Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

У червні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» (надані Товариство) через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 21.01.2023-100000129 від 21.01.2023 у розмірі 7000 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача вказував, що 21.01.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем (позичальником) було укладено вказаний вище кредитний договір, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору [PERSON] був наданий кредит у розмірі 7000 грн на реквізити електронного платіжного засобу позичальника строком на 42 дні. Відповідач за умовами договору отримав кредит на умовах строковості, платності та поворотності, зобов`язувалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 7000 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5040 грн, заборгованості по процентах в сумі 1960 грн, чим порушуються права та інтереси Товариства. Разом з тим відповідач здійснив заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: провів часткову оплату по вище вказаному кредитному договору на суму: 3220 грн від 09.02.2023 та 1220 грн від 17.02.2023, що було враховано позивачем при визначенні розміру заборгованості. Згідно з ухвалою судді від 17 червня 2025 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи; за клопотанням представника позивача витребувано докази, які надійшли до суду 24.07.2025. Відповідачу копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем цінним листом 10.06.2025. [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 17.06.2025, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та згідно зі ст. 280 ЦПК України за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 21.01.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21.01.2023-100000129. Кредитний договір між сторонами укладений в електронній формі шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором А938 пропозиції позивача укласти електронний кредитний договір (оферту) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», надання ТОВ «Споживчий центр» заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 21.01.2023 за посиланням htpp://sgroshi/com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно зі ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» та примірної відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), підтвердження укладення кредитного договору. Відповідно до умов заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору № 21.01.2023-100000129 [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000 грн шляхом перерахунку коштів за реквізитами електронного платіжного засобу позичальниці 4149-49ХХ-ХХХХ-0779 на строк 42 дні з дати його надання, дата повернення кредиту 03.03.2023, первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання (надалі «первинний період»), черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі «черговий період»), період «Економ» - період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка «Економ», який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів (надалі період «Економ»). Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі: ставка «Економ» - 2 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ»; ставка «Стандарт» - 3 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Видача кредитних коштів за договором кредиту № 21.01.2023-100000129 від 21.01.2023 підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» з системи «LigPay» від 21.01.2023, ID операції [NUMBER] , листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250707/55624-БТ від 11.07.2025 та випискою за договором б/н по рахунку [PERSON] за період 21.01.2023, відповідно до яких 21.01.2023 було успішно перераховано кошти в розмірі 7000 грн на картку № [NUMBER] , яка емітована АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , вказані кошти того ж дня зараховані на банківський рахунок відповідача. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним у строки і на умовах, передбачених договором. \~ \~ \~ \~ Однак [PERSON] свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. При цьому, як зазначає позивач, відповідач 09.02.2023 та 17.02.2023 провів часткову оплату по вище вказаному кредитному договору в загальному розмірі 4340 грн, що враховано позивачем при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором. Відповідно до довідки-розрахунку за кредитним договором № 21.01.2023-100000129 від 21.01.2023 загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 7000 грн та складається з 5040 грн основного боргу, 1960 грн проценти, які нараховані за період з 21.01.2023 по 03.03.2023. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд вважає, що сукупністю наданих позивачем доказів доведено укладення між сторонами кредитного договору № 21.01.2023-100000129 від 21.01.2023, який підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора. Товариство виконало умови договору та надало позичальниці кредит в розмірі 7000 грн. [PERSON] свої обов`язки за договором не виконав, у встановлений договором строк кредит не повернув, відсотків за користування кредитними коштами не сплатив. Зважаючи на оформлений у встановленому порядку кредитний договір, позивач має право вимагати від позичальника повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. Станом на час розгляду справи відповідач не навів жодних доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин. не надав доказів сплати ним зазначеної суми заборгованості за кредитом, не скористався своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, не подав відзиву на позовну заяву, не надав власного розрахунку заборгованості. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства підлягають задоволенню. В силу вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved