Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

АТ «ПУМБ» звернулось до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 137100,58 грн та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між АТ "ПУМБ" та відповідачем 26.11.2020 укладено кредитний договір за № 1001742689201, 27.07.2021 кредитний договір № 1001933730601, відповідно до умов яких відповідач отримала кредит у сумі 88231,39 грн та 40000,00 грн відповідно. Згідно умов договорів відповідач зобов`язалася щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені кредитними договорами. У порушення умов вказаних кредитних договорів, відповідач зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 04.02.2025 має заборгованість: за кредитним договором від 26.11.2020 № 1001742689201 91817,47 грн, з яких: 60547,72 грн заборгованість за кредитом; 16,67 грн заборгованість процентами; 31253,08 грн заборгованість за комісією; за кредитним договором від 27.07.2021 № 1001933730601 45283,11 грн, з яких: 29648,01 грн заборгованість за кредитом; 7,38 грн заборгованість процентами; 15627,72 грн заборгованість за комісією. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість за кредитами, позивач звернувся до суду з наступним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 137100,58 грн. Представник позивача просила позов задовольнити, розглядати справу в її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи, згідно із ст.128 ЦПК України, повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади та направленням судової повістки, про що свідчить зворотне повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надала, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.11.2020 між АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 1001742689201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, відповідно до умов яких відповідач отримала кредит у сумі 88231,39 грн у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок строком на 48 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та щомісячної комісії в розмірі 1,99%. 27.07.2021 між АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 1001933730601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, відповідно до умов яких відповідач отримала кредит у сумі 40000,00 грн у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та щомісячної комісії в розмірі 2,99%. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Як вбачається з матеріалів справи АТ «Перший український міжнародний банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, що підтверджується виписками по рахунку відповідача, однак відповідач допустила неналежне виконання зобов`язань, внаслідок чого станом на 04.02.2025 року має заборгованість: за кредитним договором від 26.11.2020 № 1001742689201 91817,47 грн, з яких: 60547,72 грн заборгованість за кредитом; 16,67 грн заборгованість процентами; 31253,08 грн заборгованість за комісією; за кредитним договором від 27.07.2021 № 1001933730601 45283,11 грн, з яких: 29648,01 грн заборгованість за кредитом; 7,38 грн заборгованість процентами; 15627,72 грн заборгованість за комісією. Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Згідно ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. Вирішуючи позов в частині стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у\~Законі «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Закон «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої\~статті 11 Закону «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року (справа № 496/3134/19) відступила від висновків, викладених у постановах ВС від 1 квітня 2020 року в справі № 583/3343/19 та від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20, та прийшла до висновку, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Тому банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги. Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Проаналізувавши норми законодавства, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Врахувавши те, що в оспореному договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірності стягнення з відповідача передбачених умовами договору комісій за обслуговування кредиту, оскільки з тексту позовної заяви взагалі не випливає і зміст вказаної послуги, і обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні стягнення комісій з відповідача на користь позивача. Враховуючи все вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: за кредитним договором від 26.11.2020 № 1001742689201 60564,39 грн, з яких: 60547,72 грн заборгованість за кредитом; 16,67 грн заборгованість процентами; за кредитним договором від 27.07.2021 № 1001933730601 29655,39 грн, з яких: 29648,01 грн заборгованість за кредитом; 7,38 грн заборгованість процентами. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1594,07 грн (90219,78 х 2422,40 / 137100,58). На підставі викладеного,

Outcome: partial