Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (позивач) подало до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №83994 від 04.10.2019 в сумі 9 600,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6 000,00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 3 600,00 грн, а також судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 500,00 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 04.10.2019 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №83994 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 6 000,00 грн, дата надання кредиту 04.10.2021, строк кредитування 30 днів, валюта кредиту UAH, стандартна процентна ставка - 2% в день або 730% річних. 04.10.2019 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 6 000,00 грн. Станом на 13.01.2025 загальна заборгованість за Кредитним договором становить 9 600,00 грн, з яких: прострочена заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6 000,00 грн, прострочена заборгованості за процентами в розмірі 3 600,00 грн. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] . Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву (а.с.32-41), в обґрунтування якого покликаючись на те, що матеріали справи не містять виписки руху коштів по рахунку відповідача, яка могла б бути належним та допустимим доказом на підтвердження порушення позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів та процентів за користування ними та, як наслідок, виникнення заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь кредитора. Надана позивачем Виписка з особового рахунка за Кредитним договором № 83994 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості за Кредитним договором № 83994 від 04.10.2019 не може вважатись належним та допустимим доказом наявності заборгованості за кредитним договором. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання кредитних коштів відповідачеві, неналежного виконання умов договору з боку відповідача. Розмір витрат, визначений представником позивача в сумі 10 500,00 грн є необґрунтовано завищеним. У випадку задоволення позову просить зменшити розмір стягнення витрат на професійну правову допомогу на 90%. Позивач подано до суду додаткові пояснення (а.с.52), у яких зазначено, що укладений між сторонами в електронній формі кредитний договір має силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами. Ні Первісний кредитор, ні Позивач не мали і не мають доступу до повного номера банківської картки Відповідача, оскільки ця інформація є банківською таємницею. Отже, доступ до повного номера банківської картки, а також до виписки по картковому рахунку, на який були зараховані кредитні кошти, має виключно банк-емітент та безпосередньо власник зазначеної картки, тобто Відповідач, яка, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак, Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання. Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення відповідачем кредитного договору та факт існування заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредиту. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у додаткових поясненнях заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про стягнення професійної правничої допомоги (а.с.22-24). Відповідачем подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с.45). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.16-17). Ухвалою судового засідання від 21.07.2025 відкладено розгляд справи (а.с.47). Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 14.08.2025 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення. Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з довідкою про ідентифікацію [PERSON] ідентифікувала себе у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ЗАЙМЕР» та отримала 04.10.2019 одноразовий ідентифікатор [NUMBER] на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с.72). За змістом договору про надання фінансового кредиту №83994 від 04.10.2019, укладеного між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] , сторони погодили такі умови: Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 6 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.1.1. Договору); кредит надається строком на 30 днів, тобто до 02.11.2019. Строк дії договору 30 днів (п.1.2. Договору); за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу (п.1.3. Договору); кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті та реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.1.4. Договору); датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта (п.1.5. Договору); сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п.2.1. Договору); обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.2.3. Договору); цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п.6.1. Договору); сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення - несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків (п.6.2. Договору); Договір містить реквізити сторін, зокрема ім`я позичальника - [PERSON] , її дату народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, зареєстроване місце проживання, номер телефону, електронну адресу, картковий рахунок та електронний підпис одноразовим ідентифікатором [NUMBER] . Додатком №1 до цього Договору передбачено графік розрахунків та орієнтовану сукупну вартість кредиту, який також містить ті ж самі анкетні дані та електронний підпис одноразовим ідентифікатором [NUMBER] (а.с.84-86). Інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 24.02.2025 встановлено, що 04.10.2019 через платіжний сервіс «Platon» проведено успішна транзакція про перерахування на номер платіжної картки [NUMBER] грошових коштів у сумі 6 000,00 грн (а.с.81). Відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним Договором №83994 від 04.10.2019 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за 04.10.2019 - 13.01.2025 становить 9 600,00 грн, з яких: прострочене тіло в розмірі 6 000,00 грн, прострочені відсотки в розмірі 3 600,00 грн (а.с.71). 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 та сформовано реєстр боржників до цього договору, відповідно до яких ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором №83994 від 04.10.2019 та загальною сумою заборгованості 9 600,00 грн (а.с.72, 76-77). 