Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду із заявою про оголошення [PERSON] померлим. В обґрунтування заяви зазначав, [PERSON] , [INFO] , був призваний на військову службу за мобілізацією 22 березня 2022 року [INFO] . Проходив службу у складі військової частини [NUMBER] Збройних Сил України. У межах виконання заходів щодо відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, проходив службу у складі військової частини [NUMBER] на Донецькому напрямку. Обіймав посаду санітарного інструктора медичного пункту першого стрілецького батальйону у військовому званні солдата. Відповідно до бойового розпорядження №1118/дек від 07.08.2022 року, солдат [PERSON] залучався до участі в оборонних діях у межах зони відповідальності 1-го стрілецького батальйону. 13 серпня 2022 року під час виконання бойового завдання у складі евакуаційного екіпажу на ротному опорному пункті « [INFO] », що включав взводний опорний пункт « [INFO] » у районі населеного пункту Невельське Покровського району Донецької області, [PERSON] зник безвісти. Останній контакт з ним зафіксовано орієнтовно о 10:20 год. Згідно з результатами службового розслідування, проведеного командуванням військової частини [NUMBER] від 21 серпня 2022 року, підтверджено факт зникнення безвісти санітарного інструктора [PERSON] під час бойових дій. Проведені пошукові заходи не дали результатів. 28 січня 2023 року Вознесенським районним управлінням поліції №3 ГУНП в Миколаївській області зареєстровано кримінальне провадження №12023152190000074 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (умисне вбивство). Надалі провадження було передано до ГУНП в Донецькій області для проведення досудового розслідування, яке наразі триває. З моменту зникнення [PERSON] жодної інформації щодо його місцезнаходження отримано не було. Обставини його зникнення пов`язані з виконанням бойового завдання в умовах, що безпосередньо загрожували життю. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 46 Цивільного кодексу України, з огляду на необхідність державної реєстрації смерті та подальшого оформлення спадкових прав, брат зниклого [PERSON] звертається з проханням: Оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , та вважати датою смерті [INFO] , місцем смерті село Невельське Покровського району Донецької області. Окреме провадження у справі було відкрите ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 23 липня 2025 року. Заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без участі, свої вимоги підтримали, прохали їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Вознесенського відділу ДРАЦС у Вознесенському районі в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, письмових пояснень по справі не надав. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі, вимоги підтримав та прохав про їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. [PERSON] , який є братом заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 25 жовтня 1973 року на ім`я [PERSON] , свідоцтвом про народження, виданим 18 червня 1971 року на ім`я [PERSON] . За змістом довідки, виданої військовою частиною [NUMBER] 27 серпня 2024 року, солдат [PERSON] період з 16 травня 2022 року по 21 серпня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російською федерацією проти України, перебуваючи в м. Новогродівка, Донецької області (а. с. 18). Відповідно до сповіщення сім`ї № 204 (вих. від 03 жовтня 202 року № 204) солдат [PERSON] санітарний інструктор медичного пункту [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] зник безвісти 14 серпня 2022 року, при виконанні бойового завдання в зоні проведення операції Об`єднаних сил (а. с. 9). З наказу командира військової частини [NUMBER] проведеного службового розслідування за результатами було встановлено, що вважати санітарного інструктора медичного пункту [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] таким, що зник безвісти під час військового стану в Україні, пов`язаним з Захистом Батьківщини в населеному пункті Невельське Донецької області з 13 серпня 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України). Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Цивільним законодавством передбачено декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23)). Таким чином, оголошення померлим (смерть in absentia) - це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю. Натомість, відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23) зазначено, що: «заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті». Тобто, за наявності незаперечних доказів про смерть особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, правильним буде звернення до суду із заявою про встановлення факта смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України). Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. За змістом статті\~1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України»\~(станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині\~другій\~статті\~46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Речення друге частини\~другої\~статті\~46 ЦК України\~не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини\~другої\~статті\~46 ЦК України\~(«з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. \~Водночас, у своїй постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною\~другою\~статті\~46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності. У ході судового розгляду факт ймовірної загибелі (смерті) [PERSON] , [INFO] , під час виконання бойового завдання із захисту незалежності та територіальної цілісності України в умовах збройної агресії Російської Федерації, знайшов своє підтвердження у наданих та досліджених матеріалах справи. Зокрема, дані обставини підтверджуються такими доказами: Копією акту службового розслідування військової частини [NUMBER] (а.с. 1015), відповідно до якого встановлено факт зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] з 13 серпня 2022 року в районі населеного пункту Невельське Покровського району Донецької області під час виконання ним службово-бойового завдання у складі евакуаційного екіпажу; Копією повідомлення Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області (а. с. 16) про реєстрацію у Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінального провадження за фактом зникнення [PERSON] та подальшу передачу матеріалів за територіальною підсудністю до ГУНП в Донецькій області; Довідкою про безпосередню участь [PERSON] у бойових діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони держави, захисту її суверенітету, життя і безпеки громадян України у зв`язку з військовою агресією РФ проти України (а.с. 18); Іншими доказами, дослідженими судом у їх сукупності, що свідчать про обставини зникнення особи за умов, які об`єктивно становили загрозу для її життя та унеможливили встановлення місцезнаходження. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт зникнення безвісти [PERSON] за обставин, що свідчать про реальну загрозу для життя, внаслідок чого виникають правові підстави для його оголошення померлим відповідно до статті 46 Цивільного кодексу України. У зв`язку з цим, датою смерті обґрунтовано вважати [INFO] , а місцем село Невельське Покровського району Донецької області, що відповідає місцю виконання ним бойового завдання під час безпосередньої участі у бойових діях. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved