Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №03.06.2024-100003068 від 04.06.2024 у розмірі 33640,76 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №03.06.2024-100003068, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 13000,00 грн строком на 112 дні зі сплатою процентів. Відповідач станом на 11.07.2025 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 33640,76 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12009,18 грн, по процентам 15131,58 грн та по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 6500 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. Ухвалою суду від 16.07.2025 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 27140,76 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12009,18 грн та заборгованості по процентам 15131,58 грн. В задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 6500 грн, просить відмовити у відповідності до вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Так, 04.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір №03.06.2024-100003068, за яким позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 13000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.06.2024, строком на 112 дні. Відповідно до кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту: 13000,00 грн; фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% (економ) за 1 (один) день користування кредитом та денна процентна ставка за кожний день користування кредитом 1,24%; комісія пов`язана з наданням кредиту 10% від суми кредиту та дорівнює 1300 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої обов`язки за вказаним договором належним чином не виконав, не сплачував щомісячні платежі за кредитом та проценти за користування кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11.07.2025 має заборгованість в розмірі 33640,76 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12009,18 грн, по процентам 15131,58 грн та по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 6500 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконувалися умови кредитного договору в частині погашення заборгованості перед позивачем за отриманий кредит, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість по кредиту в сумі 33640,76 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12009,18 грн, по процентам 15131,58 грн та по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 6500 грн. Надаючи оцінку доводам відповідача про необхідність застосування положень п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до яких позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення зобов`язань, суд дійшов таких висновків. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, було внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» були викладені в новій редакції. Пункт 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла до 24.12.2023) передбачав звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період дії воєнного стану. Проте, з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», цей пункт було змінено. Нова редакція пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (діюча з 24.12.2023) встановлює, що споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань лише за договорами про споживчий кредит, укладеними до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Датою набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» є 24 грудня 2023 року. Відповідно, 30-й день включно з дня набрання чинності цим Законом припадає на 23 січня 2024 року (24.12.2023 + 30 днів). У даній справі, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено 04 червня 2024 року. Отже, оскільки кредитний договір укладено після 23 січня 2024 року, тобто, пізніше 30-го дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» до відповідача, [PERSON] , не застосовуються положення пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договорами про споживчий кредит. При цьому, положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України мають загальний характер та стосуються всіх категорій грошових зобов`язань, незалежно від їх природи. Водночас, у даній справі йдеться саме про правовідносини, що виникли з договору про споживчий кредит, тобто, такі правовідносини підпадають під спеціальне правове регулювання, яке міститься у Законі України «Про споживче кредитування». Відтак, застосування загальної норми пункту 18 Прикінцевих положень ЦК України до договору, який укладено після цієї дати (як у даному випадку, 04.06.2024), суперечить нормам спеціального законодавства. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved