Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .\~В обґрунтування\~позову \~зазначено,\~що \~від \~подружнього \~життя у\~сторін народилася\~ донька- [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено з 2013 році. 06.12.2013 рішенням Дергачівським районним судом Харківської області стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки. 20.11.2015 позивачка одружилася з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] »; вона не\~чинила та\~не чинить\~перешкоди відповідачу\~у спілкуванні\~з дитиною.\~З \~ боку\~позивачки \~для дитини\~створені всі\~умови для\~лікування,\~розвитку,\~навчання.\~Відповідач \~станом здоров`я\~дитини не\~цікавиться,\~будь-якої\~допомоги дитині\~не надає,\~аліменти не\~сплачує,\~участі в\~житті дитини\~не приймає,\~долею доньки\~ не\~цікавиться. Позивачка вважає, що сукупність даних обставин свідчить про те, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав щодо їх спільної доньки. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2024 року, вищезазначена цивільна справа була передана до Індустріального районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 25.10.2024 цивільну справу № 619/7938/24, провадження 2/644/4052/24 передано в провадження судді Попової В.О. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, мотивував свої доводи аналогічно викладеному у позові. Зазначив, що відповідач самоусунувся від участі в житті доньки, не цікавиться станом здоров`я дитини, її розвитком, не приймає участі в утриманні доньки. Вважав, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Подав до суду заяву з проханням закінчити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в підготовчі засідання, в судове засідання не з`являвся, про час та дату розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відзив на позовну заяву, заперечення, заяви про відкладення розгляду справи, участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавав, причини її неявки суду не відомі. Представником органу опіки\~та піклування\~виконавчого комітету\~Шевченківської районної\~у місті\~Полтаві ради подано до суду заяву, в якій уповноважений представник просить суд врахувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та прийняти відповідне рішення, яке відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши думку представника позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що\~заочним рішенням Дергачівського районного\~суду Харківської\~області від 24.04.2015 шлюб між [PERSON] до\~ [PERSON] було розірвано. Сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. 20.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, внаслідок чого позивачкою змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно довідки № 1603-5002903579 від 11.08.2023 [PERSON] є внутрішньо-перемішеною особою, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ; фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Згідно заочного\~рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06.12.2013 з стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з моменту подачі позову, тобто з 14 жовтня 2013 року і до повноліття дитини. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Куп`янського відділу державної виконавчої служби у виконавчому провадженні № 45814533 станом на серпень 2024 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 234 468,33 грн. Відповідно до довідки закладу освіти - школи І-ІІІ ступенів №19 Полтавської міської ради позитивно охарактеризовано ученицю 6 класу [PERSON] та зазначено, що батько не спілкується з класним керівником, батьківські збори не відвідує. Матір приділяє належну увагу вихованню доньки. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до наданого суду висновку органом опіки\~та піклування\~виконавчого комітету\~Шевченківської районної\~у місті\~Полтаві ради від 11.02.2025 за № 24, визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських\~прав стосовно\~малолітньої доньки-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Суд, дослідивши всі обставини у справі, погоджується із зазначеним висновком, оскільки він є обґрунтованим та прийнятим після дослідження всіх обставин справи. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України). Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно з наданими позивачкою доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських\~прав стосовно\~його малолітньої\~доньки- [PERSON] , [INFO] , що повністю відповідає інтересам дитини. Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст. 150 СК України відносно малолітньої дитини. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved