Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача \~Позивачка\~ [PERSON] \~звернулася до\~Старовижівського районного\~суду Волинської\~області з\~цивільним позовом\~до Дубечненської\~сільської ради\~про визнання\~в порядку\~спадкування за\~законом права\~на завершення\~приватизації та\~здійснення державної\~реєстрації права\~власності з\~отриманням витягу\~з Державного\~реєстру на\~земельні ділянки. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняла його дружина- матір позивачки [PERSON] . Проте, не оформивши своїх спадкових прав, [INFO] померла. Спадщину після її смерті прийняла позивачка. При житті батькові позивачки [PERSON] рішенням виконавчого комітету Дубечненської сільської ради безкоштовно передано у приватну власність та постійне користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,85 га. З яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,620 га для особистого підсобного господарства. При житті спадкодавиця [PERSON] не завершила процедуру оформлення права власності на земельні ділянки. Тому позивачка просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації, здійснення державної реєстрації права власності з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на земельну ділянку. Відповідач відзиву на позов не подав. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача - адвокат Велимчаниця І.І. подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримав та просив його задовольнити. Від Дубечненської сільської ради до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Проти задоволення позову не заперечили. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду 02 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Позивачці надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Дана ухвала суду позивачці надсилалася двічі. Лист повертався до суду 01 травня 2025 року та 26 травня 2025 року за закінченням терміну зберігання. 26 травня 2025 року до справи вступив адвокат Велимчаниця І.І., як представник позивачки [PERSON] Адвокату було надано доступ до електронної справи в підсистемі "Електронний суд". На виконання ухвали суду представником позивачки 05 червня 2025 року подано до суду заяву із усуненими недоліками. Додано квитанцію про сплату судового збору. Разом з тим, суддя Малюта А.В. в період часу з 02 червня 2025 року по 22 червня 2025 року включно перебував у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 24 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09.00 год. 08 липня 2025 року. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд у порядку загального позовного провадження. Запропоновано відповідачеві надати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 01 липня 2025 року витребувано від державного нотаріуса Старовижівської державної нотаріальної контори А.В.Хвещук спадкову справу (належним чином завірені копії документів), заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Витребувано від приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Бабич Н.Г. спадкову справу (належним чином завірені копії документів), заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 08 липня 2025 року витребувано від Волинського обласного державного нотаріального архіву спадкову справу (належним чином завірені копії документів), заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог. Дана обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2\~статті 247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини встановлені Судом. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . До дня смерті проживав разом із дружиною [PERSON] . Згідно виписки з погосподарської книги № Д-9 за 2024-2031 роки Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належав [PERSON] . При житті [PERSON] рішенням виконавчого комітету Дубечненської сільської ради Старовижівського району від 24 липня 1997 року № 54 передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для особистого підсобного господарства площею 0,60 га. Загальна площа земельних ділянок становить 0,85 га. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємиця за законом першої черги. Про що подала заяву нотаріусу. 13 вересня 2011 року державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу № 119/2011 після смерті [PERSON] . Видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на вклад в Ощадбанку. [INFO] померла\~ [PERSON] .\~Спадщину після\~її смерті\~прийняла позивачка\~ [PERSON] ,\~як спадкоємиця\~за законом\~першої черги. Про що подала заяву нотаріусу. При житті спадкодавиця не завершила процедуру оформлення права власності на земельні ділянки, які успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Документи, що підтверджують право власності не отримала. 05 травня 2015 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Н.Г.Бабич заведено спадкову справу № 22-2015 після смерті [PERSON] . Проте нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння та земельні ділянки в зв`язку з відсутністю у спадкодавиці документів на спадкове майно. Про що винесена постанова. Згідно довідки приватного нотаріуса позивачка [PERSON] являється єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] судом не встановлено. Дубечненська сільська рада листом рекомендувала позивачці в судовому порядку завершити процедуру приватизації земельних ділянок. Орієнтована вартість земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для особистого підсобного господарства площею 0,60 га. в [ADDRESS] становить 168\~000,00 грн. Що підтверджується довідкою про вартість майна, виданою ТзОВ «ВМБ-нерухомість». Оцінка Суду Згідно зі статтею 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до вимог статті 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті. Таким чином, після смерті [INFO] матері позивачки [PERSON] відкрилась спадщина на майно та майнові права, що належали спадкодавиці на день смерті. Статтею 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 3\~статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї. Згідно з\~статтею 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Частиною першою\~статті 116 ЗК України\~встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої\~статті 152 ЗК України. ЗК України\~у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу\~Х\~Перехідні положення ЗК України. Відповідно до\~статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1\~розділу X "Перехідні положення" ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1\~розділу X "Перехідні положення" ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМ України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»\~(втратив чинність на підставі\~Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМ України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина 3\~статті 116 ЗК України). Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець за життя не завершила приватизацію зазначених вище земельних ділянок, які вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] та не отримала правовстановлюючі документи на землю. Що унеможливлює спадкування позивачкою земельних ділянок. \~Із урахуванням зазначених вище вимог, суд вважає, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею за законом першої черги після смерті\~ [PERSON] , яка в свою чергу є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] . У визначений строк позивачка звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. У зв`язку із подання цієї заяви нотаріальною контрою відповідно до законодавства України було заведено спадкову справу. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом не було видано в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у спадкодавиці. Враховуючи те, що на спадкове майно, окрім позивачки, інших спадкоємців немає, що підтверджуються копією спадкової справи після смерті [PERSON] та [PERSON] , суд вважає за доцільним задовольнити позов. Що узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду (Постанова від 20 березня 2019 року, справа № 350/67/15-ц, провадження № 14-652цс18). Суд, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачкою в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи клопотання позивачки, витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачкою.

Outcome: approved