Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

01 квітня 2025 року [PERSON] , через представника адвоката Риженка Д.О., відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, яким змінено територіальну підсудність судових справ Ворошиловського районного суду міста Донецька шляхом їх передачі до Селидівського міського суду Донецької області та відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя № 2584/0/15-24 від 29.08.2024 року, яким змінено територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (наразі Центральний районний суд міста Дніпра) з 02.09.2024 року, звернувся до суду з позовом до Донецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є сином померлої [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла на тимчасово окупованій території в місті Донецьку. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки служби єдиного замовника від 10 листопада 2022 року [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі до своєї смерті. Інших осіб у вказані квартирі не проживало та зареєстровано не було. 11 січня 2023 року позивач звернувся до Державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Свицької О.Ю. із заявою про вступ до спадщини. 08 листопада 2023 року нотаріусом було надано позивачу лист № 5875/02-14, в якому було зазначено, що нотаріус не має змоги отримати інформацію від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на нерухоме майно до 01 січня 2013 року, оскільки вони знаходяться на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим було рекомендовано вирішити вказане питання в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на вищевказану квартиру. (а.с.1-2) Ухвалою судді від 03 квітня 2025 року вказана позовна заява була залишена без руху. (а.с.22) 07 квітня 2025 року позивачем було усунуто недоліки позовної заяви. (а.с.24-43) Ухвалою судді від 07 квітня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с.44) В підготовче засідання 07 травня 2025 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 30 травня 2025 року. (а.с.52) В підготовче засідання 30 травня 2025 року в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, відповідач в підготовче засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача вважав за можливе призначити справу до судового розгляду. Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 30 травня 2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 червня 2025 року.\~(а.с.а.с.58, 59) В судове засідання 17 червня 2025 року з`явився представник позивача, відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 07 липня 2025 року. (а.с.64) Судове засідання 07 липня 2025 року не відбулося через зайнятість судді в іншому провадженні, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 14 серпня 2025 року.\~(а.с.69) В судове засідання 14 серпня 2025 року в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В судовому засіданні було ухвалено здійснювати розгляд справи в заочному порядку, з`ясовано думку представника позивача щодо позовної заяви, досліджено матеріали справи та ухвалено перейти до стадії ухвалення рішення, яке буде оголошено 25 серпня 2025 року. (а.с.75) Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не надходив. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його адресу судових повісток.\~(а.с.а.с.45, 55, 60, 65, 75)\~Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. Конверти, направлені на адресу відповідача, повернулись із позначкою «за закінченням терміну зберігання».\~(а.с.а.с.51, 63, 68, 73, 74) З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280,\~287,\~288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 квітня 1963 року, [PERSON] є рідною матір`ю позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.8) Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № 2845 від 16 квітня 1993 року [PERSON] на праві приватної власності належала квартира загальною площею 56,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проведено реєстрацію квартири в Донецькому БТІ і записана у реєстрову книгу за № 8/2-252. (а.с.6-7) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 січня 2023 року, актовий запис № 348, [PERSON] померла [INFO] . (а.с.9) Згідно довідки муніципального унітарного підприємства адміністрації міста Донецька № 2737 від 10 листопада 2022 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 05 травня 1981 року по день смерті. Зареєстрованих осіб з 29 липня 2022 року немає. (а.с.19) Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71126682 від 11 січня 2023 року відкрито спадкову справу №\~70131419 у зв`язку зі смертю спадкодавця [PERSON] (а.с.14) Згідно відповіді № 5874/0214 від 08 листопада 2023 року, наданої державним нотаріусом Київської державної нотаріальною конторою у місті Одеса Савицькою О.Ю., зазначено, що шляхом доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з тим, що місто Донецьк входить до переліку тимчасово окупованих територій, нотаріус позбавлений можливості отримати інформацію від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на вищезазначене майно до 1 січня 2013 року. Роз`яснено процедуру вирішення зазначено питання в судовому порядку. (а.с.15-16) Відповідно до п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Потреба такого способу захисту права власності, як пред`явлення позову про його визнання, виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). З 01 січня 2013 року впроваджено систему державної реєстрації прав в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. До 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, проводилась реєстраторами підприємств бюро технічної інвентаризації у Реєстрі прав власності, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах). Відтак, розпорядником інформації та документів щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що здійснювалась на паперових носіях, є\~відповідне БТІ. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] набувши право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєструвала своє право власності у Донецькому БТІ, про що зроблений відповідний запис у реєстрову книгу за №8/2-252. (а.с.6-7) Загальновідомим та таким, що не підлягає доказуванню у даній справі, є факт, що починаючи з 07.04.2014 м. Донецьк тимчасово окуповано, що також визначено у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309. Суду не надано доказів переміщення Донецького БТІ, як не надано і доказів евакуації реєстраційних справ щодо нерухомого майна з м. Донецька. Відтак, суд приходить до висновку, що доступу до реєстраційних справ, які зберігаються в Донецькому БТІ, позивач та державні реєстратори не мають. 03 серпня 2004 року набув чинності\~Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а з 01.01.2013 в Україні запроваджено систему державної реєстрації прав. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141\~(в редакції\~постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 484) затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Приписами абз.1 п.3 ч.3\~ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~встановлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 71126682 від 11.01.2023) щодо вказаної квартири відсутні. (а.с.14) У той час судом встановлено, що 08 листопада 2023 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальною конторою у місті Одеса Савицька О.Ю. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що місто Донецьк входить до переліку тимчасово окупованих територій, нотаріус позбавлений можливості отримати інформацію від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на вищезазначене майно до 1 січня 2013 року. Роз`яснено процедуру вирішення зазначено питання в судовому порядку. (а.с.15-16) Частиною другою\~ст.16 ЦК України\~передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо застосування\~статті 392 ЦК України\~і звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18. Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачається у\~статті 16 ЦК України. У\~статті 392 ЦК України\~вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування\~статті 392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Так, застосування такого способу захисту прав, як звернення з позовом про визнання права на речові права, можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов`язальних відносинах. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Наведений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц. В даній справі судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем квартири, але не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з відсутністю відомостей про право власності у державному реєстрі речових на нерухоме майно та об`єктивною неможливістю внести вказані відомості до реєстру з зазначених вище причин. При цьому суд зазначає, що у позивача відсутній інший, окрім звернення до суду, шлях для відновлення свого порушеного права власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] права власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного. Відповідно до приписів ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В той же час, враховуючи обставини справи та відсутність порушень прав позивача з боку відповідача, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на позивача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved