Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

[PERSON] 28.10.2024 звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, через постійні сварки, свідком яких є їхня донька, що негативно впливає на її психічний стан, тому припинили подружні стосунки з відповідачем і разом не проживають, спільного господарства не ведуть, вона втратила почуття любові до відповідача, примирення і подальше збереження сім`ї неможливе, просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що через постійні сварки та скандали припинили подружні стосунки з відповідачем, спільно не проживають, вона втратила до нього почуття любові, подальше збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам, настоює на розірванні шлюбу. Також зазначила, що спільно як подружжя не проживають більше пів року. Відповідач надає дитині утримання і спілкується з нею. Просила шлюб розірвати, від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась. Представник позивачки адвокат Оліярник Г.І. висловився на підтримання позиції позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Станько О.І. подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності відповідача, останній не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою (а.с.97). Заслухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із пояснень позивачки, із змісту позову та долучених до справи свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] і копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.4, 5) видно, що сторони зареєстрували шлюб 25.02.2023 у ВДРАЦС у місті Львові Західного МУ Міністерства юстиції, актовий запис № 252, що вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , через постійні сварки припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка [PERSON] , що також убачається із її пояснень в суді, настоює на розірванні шлюбу, мотивуючи тим, що примирення і подальше збереження сім`ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам. Заходи вжиті ухвалою суду від 11.12.2024 до примирення сторін, позитивного результату не дали. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування позивачки до збереження шлюбу порушуватиме її права, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved