Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

В липні 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Дацишиної М.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.11.2024 і до закінчення нею навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що її та відповідача дочка [PERSON] навчається в комплексі закладів загальної освіти № 6 VІ Загальноосвітньому ліцеї ім. Габріела Нарутовіча в м. Ольштин, Республіка Польща. Продовжуючи навчання після досягнення повноліття, дочка сторін проживає спільно з матір`ю [PERSON] та перебуває на її повному утриманні, що пов`язано з відсутністю можливості отримання власного доходу у зв`язку з навчанням. Відтак, позивач змушена щомісячно нести витрати пов`язані як безпосередньо з навчанням дочки, так і пов`язаним з цим її утриманням, як то: витрати на придбання одягу, потрібного для навчання канцелярського приладдя, харчування, та засобів догляду тощо. Відповідач фактично не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, ухиляється від свого обов`язку в утриманні дитини, не надає їй необхідної допомоги, хоча за станом здоров`я та віком є працездатним та може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Небажання відповідача фінансово допомагати дитині унеможливлює досягнення з ним згоди в цьому питанні в позасудовому порядку, що змушує позивача звернутися до суду. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. Представник позивача адвокат Дацишина М. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідач адвокат Карун В. П. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] , подавши при цьому письмовий відзив у якому посилається на те, що відповідачем на даний час сплачуються аліменти на утримання іншої малолітньої дитини сторін - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач проживає на території Республіки Німеччини та у нього народилась донька [PERSON] , яка перебуває на його утриманні. Крім того, зазначає, що [PERSON] ніде офіційно не працевлаштований і не має постійного заробітку, а стан його здоров`я потребує постійного лікування та фінансових затрат, тому відповідач не в змозі платити аліменти в заявленому розмірі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони з 20.05.2006 перебували у зареєстрованому шлюбі, який, згідно рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.08.2019, було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до судового наказу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.07.2019, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки на день подачі позову [PERSON] , [INFO] , досягла 18 років, тому виплати розміру аліментів на її користь за вказаним рішенням суду припинено. [PERSON] є офіційно зарахованою з 01.09.2022 та в 2024/2025 навчальному році є учнем 3 класу VІ Загальноосвітнього ліцею ім. Габріела Нарутовіча в м. Ольштин, Республіка Польща, очікуване завершення навчання 30.06.2026, що підтверджується довідками вказаного навчального закладу від 19.05.2025 та 29.07.2025. Крім того, згідно інформації сімейного лікаря м. Ольштин, Республіки Польща від 30.07.2025, [PERSON] страждає на бронхіальну астму алергічного походження, інші алергійні запалення слизової оболонки носа, та відповідно потребує подальшого лікування у спеціалізованій амбулаторії. Згідно витягу свідоцтва про шлюб відділу реєстрації актів цивільного стану в м. Барчево, Воєводство Вармінсько-Мазурське, Республіка Польща [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 11.02.2023, та дружина змінила прізвище по чоловіку на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження РАЦС Шарлоттенбург-Вільмерсдорф, м. Берлін G 418/2023, відповідач [PERSON] являється батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Також, згідно заяви про участь у структурованій програмі лікування від 23.07.2025, відповідач проходь курси лікування в м. Берлін, як такий, що страждає на: Бронхіальну атопічну астму; Гіперхолестеринемію; Кісту нирок; Зловживання нікотином. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст 199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частити першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На думку суду, відповідач є працездатною особою, на даний час проживає в Республіці Німеччина, а тому здатний забезпечити сплату аліментів на утримання своєї дитини у визначеному судом розмірі та повинен докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка продовжує навчання. Слід зазначити, і те, що відповідач не вправі перекладати обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, винятково на матір, що є порушенням норм закону. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, позицію позивача, суд приходить до висновку, що відповідач здатний утримувати свою повнолітню дочку [PERSON] . Разом з тим, судом враховується той факт, що позивачем, незважаючи на заявлений факт перебування дочки на її повному утриманні, не надано жодного доказу на підтвердження свого матеріального стану, зокрема, щодо забезпечення проживання та придбання необхідних речей для повноцінного навчання дочки. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дитини, яка продовжує навчання, а також із реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. При визначенні розміру аліментів суд також враховує і те, що з відповідача продовжується стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також те, що на його утриманні перебуває ще одна дитина у Республіці Німеччина\~-[PERSON] , [INFO] , що й не заперечується у судовому засіданні представником позивача. Крім того, згідно медичної документації, відповідач має порушення стану його здоров`я, яке потребує лікування, а відтак і фінансових затрат. Проте, будь-яких доказів важкого матеріального становища, яке перешкоджає йому надавати кошти на утримання своєї повнолітньої дитини, суду не надано. У зв`язку із вищевикладеним, виходячи з розумності та достатності визначення розміру стягуваних аліментів, з врахуванням обставин справи та того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, але не працює, потребує коштів на проведення оплати за навчання, придбання необхідних предметів першого вжитку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, однак не довше, ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Слід зазначити, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не більше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, відповідає засадам рівності прав та обов`язків батьків, є справедливим та є достатнім розміром аліментів, які підлягають до стягнення на період навчання [PERSON] , який відповідатиме інтересам обох сторін по справі. При цьому суд вважає, що згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною другою даної статті визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. В свою чергу, позивачем не надано доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з [PERSON] починаючи з 21.11.2024, а також доказів його ухилення від надання допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено ті обставини, що [PERSON] не сплачував аліменти на утримання дитини за минулий час, починаючи з 21.11.2024, а тому обставини, викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час слухання справи. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягувати аліменти саме з дня пред`явлення цього позову до суду 04.07.2025, а не з моменту досягнення дочкою [PERSON] повноліття, тобто з [INFO] . На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача по справі на користь держави судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial