Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви та її доводи Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки посилаючись на те, що він є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Матір`ю неповнолітньої [PERSON] є відповідач [PERSON] . Він зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Його донька [PERSON] також зареєстрована за даною адресою з 29.05.2024 року, однак фактично проживає ще з вересня 2017 року. Відповідно до Витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації №641/11656 від 09.06.2016 року, [PERSON] рекомендовано навчання за програмою для дітей з вадами розумового розвитку внаслідок порушення розумового розвитку у формі легкої розумової відсталості внаслідок чого у дитини порушена структура слова, контакт з дитиною встановлюється поступово. [PERSON] потребує постійної допомоги з боку дорослого, має повільний нерівномірний темп роботи. В зв`язку з даними рекомендаціями відносно навчання, [PERSON] з 01.09.2016 року зарахована на навчання до Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа №3». [PERSON] навчається у 8 класі даного навчального закладу. На даний час його донька [PERSON] проживає з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] , оскільки він перебуває на службі в Національній гвардії України. Він постійно знаходиться на зв`язку із директором школи, класним керівником та вихователем, цікавиться навчанням доньки. Він допомагає доньці вчити уроки, спілкується з нею по телефонному зв`язку, донька знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні. З матір`ю дитини [PERSON] - [PERSON] він перебував у шлюбі з 17.08.2007 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.12.2016 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю, а він повернувся проживати до батьків. Відповідач [PERSON] 18.01.2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » і перейшла проживати в с. Костичани Чернівецького (колишнього Новоселицького) району Чернівецької області. Від даного шлюбу у відповідачки є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані в с. Костичани Чернівецького району Чернівецької області, однак фактично проживають в квартирі [ADDRESS] з батьками відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13.06.2022 року шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано. Зі слів батьків відповідачки, йому відомо, що вона виїхала влітку 2022 року на роботу за кордон. Його донька [PERSON] почала проживати з ним в будинку його батьків після літніх канікул у вересні 2017 року, приїхавши із с. Костичани Чернівецького району Чернівецької області у супроводі вітчима. [PERSON] продовжила навчання в Комунальному закладі «Чернівецька спеціальна школа №3». Він вранці відвозив доньку до школи, а ввечері забирав зі школи. З вересня 2017 року і до даного часу [PERSON] з матір`ю більше не проживала, навіть на канікулах з нею не зустрічалась. Відповідач до доньки не приїжджала, не запрошувала її до себе на канікули, не цікавилась її навчанням, не займалась її вихованням. Жодних коштів на утримання доньки не надавала. Відповідно до характеристики КЗ «Чернівецька спеціальна школа №3», [PERSON] навчається в даній школі з 01.09.2016 року. У дитини є порушення інтелектуального розвитку легкого ступеня, увага не стійка, пам`ять механічна, обсяг запам`ятовування залежить від складності матеріалу. Увага довільна, але стійка, мовлення достатнє, але з деякими недоліками у звуковимові. Дитина має виразне стійке позитивне ставлення до навчання, потребує постійної стимуляції з боку дорослих. Дівчинка проживає з татом, бабусею та дідусем, знаходиться на повному утриманні батька, який займається навчанням, вихованням дитини, турбується про стан її здоров`я, забезпечує всім необхідним. Мати дитиною не цікавиться та не займається, до школи не навідується. Згідно з актом Чернівецького міського центру соціальних служб Чернівецької міської ради від 22.02.2024 року, [PERSON] проживає з ним, який турбується про неї та виховує її. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.04.2024 року визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з ним. З 29.05.2023 року він перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації в період запровадження воєнного стану відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» у військовій частині [NUMBER] [INFO] . Він отримує заробітну плату, яку витрачає на матеріальне забезпечення доньки. [PERSON] проживає з його батьками [PERSON] , якому 73 роки, та [PERSON] , якій 69 років, вони часто хворіють і не можуть доглядати за онукою, оскільки її необхідно кожного дня відвозити і забирати зі школи, допомагати їй у навчанні, турбуватися про стан її здоров`я. [PERSON] стала тривожною, потребує його постійної присутності. Його донька хвилюється, що може залишитися сама, якщо щось трапиться із дідусем та бабусею. Він намагається у вільний час спілкуватися з донькою по телефону, по відеозв`язку допомагає їй вчити уроки, навчає її як поводитися в школі, на вулиці. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.09.2024 року встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що він самостійно виховує та утримує малолітню доньку [PERSON] з 01.09.2017 року. Відповідач [PERSON] не спілкується з донькою, самоусунулась від виховання та утримання доньки, не цікавиться її життям та станом здоров`я. А тому просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Рух справи в суді Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 квітня 2025 року витребувано докази з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу в загальному позовному провадженні до судового розгляду. Аргументи учасників справи Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги та не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Чернівецької міської ради в особі Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій підтримала висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав, просила ухвалити рішення, яке відповідатиме законним інтересам дитини. Згідно з ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе на підставі 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачка [PERSON] віддала йому доньку [PERSON] у вересні 2017 року і з того часу донька проживає з ним в будинку [ADDRESS] . Відповідачка з вересня 2017 року жодного разу не цікавилась донькою. Він ніколи не забороняв відповідачці зустрічатися з донькою. Він всім забезпечує доньку. Одного разу відповідачка сказала доньці, що вона не її мама. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює вихователем групи продовженого дня в Комунальному закладі «Чернівецька спеціальна школа №3». Вона є вихователем [PERSON] протягом останніх чотирьох років. Відповідачку [PERSON] бачила 2-3 рази, коли дитина [PERSON] навчалась в 5-ому класі. Дитину виховують батько, дідусь та бабуся. Коли дитина навчалась в 5-ому класі, відповідачка прийшла в школу, ми покликали дитину, однак дитина не впізнала свою маму. Вона давала відповідачці свій номер мобільного телефону, однак [PERSON] жодного разу не телефонувала, щоб дізнатись щось про доньку. [PERSON] свою маму не пам`ятає. Відповідачка не намагалась налагодити відносини з дитиною. Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що вона проживає з батьком, бабусею та дідусем. Свою маму вона бачила дуже давно, вона не приходить до неї, не телефонує їй, не цікавиться її життям та навчанням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по [ADDRESS] та є сусідкою сім`ї [PERSON] . Її будинок знаходиться за 50 метрів від сім`ї [PERSON] . Дитина [PERSON] почала проживати з батьком приблизно з першого класу, мати дитини з ними не проживала. Відповідачка залишила дитину позивачу і кудись поїхала. Відповідачка дитиною не цікавилась. Не було таких випадків, щоб відповідачку не пускали до дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивача та дідусем дитини [PERSON] . Він проживає в будинку [ADDRESS] разом з сином, дружиною та онукою. Відповідачка привела дитину в 6 років і з того часу вони її виховують. Відповідачка на той час була вдруге одружена та в неї від іншого шлюбу є двоє дітей. [PERSON] з вересня 2017 року до них не приходила. Вони не забороняють їй бачитись з донькою. Онукою займаються його син, він та його дружина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю відповідачки [PERSON] . Її донька перебуває за кордоном третій рік. Онука [PERSON] проживає з батьком. Відповідачка проживала з іншим чоловіком та двома дітьми. [PERSON] не цікавиться своєю донькою. Відповідачці ніхто не забороняв бачитись з дитиною. Коли її донька виїхала за кордон, то залишила їй двох своїх дітей, ними вона цікавиться. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 17.08.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.12.2016 року було розірвано (а.с.12). Під час шлюбу в сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Згідно з копією акту Комунального підприємства «Містосервіс» про підтвердження проживання без реєстрації №637 від 17.08.2023 року (а.с.13), [PERSON] фактично проживає в будинку [ADDRESS] з вересня 2017 року без реєстрації. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб №654175 від 06.11.2024 року (а.с.14), в будинку [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , його батько [PERSON] , його мати [PERSON] та його неповнолітня донька [PERSON] (з 29.05.2024 року). Як вбачається з Витягу з протоколу засідання психоло-медико-педагогічної консультації №641/11656 від 09.06.2016 року, наданого Чернівецькою обласною психолого-медико-педагогічною консультацією Чернівецької облдержадміністрації Департаменту освіти і науки (а.с.17), у [PERSON] наявне порушення розумового розвитку у формі легкої розумової відсталості. Контакт встановлює поступово. Інтерес до співпраці нестійкий, невиразний. Рівень знань про оточуючий світ низький. Навички самообслуговування сформовані. Спілкується простою спотвореною фразою. Порушена структура слова. Словниковий запас обмежений. Взаємодія з дорослими продуктивна. Потребує постійної допомоги з боку дорослого. Поведінка адекватна, керована. Темп роботи повільний, нерівномірний. У дитини наявні неврологічні порушення. Рекомендовано навчання за програмою для дітей з вадами розумового розвитку. Відповідно до характеристики на ученицю [PERSON] , надану Комунальним закладом «Чернівецька спеціальна школа №3» від 04.11.2024 року (а.с.16), [PERSON] навчається в Комунальному закладі «Чернівецька спеціальна школа №3» з 01 вересня 2016 року, до вступу в школу відвідувала ДНЗ №52. Фізичний стан дитини відповідає віку. Координація рухів без порушення. У дитини порушення інтелектуального розвитку легкого ступеня. Увага не стійка, пам`ять механічна, обсяг запам`ятовування залежить від складності матеріалу. Мовлення учениці достатнє, з деякими недоліками у звуковимові. Увага довільна, але не стійка. Уміє працювати колективно. Знає та дотримується правил культури поведінки та мовлення. Дитина самостійно виконує гігієнічні процедури, охайна, добре орієнтується в шкільних приміщеннях. [PERSON] добра, вихована, життєрадісна дівчинка. Виявляє інтерес до трудової діяльності та отримує задоволення від правильно виконаного завдання. Приймає активну участь у шкільних та класних заходах, дуже артистична. Відвідує музичний гурток. Дитина має виразне стійке позитивне ставлення до навчання, потребує постійної стимуляції зі сторони дорослих. Згідно з довідкою Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа №3» №251 від 04.11.2024 року (а.с.15), [PERSON] навчається у 8 класі. На даний час батько [PERSON] перебуває на службі в Національній гвардії України. Дівчинка проживає з бабусею та дідусем, знаходиться на повному утриманні батька. Батько постійно цікавиться навчанням та здоров`ям дитини, забезпечує всім необхідним. Дитина доглянута, охайно вдягнута. Батько дитини завжди бере участь у житті класної родини. Мати дівчинки впродовж довготривалого часу в школі не з`являлась, не підтримує зв`язок з класним керівником та вихователем. Дитиною не цікавиться та не займається, байдуже ставиться до своїх материнських обов`язків. Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01.06.2023 року (а.с.18) та довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 30.08.2023 року (а.с.19), у [PERSON] наявний дитячий ідіопатичний сколіоз поперикового-грудного відділу хребта, розбіжна косоокість. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи Чернівецького міського центру соціальних служб Чернівецької міської ради від 22.02.2024 року (а.с.20-22), сім`я [PERSON] проживає у власному трикімнатному будинку з частковими зручностями. У дитини [PERSON] наявне окреме ліжко, місце для навчання, відпочинку та проведення дозвілля у власній кімнаті. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.04.2024 року (а.с.24-26), визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.09.2024 року (а.с.27-29), встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] самостійно виховує та утримує малолітню доньку [PERSON] з 01.09.2017 року. Згідно з довідкою Військової частини № [NUMBER] від 12.09.2023 року (а.с.30), [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації в період запровадження воєнного стану відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» у військовій частині [NUMBER] [INFO] з 29.05.2023 року по теперішній час. Відповідно до виписки по рахунку з АК КБ «Приватбанк» (а.с.31-32), позивач [PERSON] отримує заробітну плату. Відповідач [PERSON] 18.01.2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » і перейшла проживати в с. Костичани Чернівецького (колишнього Новоселицького) району Чернівецької області. Від даного шлюбу у відповідачки є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані в с. Костичани Чернівецького району Чернівецької області, однак фактично проживають в квартирі [ADDRESS] з батьками відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , що підтвердила свідок [PERSON] в судовому засіданні. Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13.06.2022 року шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано. Відповідно до відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.04.2025 року (а.с.54), відповідачка [PERSON] виїхала з території України 09.10.2022 року, періодично в`їжджала на територію України і виїжджала назад, останній раз відповідачка виїхала з території України 08.05.2024 року. Згідно з абзацом другим п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з п.1 та п.2 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно з ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав, передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зазначеною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Звертаючись до суду із позовом, позивач [PERSON] як на підставу позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] посилався на те, що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання доньки, зокрема вона не бере участі у вихованні та догляді за донькою. Дитина [PERSON] перебуває на утриманні та забезпеченні батька. Отже, правовою підставою для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав позивач визначив пункт 2 частини першої статті 164 СК України. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі №760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі №552/2947/19, від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17, від 12 вересня 2023 року у справі №213/2822/21. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19). Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції. Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №404/3499/17). У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №366/2047/18 зазначено, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Як встановлено судом в судовому засіданні, донька сторін [PERSON] з вересня 2017 року проживає з батьком [PERSON] , більше семи років відповідачка [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, взагалі не спілкується з донькою, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Крім того, суд з`ясував думку дитини [PERSON] , яка пояснила, що свою маму вона бачила дуже давно, вона не приходила до неї, не телефонує їй, не цікавиться її життям та навчанням. Також, матеріали справи не містять доказів, що відповідач зверталась за допомогою до органів опіки та піклування чи судів для організації доступу та контакту з дитиною. Вказане свідчить, що відповідачу не створювались перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] . Згідно з висновком органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №315/15 від 24.06.2025 року (а.с.64-66), вирішено за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] у зв`язку з тим, що факти свідомого, винного ухилення від виконання батьківських обов`язків впродовж тривалого часу не знайшли свого підтвердження. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим. До такого висновку орган опіки та піклування дійшов тільки через недостатність доказів, що не позбавляло його можливості отримати і дослідити додаткові докази, щоб висновок був беззаперечним. Крім того, орган опіки та піклування не врахував пояснення матері відповідача, вихователя Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа №3», рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.09.2024 року, яким встановлено факт, що [PERSON] самостійно виховує та утримує малолітню доньку [PERSON] з 01.09.2017 року. Отже, враховуючи обставини справи та думку дитини, пояснення сторін, суд вважає, що висновок органу опіки та піклування є таким, що не відповідає інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (рішення від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09) ЄСПЛ зазначив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до висновків ЄСПЛ у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2017 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії», заява № 37283/13, від 18 червня 2019 року у справі «Хаддад проти Іспанії», заява №16572/17). На думку суду, відповідач [PERSON] могла і повинна була усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з донькою, враховуючи її вік станом на 2017 рік, коли їх контакт з матір`ю припинився, може призвести до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від неї. Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] не суперечить інтересам дитини, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не спілкується з донькою, не підтримує ніяких зв`язків з донькою, не цікавиться її вихованням та навчанням, не надає майнової допомоги на її утримання. Висновки за результатами судового розгляду Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , задовольнивши позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved