Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. 19 травня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 28.05.2019 року, Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 237; - стягувати з [PERSON] [INFO] , уродженка с. Полянецьке Уманського району Черкаської області аліменти на його, [PERSON] [INFO] , користь, на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з дня пред?явлення позову і до досягнення дитини повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що 28 травня 2019 року сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з кінця листопада 2022 року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З липня 2023 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Спільне життя з відповідачкою у них не склалося, з відповідачем не зійшлись характерами та поглядами на життя. У сторін склалися неприязні стосунки один до одного. Відповідачка не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникли в їхній сім?ї. Тому позивач дійшов до висновку, що подальше збереження сім?ї неможливе, а тому вимушений звернутися до суду, для розірвання шлюбу. Крім того,\~позивач заначає,\~що їх\~спільний син\~залишається проживати\~зі ним\~та повністю\~перебуває на\~його утриманні,\~оскільки відповідачка\~залишила дитину\~на його\~самостійне виховання\~та проживає\~в цивільному\~шлюбі з\~іншим чоловіком.\~Відповідачка у\~добровільному порядку\~не погоджується\~надавати допомогу\~на утримання\~дитини,\~тому він\~змушений звернутися\~до Уманського\~міськрайонного суду\~з позовом\~про стягнення\~аліментів.\~ 2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 11 червня 2025 року у справі відкрито провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження 12 червня 2025 року було направлено відповідачу за місцем його реєстрації, проте рекомендоване повідомлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18)). Станом на день розгляду справи відповідач не надав до суду відзиву чи заперечення на позовну заяву. Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило. Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. 3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28 травня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, який зареєстрований Уманським міскрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 237. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.05.2019. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №199. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, зокрема інтересам чоловіка, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Крім того, відповідно до довідки про спільне проживання осіб від 19.05.2025 року виданою ВК Ладижинської сільської ради в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , фактично спільно проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Дитина проживає без реєстрації місця проживання (місце реєстрації: [ADDRESS] ). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивача на матеріальне утримання дітей з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст.\~141\~СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.\~182\~СК України при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно ст.\~191\~ч.\~1\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їхньої неповнолітньої дитини, суд бере до уваги інтереси дітей, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач обґрунтованим, в зв`язку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з дня пред?явлення позову і до досягнення дитини повноліття, відповідно до положень статті 183 СК України. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 СК України, звернутись до суду про їх зміну. На підставі викладеного,

Outcome: approved