Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 10.09.2005 між нею та Відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 1011. Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві позивач вказує, що спочатку сімейне життя подружжя склалось добре, проте протягом останніх двох років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з Відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Позивач вважає, що вони з Відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняла остаточно і змінювати його наміру не має, оскільки примирятись з Відповідачем пробували неодноразово та однак безрезультатно. На підставі викладеного, позивач просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 вересня 2005 року Запорізькім міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1011. Ухвалою суду від 13.06.2025 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовну заяву позивача підтримує, просить шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.09.2005 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 1011. Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві позивач вказує, що спочатку сімейне життя подружжя склалось добре, проте протягом останніх двох років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з Відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Позивач вважає, що вони з Відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняла остаточно і змінювати його наміру не має, оскільки примирятись з Відповідачем пробували неодноразово та однак безрезультатно. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення сторін про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких вони бажають шлюб розірвати є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України. Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, позивач вважає, що вони з Відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного, рішення про розірвання шлюбу вона прийняла остаточно і змінювати його наміру не має, та враховуючи заяву Відповідача в якій він позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. \~\~Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved