Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

У квітні 2025 року представник КП "Павлоградтеплоенерго" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 122396,69 грн та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що позивач є постачальником послуг з централізованого опалення, а відповідачі є споживачами вказаних послуг, що надаються за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідачі оплату за спожиту фактично теплову енергію не проводили, у зв`язку з чим за період з 01.02.2013 року по 01.04.2025 року утворилась заборгованість по сплаті вказаних послуг у розмірі 122396,69 грн. У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача подав відзив, згідно якого просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та врахувати заборгованість з квітня 2020 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.5 ч.2 ст.7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи. Згідно копії ліцензії Дніпропетровської ОДА, позивач є постачальником теплової енергії. Відповідно копії типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, відповідачі уклали вказаний договір із позивачем. Згідно копії особистого рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії, яка становить 113230,62 грн. Відповідно до розрахунку інфляційних збитків, за вказаний період сума збитків складає 6842,57 грн. Згідно розрахунку відсотків за користування грошовими коштами, 3% річних за даний період складають 2078,77 грн. Відповідно розрахунку пені за період з 01.04.2024 року по 03.03.2025 року, пеня складає 244,73 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Як визначено статтями 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оплата за комунальні послуги нараховується і підлягає оплаті щомісячно, отже перебіг строку позовної давності обраховується окремо щодо кожного щомісячного платежу. Відповідно ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої коронавірусом SARS COV-2» з 12 березня 2020 на території України був встановлений карантин. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «;Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Таким чином строк загальної позовної давності продовжується на період дії карантину. Період дії карантину: з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Враховуючи норми ст. 257 ЦК України всі заборгованості, які утворились за період з 12 березня 2017 року по 12 березня 2020 року мають продовжені строки позовної давності. Як вбачається з виписок з особового рахунку, які були додані до позовної заяви, за надані послуги з постачання теплової енергії відповідачами за період з 01.01.2018 року по 01.04.2025 року було сплачено 33020,00 грн. Згідно з\~роз?ясненнями Комітету\~з питань\~фінансів і\~банківської діяльності\~Верховної Ради\~України у\~листі N?\~06-10/10-1215\~від 29.10.2004\~р.,\~питання віднесення\~платежу,\~у призначенні\~якого не\~зазначено періоду,\~в якому\~надані послуги\~чи товар,\~має визначатись\~одержувачем відповідно\~до умов\~договору між\~платником та\~одержувачем коштів\~таким чином:\~якщо порядок\~зарахування коштів\~врегульовано у\~договорі між\~платником та\~одержувачем коштів\~-\~згідно з\~положенням договору;\~якщо відповідні\~застереження відсутні\~у договорі\~та у\~разі заборгованості,\~в тому\~числі,\~що підлягає\~стягненню на\~підставі судових\~рішень,\~платежі мають\~відноситись на\~погашення заборгованості\~в хронологічному\~порядку,\~тобто починаючи\~з такої,\~що виникла\~у найдавніший\~період,\~до повного\~її погашення,\~тобто Позивач\~має спрямувати\~кошти,\~які сплачуються\~відповідачем без\~чіткого зазначення\~призначення платежу,\~в першу\~чергу на\~погашення боргу,\~який виник\~раніше. Тобто кошти, сплачені відповідачами, відповідно до вищезазначених роз?яснень були віднесені на погашення боргу, що виник раніше, у хронологічному порядку, та згідно особистого рахунку, зараховані на погашення заборгованості за період до 01.04.2018 року. Окрім цього, за даними особистого рахунку № [NUMBER] часткова оплата за послуги теплопостачання здійснювалася останній раз у листопаді 2024 року, отже з цього часу перебіг позовної давності перервався та почався заново та станом на дату подачі позову до суду строк не пропущений. Відповідачами неодноразово систематично здійснювались оплати за місяці, в яких взагалі не надавались послуги та за які не нараховувалась плата. Отже, неможливо віднести сплачені кошти на рахунок оплати поточного платежу. Доказів того, що ці платежі були сплачені не в рахунок погашення заборгованості відповідачами суду не надано, а тому такі платежі слід вважати такими, що переривають перебіг строку позовної давності та фактично свідчять про визнання наявної заборгованості. Таким чином, відсутні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Проте, на думку суду позов підлягає задоволенню частково виходячи з того, що позивачем не доведено підстав врахування до загальної суми заборгованості суми вхідного сальдо на 01.02.2013 року - 910,04 грн, а тому в цій частині слід відмовити. За таких обставин, у зв`язку із тривалою несплатою відповідачами комунальних платежів за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] виникла заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії, яка становить 113230,62 грн - 910,04 грн, а всього: 112320,58 грн, а також 6842,57 грн інфляційні витрати, 2078,77 грн 3% річних, 244,73 грн - пеня. Суд враховує, що відповідач [PERSON] згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 25.04.2025 №974 зареєстрована в квартирі з 26.11.2013 року. Позивачем не надано суду доказів в обґрунтування підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за період до 26.11.2013 року, отже, вимоги щодо цієї відповідачки за період до 26.11.2013 задоволенню не підлягають. Суд звертає увагу, що відповідач [PERSON] народилась [INFO] та досягла повноліття [INFO] . Відносини щодо майна неповнолітніх осіб визначаються нормами сімейного законодавства. Неповнолітнім особам може належати будь-яке майно, яке відповідно до закону є об`єктом права приватної власності фізичних осіб. Проте, будучи власниками, неповнолітні не здатні здійснювати свої права самостійно, оскільки мають неповну цивільну дієздатність (ст. 32 ЦК України). Тому, майном, що належить неповнолітній дитині, управляють інші особи і, у першу чергу - її батьки (ч. 1 ст. 177 СК України). Відповідно до ч.1 ст.34 ЦК України, ст.47 ЦПК України, повну цивільну дієздатність, здатність здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає з відповідачки [PERSON] сума боргу за спожиту теплову енергію за період після 23.10.2015 року. Тобто заборгованість підлягає стягненню солідарно з [PERSON] та [PERSON] за весь період, а з усіх трьої відповідачів - тільки з 23.10.2015 року. Заборгованість станом на кінець жовтня 2015 року становила 7588,91 грн - 910,04 грн = 6678,87 грн. Заборгованість з листопада 2015 по квітень 2025 року 112320,58 грн - 6678,87 грн = 105641,71 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial