Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про визначення способу участі батька у вихованні дітей, у якій з урахуванням заяви про усунення недоліків від 28.05.2024 року остаточно просив визначити спосіб та порядок спілкування з доньками [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] : систематичні побачення кожного тижня, який позивач буде знаходитися у країні проживання/ перебування дітей, після закінчення занять у навчальному закладі, який відвідують діти, в четвер до 10:00 години неділі, за місцем проживання/перебування позивача у країні проживання дітей за попереднім повідомленням такого місця проживання/перебування матері, без присутності матері; спільний відпочинок: перша половина червня 15 днів, друга половина липня 15 днів, перша половина серпня 15 днів, а також протягом другої половини осінніх, зимових та весняних шкільних канікул з 10:00 години першого дня вказаного періоду до 20:00 години останнього дня вказаного періоду, без присутності матері; спілкування без обмежень із позивачем за допомогою комунікаційних мереж(у тому числі, голосової телефонії, відео зв`язку тощо) та будь-яких інших засобів зв`язку через технічні засоби: планшети, телефони, якими позивач забезпечив дітей за номерами: Вотусь Маргарита - [NUMBER] ; [NUMBER] ; Вотусь Майя - + 420722511618; [PERSON] - + 420728094 459. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 03.09.2011 по 23.11.2021 роки сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2021 року розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом із матір`ю. Про участь позивача у вихованні дітей сторони намагалися домовитись у добровільному порядку, однак відповідач з самого початку намагалася чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми. На теперішній час діти разом із матір`ю проживають у Чеській Республіці за програмою надання допомоги громадянам України, що були вимушені виїхати з країни внаслідок повномасштабного вторгнення військ рф на територію України. Після виїзду за межі України, відповідач повністю позбавила позивача можливості приймати участь у вихованні дітей, забороняє спілкуватися засобами зв`язку та приховує місце їх мешкання. Щодо обраних способів участі у вихованні доньок вказав, що як працівник поліції має право виїжджати у відпустку за кордон. Позивач цілком розуміє, що на даний час, за умови воєнного стану в Україні, донькам в цілях їх безпеки дійсно краще перебувати за межами країни, а тому свої позовні вимоги щодо участі у їх вихованні сформулював з урахуванням існуючих обставин. За викладених обставин, позивач, вважаючи свої права на спілкування з дітьми порушеними відповідачем, у зв`язку із чим звертається до суду із даним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 23.07.2024 року представниця відповідача [PERSON] адвокат Рева С.Л. подала відзив на позовну заяву, у якому заперечила проти задоволення позову. Вказала, що відповідачка ніколи не чинила перешкоди щодо участі батька дітей у їх вихованні. Маючи номери телефонів дітей, позивач може з ними спілкуватися. Крім того, у грудні 2023 року позивач виїжджав до Чеської Республіки з метою, як він каже, побачити доньок. Однак, у зв`язку з його агресивною поведінкою діти відмовилися провести час з батьком наодинці. Висловила сумнів щодо бажання доньок спілкуватися з батьком, адже старшій доньці 14 років, молодшим по 8 років. Діти чітко формулюють свої думки та бажання. Діти не будуть перебувати там, де їм не подобається. Крім того, бажання дитини, її інтереси є найголовнішим при розгляді справ такої категорії. Тому, зазначати, що спілкування має проходити без присутності матері без застереження «за умови бажання дитини» є протиправним. Зауважила, що позивач жодного разу не звертався до органу опіки та піклування щодо визначення йому порядку зустрічей з дітьми та не повідомляв про те, що мати дітей чинить йому перешкоди в м. Херсоні, ні тепер, ні коли діти проживають у Чехії. Участь відповідачки у засіданні комісії органу опіки та піклування на сьогодні неможлива, так як Херсон віднесено до територій, на яких ведуться активні бойові дії. Вважає, що відсутні будь-які докази того, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми. ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 06.08.2024 позивач подав відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково клопотав про виклик та допит свідка [PERSON] матері відповідачки. 14.07.2025 року позивач через канцелярію суду подав заяву, у якій повідомив суд, що з 18 по 20 червня 2025 року виїжджав до м. Яблонець-над-Нисою(Чеська республіка) з метою відвідування дітей, однак зустрітися з дітьми позивачу не вдалося, оскільки відповідач не надала можливості йому поспілкуватися або побачитися із дітьми. Вказані обставини просив врахувати при ухвалені рішення у справі. ІV. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.05.2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. 28.05.2024 року на адресу суду позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви та подано позов у новій редакції. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 22.07.2024 року. У зв`язку із перебування головуючого судді у нарадчій кімнаті з розгляду іншої цивільної справи, розгляд справи не відбувся, судове засідання у справі призначено на 08.08.2024 року. 23.07.2024 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. 06.08.2024 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив. 08.08.2024 року на електронну адресу суду від сторони відповідача надійшла заява про розгляд та вирішення справи без участі відповідача та її представника, позовні вимоги не визнали, при вирішення справи просили врахувати обставини викладенні у відзиві на позовну заяву. Не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. У зв`язку із неявкою представника третьої особи судове засідання відкладено на 05.09.2024 року. 05.09.2024 року представник відповідача через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд та вирішення справи без участі сторони відповідача, позицію щодо заявлено позову виклали у відзиві на позовну заяву. Інших клопотань та заяв процесуального характеру сторона відповідача не має, не заперечували проти закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. У зв`язку із перебуванням Головуючого судді у судовому засіданні з розгляду іншої кримінальної справи, розгляд справи не відбувся, судове засідання призначено на 08.10.2024 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 10.12.2024 позивач подав заяву про виклик та допит свідка [PERSON] матері відповідачки. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області, постановленою у судовому засіданні 29.01.2025 року без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання позивача про виклик свідка. Судове засідання відкладено на 18.03.2025 року. У зв`язку із перебуванням головуючого у справі судді у нарадчій кімнаті з розгляду кримінальної справи, судове засідання призначено на 01.04.2025 року. 28.03.2025 [PERSON] подала письмову заяву про відмову від дачі свідчень на підставі ст.. 63 Конституції України та ст.. 52 ЦПК України. У зв`язку із відсутністю електропостачання в установі Херсонського міського суду та неможливістю проведення судового засідання технічними засобами у приміщенні суду розгляд справи не відбувся. Судове засідання призначено на 23.04.2025 року. У судовому засіданні позивач виклав обставини справи, надав пояснення, позовні вимоги підтримав, підтримав надані пояснення викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , підтримавши заперечення викладені у відзиві на позовну заяву, надала пояснення у яких заперечувала проти обставин викладених позивачем про чинення відповідачем позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми, просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, зокрема і з підстав не можливості встановити такий порядок участі у вихованні та спілкуванні позивача з дітьми, оскільки це неможливо за обставинами проживання дітей за кордоном. У зв`язку із закінченням процесуального часу виділеного для проведення судового засідання з розгляду цієї справи у судовому засідання оголошено перерву до 06.05.2025 року. У зв`язку із запровадженням особливого режиму роботи Херсонського міського суду Херсонської області у період з 06.05.2025 року по 16.06.2025 року через погіршення безпекової ситуації у центральній частині міста, розгляд справи не відбувся. Судове засідання призначено на 28.05.2025 року. 28.05.2025 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання. Судове засідання за клопотанням сторони відповідача відкладено на 29.07.2025 року. У зв`язку із перебуванням Головуючого у справі судді у нарадчій кімнаті з розгляду іншої кримінальної справи, розгляд справи не відбувся. Судове засідання призначено на 13.08.2025 року. У судовому засіданні позивач підтримав раніше надані пояснення в ході розгляду справи, позицію викладену у відповіді на відзив та заяві, що подана до суду у липні 2025 року, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач та її представник не прибули, у заявах поданих до суду раніше, представник відповідача клопотав про розгляд справи без участі сторони відповідача. Проти задоволення позовних вимог заперечували, просили відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та поясненнях наданих у судовому засіданні. У судове засідання представник органу опіки та піклування ВК Корабельної районної у м. Херсоні ради не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень від учасників справи про завершення судового засідання і розгляду справи без його участі не надходило. З`ясувавши думку позивача, що прибув у судове засідання, суд прийшов до висновку про можливість завершення розгляду справи та вирішення спору без участі сторони відповідача та представника третьої особи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у та після закінчення судових дебатів перейшов на стадію ухвалення судового рішення відклавши ухвалення та проголошення судового рішення на 14.08.2025 року о 15-50 год.. Вчинення інших процесуальних дій у цій справі під час оголошеної перерви та протягом цього періоду, а також у судовому засіданні призначеному для проголошення судового рішення не допускається. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 03.09.2011 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні 03.09.2011 року зроблено актовий запис №225 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після одруження « [PERSON] ». Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2021 у справі №766/16234/21 шлюб між сторонами розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають дітей: - доньку, [PERSON] , [INFO] , про що 16.03.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні зроблено актовий запис №87 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; - доньку, [PERSON] , [INFO] , про що 26.05.2016 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №500 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; - доньку, [PERSON] , [INFO] , про що 26.05.2016 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №501 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В Україні зареєстрованим місцем проживання дітей є: [ADDRESS] , що підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання(а.с. 14; 16; 18). Відповідно акту №209 про проживання особи без реєстрації від 31.01.2024, складеного головним спеціалістом з питань життєдіяльності району Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, позивач з травня 2015 року по т.ч. фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . За даними довідки ГУНП в Херсонській області від 14.12.2023, [PERSON] проходить службу на посаді старшого інспектора з особливих доручень з мобілізаційної роботи, територіальної оборони та цивільного захисту управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування в ГУНП в Херсонській області з 07.11.2015 по т.ч. Відповідно до довідки про доходи №34 від 07.02.2024, за період з серпня 2023 по січень 2024 позивачу нараховано дохід в ГУНП в Херсонській області у розмірі 364\~288,24 грн. За місцем роботи позивач характеризується позитивно, що підтверджено відповідною характеристикою від 06.02.2024. На підставі наказу №490 о/с від 13.12.2023 [PERSON] було надано щорічну основну оплачувану відпустку за 2022 рік терміном 10 діб з 15 по 24.12.2023 з виїздом до Чеської Республіки. 17.01.2024 виконком Корабельної районної у м. Херсоні ради повідомив позивача, що на службу у справах дітей виконкому не покладено функцію перевірки стану утримання дітей та їх родин на території Чеської Республіки. Роз`яснено право звернутися з таким запитом до Посольства України в Чеській Республіці за територіальністю. Після початку повномасштабного вторгнення рф в Україну, діти з відповідачкою проживають у Чеській Республіці. Вказані обставини підтверджуються візами малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також визнаються сторонами, а тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. VІ. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини. У відповідності до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України). Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За встановленими обставинами цієї справи між сторонами існують протиріччя щодо визначення порядку участі батька у вихованні спільних доньок та спілкуванні з ними, який батькам не вдалося вирішити у позасудовому порядку, хоча ця обставина і не визнається стороною відповідача, однак в ході розгляду справи не спростовується належними та допустимими доказами. Однією із причин цього є те, що після повномасштабного вторгнення рф в Україну та запровадження воєнного стану, малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом із матір`ю виїхали до Чеської Республіки, де отримали тимчасовий захист і проживають на час ухвалення рішення. Позивач, який проживає окремо від дітей, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на необхідність забезпечення йому права на спілкування з дітьми та встановлення порядку участі у їх вихованні. Обставини справи свідчать про наявність перешкод у батька в спілкуванні з дітьми, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визначення способу участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними. В ході розгляду справи, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, у тому числі відомостей компетентних державних органів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток доньок, що діти не бажають спілкуватися з батьком, а їх психоемоційний стан не дозволяє їм зустрічатися. Позивач та відповідач мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні їх відповідачка не має, хоч доньки і проживають з нею. Більш того, тривала відсутність контакту (як особистого так і опосередкованого) між батьком та доньками може призвести до повної утрати психоемоційного зв`язку між ними, що не свідчить про забезпечення їх якнайкращих інтересів в частині можливості рівного і вільного спілкування з кожним із батьків. При цьому, існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з доньками, а також сприяє відчуженню батька у їх житті, що ускладнюється приживанням у різних країнах. Однак, тимчасовий виїзд дітей за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дітьми, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітніх дітей з батьком. Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 24.04.2024 року у справі №696/299/23. Факт проживання батьків у різних країнах не має обмежувати право дітей на регулярні особисті стосунки та на прямі контакти з ними. При тому, позивач як особа, яка ініціювала спір у справі та запропонувала графік особистих зустрічей з доньками, має розуміти необхідність вжиття саме ним заходів для особистих побачень з дітьми. З огляду на що, запропонований позивачем спосіб участі у вихованні і спілкуванні з дітьми у вигляді систематичних побачень кожного тижня, який позивач буде знаходитися у країні проживання/ перебування дітей, після закінчення занять у навчальному закладі, який відвідують діти, в четвер до 10:00 години неділі, за місцем проживання/перебування позивача у країні проживання дітей за попереднім повідомленням такого місця проживання/перебування матері, без присутності матері, на переконання суду є неконкретизованим та таким, що не враховує графік життя, розпорядку дня, навчання, відпочинку та інших обставин життя дітей, а тому не свідчитиме про урахування та забезпечення їх якнайкращих інтересів. Враховуючи шкільний вік дітей, графік шкільних занять та можливих активностей (гуртки, курси та ін.), за відсутності сталого і наперед визначеного графіку канікул та їх мінливий перебіг, суд вважає недоцільним прив`язуватися до календарного місяця при визначенні графіку зустрічей батька з доньками. Крім того, визначення конкретних засобів зв`язку позивача з доньками у разі їх зміни може утруднити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду у відповідній частині. Встановивши наявність спору між сторонами щодо визначення порядку участі батька у вихованні малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відсутність обставин, які б унеможливлювали реалізацію права батька на прямі контакти з дітьми, суд, з урахуванням дотримання якнайкращих інтересів дітей, приходить до висновку про доцільність встановлення наступного графіку особистих побачень та спільного відпочинку позивача з доньками: спільний відпочинок: один місяць літніх канікул та один тиждень зимових канікул діти проводять з батьком за місцем перебування/проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця); необмежене спілкування батька з доньками, з обов`язковим урахуванням їх бажання, за допомогою комунікаційних мереж (у тому числі, голосової телефонії, відео зв`язку тощо) та будь-яких інших засобів зв`язку. В той же час, розвиток сімейної ситуації може бути динамічним, а отже і визначені способи участі батька у вихованні дітей можуть бути змінені в подальшому, як за домовленістю батьків, з урахуванням інтересів дітей, так і, у разі зміни істотних обставин, за рішенням суду за позовом одного із батьків. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити частково. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: partial