13.01.2025 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» оформлено вимогу про виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №83994 від 04.10.2019 у сумі 9 600,00 грн (а.с.14). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ТОВ «ЗАЙМЕР», право вимоги від якого перейшло до Нового кредитора - ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII). Так, приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень частин 1, 3 та 4 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Нормою частини 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з приписами частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до положень частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України). Закон №675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції Так, положеннями статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до приписів частин 3-5 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно з вимогами частин 6-7 статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону №675-VIII). Відповідно до приписів статті 12 Закону №675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України). Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 1, 2 статті 1054 ЦК України). Відповідно до приписів частини 1, 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 04.10.2019 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №83994 в електронній формі (далі - Кредитний договір), згідно з яким Товариство надало клієнту кредит у розмірі 6 000,00 грн. Відповідно до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за Кредитним договором. [PERSON] за Кредитними договорами нарахована заборгованість в сумі 9 600,00 грн, з яких: прострочена заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6 000,00 грн, прострочена заборгованості за процентами в розмірі 3 600,00 грн. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Надавши оцінку аргументам сторін, суд вважає аргументи сторони позивача обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимим, достовірними та достатніми доказами, у той час, як аргументи відповідача не знайшли свого підтвердження жодними фактичними даними, та спростовуються безпосередньо дослідженими судом наявними у справі доказами. Так, суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Із копії наявного у матеріалах справи електронного Кредитного договору вбачається, що [PERSON] , як позичальник за цим договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця ТОВ «ЗАЙМЕР», надавши йому персональні дані (ПІБ, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, зареєстроване місце проживання, номер особистого електронного платіжного засобу, електронну адресу, номер телефону), необхідні та достатні для укладення згаданого Кредитного договору та формування одноразового ідентифікатора. Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. З огляду на викладене, суд доходить переконання, що Кредитний договір підписаний саме відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання ТОВ «ЗАЙМЕР» з відповідачем 04.10.2019 правочину - Кредитного договору. Кредитний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак такий є дійсним, і відповідно до статті 629 ЦК України підлягає обов`язковому виконанню його сторонами. Факт одержання коштів [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 24.02.2025, яка засвідчує успішне проведення транзакції щодо перерахунку грошових коштів у сумі6 000,00 грн на картку, яку вказала [PERSON] саме з цією метою. Окрім іншого, суд звертає увагу на те, що перерахування коштів узгоджується з вищенаведеними встановленими обставинам справи, зокрема з тим, що кошти перераховані в день (дату) укладення відповідного Кредитного договору і розмір перерахованих коштів відповідає сумі коштів, зазначених у цьому Кредитному договорі. Відтак, на переконання суду, зазначена довідка та лист є належними та достатніми доказами, які підтверджують факт отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 6 000,00 грн. Відповідач допустила порушення у виконанні взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Оцінивши розрахунок заборгованості за Кредитним договором, суд виснує, що такий проведено відповідно до умов цього договору і такий не викликає сумнівів у своїй правильності. Відповідачем суму заборгованості за Кредитним договором належними та допустимими доказами не спростовано, свого розрахунку заборгованості, відмінного від наявного у справі розрахунку, не наведено. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Розподіл між сторонами судових витрат. Судовий збір. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір у сумі 2 422,40 грн підлягає покладенню на відповідача у повному обсязі. Витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з приписами частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України). Відповідно до вимог частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн, які сторона позивача просить стягнути з відповідача, суду надано: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеного між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчук С.В., яким передбачено, зокрема, права та обов`язки сторін, ціна договору та порядок розрахунків, строк дії договору (а.с.73-74); додаткову угоду №1 від 27.12.2024 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, якою продовжено дію Договору, а саме до 31.12.2025 (а.с.75). акт про отримання правової допомоги від 14.07.2025. який містить інформацію про найменування послуг, їх тривалість та вартість, яка всього складає 10 500,00 грн та рахунок на цю суму (а.с.26); платіжне доручення №3 9477 від 14.07.2025, згідно з якою ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перерахувало Пархомчук С.В. оплату за правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 у сумі 10 500,00 грн (а.с.30). Оцінюючи аргументи сторін, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити з критерію реальності адвокатських послуг (їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідач заперечує проти визначеного стороною позивача розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи її необґрунтовано завищеною. Суд звертає увагу на те, що у частині 3 статті 141 ЦПК України визначено критерії,

Outcome: approved