Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

13 травня 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 22032000065418 від 18.05.2018 року у розмірі 72 682,76 грн., а також судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 200,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 18.05.2018 року Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] уклали кредитний договір № 22032000065418, згідно умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 124 818,51 грн., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також здійснити всі інші платежі передбачені Договором. АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. В свою чергу Відповідач не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості станом на 10.04.2024 року становить 72 682,76 грн., яка складається з: 31 329,91 грн. - залишок простроченого кредиту; 41 352,85 грн. - залишок прострочених комісій. 11.04.2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 11/04/24, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло статусу кредитора за кредитним договором, який був укладений з відповідачем. Також, у зв`язку з розглядом даної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200,00 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 07 липня 2025 року у вказаній справі було відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 07 липня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.05.2018 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 22032000065418, згідно умов якого Банк надає клієнту грошові кошти у розмірі 124 818,51 грн., а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також здійснити всі інші платежі передбачені Договором. Кінцева дата повернення кредиту - 18 травня 2023 року. Ціль - споживчі потреби. Щомісячна комісія - 1,99% від суми Кредиту. Процента ставка фіксована та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0 % річних (а.с. 221). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» виконало взяті на себе зобов`язанні та надало Відповідачу відповідний кредит у розмірі 124 818,51 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 18.05.2018 року по 10.04.2024 року (а.с. 32). У подальшому, 11 квітня 2024 року між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» як фактором було укладено Договір факторингу № 11/04/24, відповідно до якого Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників (а.с. 22-25). Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору факторингу від 11 квітня 2024 року № 11/04/24, до Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за договором № 22032000065418 від 18.05.2018 року укладеним з [PERSON] , загальна сума заборгованості 72 683,34 грн., яка складається з: 31 329,91 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 41 352,85 грн. - прострочена заборгованість по комісіям (а.с. 32). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» є правонаступником Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з Відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості станом на 10.04.2024 загальний розмір заборгованості становить 72 682,76 грн., яка складається з: 31 329,91 грн. - залишок простроченого кредиту; 41 352,85 грн. - залишок прострочених комісій (а.с. 80-81). Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 22032000065418 від 18.05.2018 року у загальному розмірі 72 682,76 грн., яка складається з: 31 329,91 грн. - залишок простроченого кредиту; 41 352,85 грн. - залишок прострочених комісій, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат АО «АЛЬЯНС ДЛС», що підтверджується Договором про надання правничої допомоги від 01 квітня 2024 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» та АО «АЛЬЯНС ДЛС» (а.с. 12-15). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 16 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» та АО «АЛЬЯНС ДЛС» в особі адвоката Маслюженко М., було підписано акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 4 (а.с. 209), в якому зазначено, що вартість наданих юридичних послуг становить всього 7 200,00 грн. Позивач дійсно отримав правову допомогу від АО «АЛЬЯНС ДЛС», а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 7 200,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг зі складання позовної заяви та подання її до суду, а також витрачений на вказані послуги час, є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial