Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

13.05.2025 представник ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з [PERSON] борг за спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у розмірі 14 499 грн 50 коп.; стягнути з [PERSON] борг за спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у розмірі 2 181 грн 96 коп. стягнути з відповідачів на користь позивача суму судового збору сплаченого за подання позову до суду у розмірі 3 028 грн 00 коп. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30 вересня 2015 року "Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам", визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до розпорядження КМУ № 917 від 22 липня 2020 року ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії". Постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу. Постачальник "останньої надії" зобов`язаний протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. Відповідачами по об`єкту домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в період з січня 2023 по березень 2025 (включно) було спожито природний газ на загальну суму 16 681,01 грн., вартість якого залишилась не оплаченою споживачами. Так, в період з 02.10.2019 по 11.04.2023 об`єкт газифікації, за вищевказаною адресою: належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2019. [PERSON] за час володіння об`єктом газифікації не сплачено суму за спожитий природній газ в розмірі 2 181,96 грн. Разом із тим, в період з 12.04.2023 власником об`єкту газифікації є [PERSON] і в період володіння об`єктом газифікації, домоволодінням що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] спожито природного газу на загальну суму 14 499,05 грн. 19.02.2025 відповідачем [PERSON] була підписана заява-приєднання до умов умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. В порядку досудового врегулювання спору на адресу [PERSON] було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ № 119/4.3.1-65337- 2024/330281162 від 09.12.2024, яка залишилась незадоволеною. Заперечення щодо стати боргу відповідачами не надано. Борг не сплачено. В період з січня 2023 року по березень 2025 року (включно) позивачем було поставлено у домоволодіння за вищезазначеною адресою природний газ на загальну суму 16 681,01 грн. (з урахуванням проплат станом на дату подачі позовної заяви), вартість якого не сплачена, про що свідчить виписка з особового рахунку - фінансового стану. Оплата споживачами не в повному обсязі нарахованих сум за спожитий природний газ, свідчить про неналежне виконання своїх зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений у домоволодіння природний газ у встановлений Договором строк. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін на 10.07.2025. 07.07.2025 відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну з викладом заперечень проти позову відповідно до якого, останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього на користь позивача заборгованості в розмірі 2181,96 коп. Заперечення відповідача [PERSON] мотивовані тим, що до 12.04.2023 він був власником домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , яке у подальшому передав у власність на підставі договору купівлі-продажу відповідачу [PERSON] . Зазначає, що договором купівлі-продажу між сторонами було обумовлено, що [PERSON] ,\~як продавець,\~гарантував,\~що заборгованості\~з оплати\~житлово-комунальних\~послуг та\~сплати земельного\~податку на\~момент посвідчення\~цього договору\~немає,\~а [PERSON] ,\~підтверджував,\~що особисто\~перевірив відсутність\~заборгованості.\~На виконання\~положень договору,[PERSON] у присутності нотаріуса, який посвідчував договір купівлі-продажу та у присутності [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 2182 грн. 00 к., для погашення заборгованості за спожитий природній газ. Причин несплати [PERSON] переданої суми коштів на погашення заборгованості йому невідомі. Таким чином відповідач [PERSON] вважає, що договором зафіксовано факт прийняття [PERSON] нерухомого майна за договором купівлі-продажу із погашеним з боку [PERSON] боргу. Тобто, в будь-якому випадку [PERSON] прийняв домоволодіння з усіма можливими боргами з комунальних платежів, відтак, вимога позивача про стягнення заборгованості за спожитий природній газ з [PERSON] є неправомірною та такою, що не підлягає задоволенню. 10.07.2025 судовий розгляд відкладено до 06.08.2025 для надання часу представнику відповідача для реалізації права на подання відзиву на позовну заяву. 14.07.2025 представником позивача надано відповідь на відзив з викладом заперечень проти доводів відповідача [PERSON] . Представник позивача зазначає, що як слідує з відзиву на позовну заяву [PERSON] , сторонам при укладенні договору купівлі-продажу було відомо про наявність боргу за спожитий природний газ по об`єкту газифікації, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, в п. 9 договору купівлі-продажу зазначено про відсутність заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, що вводить усі сторони в оману. В рахунок підтвердження наявності заборгованості на момент відступлення [PERSON] земельної ділянки та розташований на ній житловий будинок, за березень 2023 року була наявна заборгованість, а саме 2181,96 грн. Заборгованість за березень 2023 належить [PERSON] . Зазначена заборгованість відображається в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (ТОВ Оператор ГТС України) Iplatforma, дані з якої імпортуються Постачальником у білінгову систему "Газоліна". В договорі купівлі-продажу відсутні відомості про факт передачі [PERSON] грошових коштів [PERSON] для погашення заборгованості за спожитий природний газ. Так само, засвідченого доказу про передачу відповідної грошової суми для подальшого погашення [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ в період володіння об`єктом газифікації [PERSON] . Товариству з обмеженої відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та суду не надано. Відтак, заперечує проти клопотання відповідача щодо виклику свідка [PERSON] , яка була присутня при укладенні договору купівлі-продажу та передачі коштів в сумі 2181,96 грн, адже [PERSON] не є стороною договору купівлі-продажу. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 06.08.2025 учасники справи, які повідомлялись належним чином про дату час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явились. Представник позивача\~ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, з урахуванням заперечень викладених у відзиві на позовну заяву. Заяв про відкладення, відзиву на позовну заяву з викладом заперечень проти позову, в тому числі будь-яких інших заяв з процесуальних питань від відповідача [PERSON] до суду не надходило. Підстав для відкладення судового розгляду судом не встановлено. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З копії свідоцтва про право на спадщину від 02.10.2019 вбачається, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] . Спадщина складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою, [ADDRESS] (а. с. 13, 14). З інформації Департаменту врегулювання заборгованості ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , у домоволодінні встановлений газовий лічильник: EIC код - 56ХМ33В95987856СК (а. с. 8). З копії договору купівлі-продажу від 12.04.2024 вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). Право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав (№ витягу 328988862 від 12.04.2023), який надано позивачем до суду (а. с. 18). 19.02.2025 між позивачем та відповідачем [PERSON] підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (а. с. 12). З долученої до матеріалів справи довідки про фінансовий стан споживача, виданої по рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я споживача [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за період з січня 2023 року по березень (включно) 2025 року (включно) спожито природного газ на загальну суму 20406 грн. 96 к., споживачем сплачено 3700 грн. 00 к., розмір заборгованості становить 16681 грн. 01 к. (а. с. 10). Зі змісту вказаної вище інформації вбачається, що в ній відображено, зокрема: період споживання, обсяг спожитого газу, тарифи за використання газу, показники лічильника, сплачені суми. 09.12.2024 позивачем ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" відповідачу направило вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ (а. с. 11). Відповідно до положень статті 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права. Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно з пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. За змістом пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"виконавцями послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор ГРМ, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Взаємовідносини між постачальниками та споживачами природного газу регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496. Згідно з пунктом 3 Розділу І Правил постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI цих Правил. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2500. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 "Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам" визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Статтею 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до Правил постачання природного газу, затвердженихПостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Відповідно до статті 7, 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами/, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України за, договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України). Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 319, 322 Цивільного кодексу України). Як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 14449 грн 05 коп., а з відповідача [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ 2181 грн 96 коп. Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачу [PERSON] , як власнику домоволодіння (споживачу) нарахована заборгованість за спожитий природний газ за період з квітня 2023 року по березень 2025 року (включно). Відповідачу [PERSON] , як власнику домоволодіння (споживачу) до моменту відчуження нерухомого майна, нарахована заборгованість за спожитий природний газ за березень 2023 року. Обраний спосіб захисту позивача не суперечить нормам Цивільного кодексу України та є таким що відповідає загальним засадам цивільного законодавства (справедливості, добросовісності та розумності). Щодо твердження відповідача [PERSON] про відсутність з його боку зобов`язань перед позивачем за заборгованість за спожитий природний газ, суд зазначає наступне. Судом досліджено письмові пояснення [PERSON] , щодо розрахунку [PERSON] за заборгованість, яка виникла на момент укладення договору купівлі-продажу будинку з відповідачем [PERSON] . Дані пояснення судом не можуть буди прийняті як належний доказ на підтвердження тих обстави, що [PERSON] передав [PERSON] кошти в рахунок заборгованості за спожитий природний газ, станом на день відчуження нерухомого майна, як попереднього власника домоволодіння (споживача). Окрім зазначених пояснень свідка, а ні договір купівлі-продажу від 12.04.2023 укладений між [PERSON] та [PERSON] , а ні будь - який інший документ не підтверджує факт розрахунку [PERSON] з [PERSON] за комунальні послуги. Кожен з відповідачів користувався наданими послугами, але всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, не сплатив вартість отриманих ними послуг, внаслідок чого за кожним рахується заборгованість перед позивачем. Вказана у розрахунку заборгованість відповідачами на теперішній час не погашена. За встановлених судовим розглядом обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ. Доводи відповідача [PERSON] суд вважає неслушними, необгрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами. В даному випадку, позивачем заявлено позовні вимоги до кожного з відповідачів із сумою заборгованості за спожитий природний газ за певний період споживання. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved