Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем фактично припинено з листопада 2024 року, спільне господарство вони не ведуть, спільних дітей немають. Через відсутність взаєморозуміння та неможливість відновлення подружніх відносин позивачка вважає, що подальше спільне проживання є неможливим. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 24.07.2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Від позивачки [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, у зв`язку з тим, що вона із 2021 року проживає в Республіці Польща. Позивачка просить, що в разі неявки відповідача проводити розгляд справи у його відсутності Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки, не направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та не подав відзив на позовну заяву. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд даної справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 04.08.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №219. Від цього шлюбу в подружжя дітей немає. Відносини між подружжям свідчать про те, що спільне життя подружжя фактично припинено з листопада 2024 року, спільне господарство вони не ведуть, та спільних дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та неможливість відновлення подружніх відносин позивачка вважає, що подальше спільне проживання із відповідачем у шлюбі є неможливим. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає, що подружнє життя між сторонами не склалося, подальше спільне проживання у шлюбі і збереження сім`ї є неможливим, що суперечить правам та інтересам позивачки, та має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання даного шлюбу.

Outcome: approved