3.1.1. Договору якщо покупець замовляє автомобіль у виробництво або з іншого складу, оплата товару покупцем здійснюється наступним чином, передоплата (аванс) на автомобіль з боку покупця здійснюється в розмірі 10% його вартості не пізніше 2 банківських днів з дати, яка є датою укладення Договору. На виконання умов договору позивач того ж дня сплатив позивачу 82\~703,00 грн. у якості авансу. Відповідно до п. 4.1 Договору загальний термін виконання умов цього договору з урахуванням строку поставки складає 234 календарних дні. Кінцевий строк на виконання робіт сплинув 04.07.2022 року, проте договір не виконаний, автомобіль не поставлений покупцю. Відповідач відмовився у добровільному порядку повернути сплачені грошові кошти позивачу, що стало підставою звернення до суду з цим позовом. Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.11.2024 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу/представнику 5-денного строку на усунення недоліків позовної заяви. 21.01.2025 представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 22.01.2025. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 04.03.2025 року. 04.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач у час призначений для розгляду справи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомив. У зв`язку із неявкою відповідача/представника судове засідання відкладено на 29.04.2025 року. У час призначений для розгляду справи учасники судового провадження не прибули. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. У раніше поданій заяві представник позивача просив провести розгляд справи без участі сторони позивача. Сторона відповідача у судове засідання не прибула, відомості про належне повідомлення матеріали справи не містять, з огляду на що судове засідання відкладено на 27.05.2025 року. У зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території м. Херсон та Херсонської області розгляд справи не відбувся, судове засідання призначено на 28.07.2025 року. У час призначений для розгляду справи учасники судового провадження не прибули. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. У раніше поданій заяві представник позивача просив провести розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач у час призначений для розгляду справи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомив. У зв`язку із неявкою відповідача/представника та відсутності ознак повторності неприбуття судове засідання відкладено на 25.08.2025 року. У час призначений для розгляду справи позивач не з`явився, його представник 25.08.2025 року через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та не заперечив проти розгляду справи у заочному порядку. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, представник відповідача повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду останнім місцем проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому права такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду сторони позивача про розгляд справи у їх відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу у заочному порядку за відсутності учасників справи із постановленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 12.11.2021 між сторонами укладено договір №АМП000004-269 про купівлю-продаж автомобіля Peugeot Rifter Allure Pack L2 1.5 BlueHDi 130 S&S АКПП-8, двигун Дизель 1\~499 см.3 загальною вартістю 827\~030,00 грн. За умовами п.п. 3.1.1. Договору якщо покупець замовляє автомобіль у виробництво або з іншого складу, оплата товару покупцем здійснюється наступним чином, передоплата (аванс) на автомобіль з боку покупця здійснюється в розмірі 10% його вартості не пізніше 2 банківських днів з дати, яка є датою укладення Договору. На виконання умов договору позивач того ж дня сплатив позивачу 82\~703,00 грн у якості авансу, що підтверджується квитанцією №ПН753 від 12.11.2021 року. Відповідно до п. 4.1 Договору загальний термін виконання умов цього договору з урахуванням строку поставки складає 234 календарних дні. Кінцевий строк на виконання робіт сплинув 04.07.2022 року, проте договір не виконаний, автомобіль не поставлений покупцю. Претензія [PERSON] до ТОВ «Ампір» від 12.09.2024 щодо невиконання зобов`язань за договором залишилися без задоволення. Умовами укладеного договору передбачено, що сторони відповідають за невиконання і за неналежне виконання цього Договору відповідно до діючого законодавства та цього Договору (ст. 6 Договору). ІV. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч.1, 2 ст. 631 цього Кодексу, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ч. 1 ст. 656 цього Кодексу предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. За обставинами цієї справи встановлено, що сторони уклали договір купівлі-продажу автомобіля та досягли згоди щодо істотних умов цього договору, а саме предмету договору, строку поставки, ціни договору, передоплати. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Відповідно частини 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватись з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні з`ясувати не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у виді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі №6-75цс13). Ураховуючи, що покупець [PERSON] виконав свій обов`язок за договором №АМП000004-269 про купівлю-продаж автомобіля від 12.11.2021 щодо здійснення авансового платежу, натомість продавець ТОВ «Ампір» не передав йому придбаний товар у обумовлений сторонами договору строк, на що останній розраховував, що свідчить про істотне порушення договору, та не повернув авансового платежу, з огляду на що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді розірвання договору та повернення авансу. Статтею 7 Договору передбачено, що сторони звільняться від відповідальності за повне або часткове невиконання, або неналежне виконання умов цього договору, якщо таке невиконання було викликане обставинами непереборної сили, які сторони не були спроможні ані передбачити ані запобігти розумними заходами. У разі виникнення таких обставин непереборної сили, строк виконання зобов`язань відповідно до цього договору, відкладається відповідно на період дії цих обставин та їх наслідків. Сторони зобов`язані негайно інформувати одна одну про виникнення обставин непереборної сили про передбачувані строки їх дії. Якщо обставини непереборної сили будуть діяти більше 2 місяців, сторони матимуть право розірвати цей договір, попередивши іншу сторону за 20 робочих днів до його розірвання. Достатнім підтвердженням виникнення обставин непереборної сили та часу їх дії виступає свідоцтво компетентних органів відповідно держави, уповноважених підтвердити виникнення обставин непереборної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) - це надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством. 28.02.2022 Торгово-промислова палата України оприлюднила офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин, яким визнала військову агресію рф проти України форс-мажорними обставинами з 24.02.2022 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 у справі №905/857/19 зазначила, що «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина перша статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Викладене свідчить, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Разом з цим, обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (статті 75 ГПК України). Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів». Відповідно до положень статті 263 ЦК України непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) це обставини, що перешкоджають виконанню зобов`язань однією зі сторін, незалежні від її волевиявлення і контролю, а також непереборні при вживанні всіх розумних заходів щодо їх запобігання. Визначення обставин непереборної сили наведено у статті 79 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (укладена у Відні 11.04.1980). Для визначення яких-небудь обставин форс-мажорними необхідна обов`язкова наявність ряду чинників: непереборність сили, що викликала ці обставини; неможливість контролювати ситуацію, впливати на неї; виникнення перешкоди не могло бути передбачено під час укладення зобов`язання. Положеннями частини другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Водночас ТОВ «Ампір» не надано доказів наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язання за договором та/або поверненню [PERSON] авансового платежу в сумі 82\~703,00 грн. У статті 653 ЦК України передбачені правові наслідки розірвання договору. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Аналіз положень частини п`ятої статті 653 ЦК України свідчить, що тільки при розірванні договору у зв`язку з істотним його порушенням однією зі сторін, друга сторона може вимагати повернення виконаного, відшкодування збитків, завданих розірванням договору. Обставини форс-мажору, за загальним правилом, звільняють сторони від відповідальності за порушення зобов`язання, тобто від нарахування неустойки (штрафу, пені) за неналежне виконання зобов`язань. Таким чином, введення воєнного стану на території України є форс-мажором та може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Однак, настання обставини непереборної сили не може бути підставою для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставно збережені кошти. Таким чином, авансовий платіж підлягає поверненню у будь-якому випадку незалежно від того, з ініціативи якої сторони (або вини цієї сторони) не був укладений договір. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, де Велика Палата зазначила, що виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (п.68). Отже, враховуючи, що за обставинами цієї справи суд прийшов до висновку про необхідність розірвання договору купівлі-продажу автомобіля, з ТОВ «Ампір» на користь [PERSON] належить стягнути 82 703,00 грн. авансу, сплаченого стороною позивача при укладенні договору. Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при поданні позовної заяви звільнений від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. Представником позивача у позовних вимогах заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved