Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

ТОВ "ФК"ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", в інтересах якого діє представник Городніщева Єлизавета Олегівна звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №4333031 від 26.01.2024 року у розмірі 80429,55 грн., судових витрат у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Суд своєю ухвалою від 05.02.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судове засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2025 року. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2025 року суд за клопотанням представника позивача-адвоката Городніщевої Є.О., яка діє в інтересах ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" витребував від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , факту зарахування коштів 26.01.2024 року на платіжну картку [NUMBER] банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк, у сумі 8300 грн., за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення", факту зарахування коштів 20.02.2024 року на платіжну картку [NUMBER] банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк» у сумі 500 грн., за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення". 24.02.2025 року представник відповідача Цокало Тетяна Михайлівна, яка діє в інтересах [PERSON] (ордер на надання правничої допомоги серії ВІ №1283045 від 24.02.2025 року) подала до суду відзив (вх.№1381), у якому відповідач вважає, що позов ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" підлягає задоволенню частково. Просить позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»" про стягнення заборгованості за договором №4333031 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.01.2024 року задовольнити у розмірі 40040 грн., з яких: 8800 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3124 грн. заборгованість за процентами. В інший частині позову ТОВ "ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» відмовити за безпідставністю. 28.02.2025 року представник позивача Городніщева Є.О., яка діє в інтересах ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" подала відповідь на відзив (вх.№1505), у яких з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. В обгрунтування доводів посилається на те, що ні кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним. Відповідачу нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору, а тому факт укладення кредитного договору та наявності права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором доведено належними та допустимими доказами. Просить позов ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити у повному обсязі. Розгляд справи призначено на 15:00 годину 08.08.2025 року. Представник позивача Городніщева Єлизавета Олегівна, яка діє в інтересах ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№637). Не заперечує проти постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи. Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження" від 05.02.2025 року по справі №306/138/25 надіслано 05.02.2025 року о 17:08 годині року одержувачу [PERSON] на її електронну адресу: [INFO] (довідка про доставку електронного листа, а.с. 206). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Представник-адвокат Цокало Тетяна Михайлівна, яка діє в інтересах відповідача [PERSON] (договір №1205 від 18.02.2025 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2424 від 23.10.2018 року) подала до суду заяву (вх.№5828) про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Просить прийняти від [PERSON] заяву про часткове визнання позову ТОВ "ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»" про стягнення заборгованості за договором № 4333031 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.01.2024 рроку у розмірі 40040 грн., з яких: 8800 грн. заборгованість за тілом кредиту, 31240 грн. заборгованість за процентами. Здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог, а також стягнути з ТОВ "ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на користь [PERSON] всі понесені судові витрати. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводить розгляд справи за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; ч. 1 ст.634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору; ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (договір - вид зобов`язання, спрямований на передачу майна, тобто взаємна угода сторін, у якому містяться окремі положення, умови, визначені права та обовязки сторін. Сукупність погоджених сторонами умов і становить зміст договору. За таких обставин, виконання сторонами своїх договірних обов`язків, як позикодавця, так і позичальника, є обов`язковим). Суд встановив, що 26.01.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4333031 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на умовах якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язана повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 8300 грн.; п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 26.01.2024 року по 20.01.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; п. 2.1. договору кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до п. 1.2.1. договору - сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладено додатковий договір. Збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором, відповідно до графіку платежів. 20.02.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено додатковий договір до договору №4333031 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.01.2024 року, сума кредиту на дату укладення додаткового договору, склала 8800 грн. Відповідно до реквізитів договору № 4333031 від 26.01.2024 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «72222». Відповідно до реквізитів додаткового договору № 4333031 від 20.02.2024 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «31266». Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею: ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно наданої АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" інформації на ухвалу суду про витребування доказів (вх.№1620 від 05.03.2025 року) судом встановлено, що банківська картка [NUMBER] була емітована банком на ім?я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Щодо поповнення картки [NUMBER] - 26.01.2024 року дійсно було зарахування коштів у сумі 8300 грн. від IPAY_CREDIT_MС1. Платіж проведено не по реквізитам, а через платіжну систему, що унеможливлює підтвердження чи спростування факту, що платіж було інційовано за ініціативою ТОВ ««ЛІНЕУРА УКРАЇНА» через провайдера (платіжну систему) ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення". 20.02.2024 року дійсно було зарахування коштів у сумі 500 грн. від IPAY_CREDIT_МС1. Платіж проведено не по реквізитам, а через платіжну систему, що унеможливлює підтвердження чи спростування факту, що платіж було інційовано за ініціативою ТОВ ««ЛІНЕУРА УКРАЇНА» через провайдера (платіжну систему) ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення". З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № 4333031 від 26.01.2024 року, судом встановлено, що у період з 26.01.2024 року по 25.10.2024 року ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 57442, 56 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" на оплату тіла кредиту в розмірі 0.01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 3633 грн. 25.10.2024 року згідно умов договору факторингу № 25/10/2024 ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило право вимоги за договором № 4333031 від 26.01.2024 року на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", яке набуло право вимоги до відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); ст. 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно договору факторингу сума боргу відповідача [PERSON] становила 67009,55 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту - 8799,99 грн., заборгованості за процентами - 53809,56 грн., штрафні санкції - 4400 грн. Між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та, в цих правовідносинах, відповідач порушила право позивача на отримання грошових коштів згідно умов укладеного між ними договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору; ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ч.1 ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики; ст. 1049 ЦПК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознакам; ст. 1056 ЦК України - розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України - якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, а тому сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" становить 84829,55 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту у розмірі 8799,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором у розмірі 53809,56 грн., нарахованих процентів за 81 календарних днів у розмірі 17820 грн. та штрафних санкцій у розмірі 4400 грн. Суд при розгляді справи встановив, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, а саме повернення кредитних коштів та погашення виниклої заборгованості. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №4333031 від 26.01.2024 року знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Враховуючи, що на підставі договорів відступлення права вимоги та факторингу відбулася заміна на нового кредитора - ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" про стягнення заборгованості з відповідача є обґрунтованими та підставними (підписуючи договір, відповідач погодилася на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, враховуючи, що сума в розмірі 80429,55 грн. на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" відповідачем не відшкодована, поскільки фактично отримані та використані відповідачем грошові кошти в добровільному порядку не повернуті, зобов`язання за вказаним договором належним чином відповідач не виконала, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" необхідно задовольнити. В частині вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Судовий збір сплачено та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до платіжної інструкції №165 від 15 січня 2025 року у розмірі 2422,40 грн. Суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" у розмірі 2422,40 грн. (у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір" до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" - при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; ч.4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір). Вартість наданих послуг адвокатом визначена у розмірі 10000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу суду додано договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року укладений між ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" та адвокатом Городніщевою Єлизаветою Олегівною (копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/3145 від 18.05.2023 року); заявка №6390 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року наданих послуг (види робіт); рахунок на оплату №6390/01-2025 від 14.01.2025 року наданих послуг (види робіт) - кількість годин 12 годин, вартість - 10000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачені такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у ст.137, 141 ЦПК України критерії (правова позиція Верховного Суду у постанові від 20.10.2021 року, справа №757/29103/20-ц: "у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено"; у постанові ВП ВС від 16.11.2022 року, справа №922/1964/21: "учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат"; у постанові Верховного Суду від 08.04.2019 року, справа №922/619/18: "суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи"). 24.02.2025 року представник-адвокат Цокало Т.М., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] подала клопотання (вх.№1392) про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому просить зменшити розмір стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» понесених витрат на правову допомогу з 10000 грн. до 2000 грн. Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України - суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт). Суд враховує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу є компенсацією стороні, понесених нею витрат, що позивачем доведено факт надання правової допомоги по захисту інтересів ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ - КАПІТАЛ" на суму 10000 грн., що представником відповідача у клопотанні не зазначено жодних доводів щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, не обгрунтовано думку щодо недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт з надання правничої (правової) допомоги позивачу, а тому доходить висновку, що в цій частині позовну вимогу необхідно задовольнити повністю. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved