Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

У листопаді 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просив: -стягнути з Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» на користь [PERSON] суму 33 643,00 грн., в тому числі комісію 343,00 грн.; -стягнути з Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» на користь [PERSON] суму пені в розмірі 1 260,92 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що 12.10.2023 року близько після 15:00 год. при перевірці в мобільному додатку «Ощад 24/7» стану свого карткового рахунку [NUMBER] виявив, що на банківській платіжній картці № [NUMBER] відсутні грошові кошти. Позивач одразу ж о 15:38 зателефонував на номер телефону [NUMBER] АТ «ОЩАДБАНК» та повідомив АТ «ОЩАДБАНК» про шахрайські дії відносно нього. 13.10.2023 року при особистому зверненні до Філії Дніпропетровського обласного управління АТ «ОЩАДБАНК» (м. Дніпро, пр. Гагаріна, 115) позивач отримав інформацію - виписку по картковому рахунку [NUMBER] , з якої вбачається, що 12.10.2023 року о 10:31 було здійснено 2 транзакції на загальну суму 33 643,00 грн., а саме: переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 922459 30010001 на суму 29 295,00 грн., в тому числі комісія 295,00 грн.; переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 922460 30010001 на суму 4 348, 00 грн., в тому числі комісія 48,00 грн. 13.10.2023 року позивач звернувся до Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується талоном-повідомленням №32696 від 13.10.2023 року. Лише 08.11.2023 року Дніпровським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було видано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 12023041030004017 від 14.10.2023 року з правовою кваліфікацією за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану). В порядку, визначеному ч. 1 ст. 1066 ЦК України та ст. 41 закону України «Про платіжні послуги», позивач платіжні операції з перерахування 12.10.2023 року з карткового рахунку [NUMBER] коштів в загальній сумі 33 643,00 грн. будь-якій особі не ініціював (в тому числі, шляхом надання платіжних інструкцій, використання платіжного інструменту для виконання платіжних операцій тощо), жодних розпоряджень про списання коштів не давав. Тому, позивач категорично не згоден зі здійсненням АТ «ОЩАДБАНК» безпідставного перерахування невідомій особі коштів в загальній сумі 33 643,00 грн. Також, 12.10.2023 року позивач не отримував від АТ «ОЩАДБАНК» будь-яких запитів на підтвердження згоди на здійснення платіжних операцій з перерахування будь-якій особі з карткового рахунку [NUMBER] коштів в загальній сумі 33 643,00 грн. (одноразових паролів, кодів у вигляді SMS-повідомлень чи повідомлень у додатку Viber, запитів на надання підтверджень через систему WEBбанкінгу «Ощад-24/7», будь-яких запитів на введення ПІН-коду, CVV/CVC-кодів, кодового слова тощо), а відтак, АТ «ОЩАДБАНК» не застосовував автентифікацію платника, при здійсненні оспорюваної платіжної операції. Натомість відбулося несанкціоноване, без відома та згоди позивача, списання з його рахунку грошових коштів. Таким чином, позивач є неналежним платником по платіжним операціям з перерахування з карткового рахунку [NUMBER] невідомій особі коштів в загальній сумі 33 643,00 грн., здійсненими АТ «ОЩАДБАНК» 12.10.2023 року. Натомість, АТ «Ощадбанк» не звернуло уваги на підозріле протягом однієї хвилини здійснення двох транзакцій на значні суми коштів. 17.11.2023 року позивач отримав від АТ «Ощадбанк» лист від 10.11.2023 року №22/4-02/6078/2023/С, яким відповідач повідомив, що операції з переказу грошових коштів з рахунку 12.10.2023 року здійснено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки Банк, випущеної на ім`я позивача, з обов`язковою ідентифікацією/верифікацією клієнта з використанням коду доступу до мобільного додатку «Ощад»/біометрії та з правильним введенням одноразового коду доступу для входу в мобільний додаток «Ощад»/підтвердження операції, який надсилався Банком 12.10.2023 року о 10:18:56 на фінансовий номер телефону. Відповідач жодного доказу в обґрунтування відмови в поверненні безпідставно перерахованих коштів не надав, натомість посилався на можливість переказу грошових коштів в результаті розголошення позивачем своїх персональних даних, реквізитів платіжної картки Банку, випущеної на ім`я позивача та одноразового коду підтвердження, який надходив на фінансовий номер телефону, що є припущенням. В даному випадку, позивач своєчасно повідомив банк про використання його платіжної картки іншою особою, повідомив правоохоронні органи про вчинені шахрайські дії невідомими особами, будь-які докази того, що позивач сам сприяв , незаконному використанню персональної та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні, відтак наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми 33 643,00 грн. Окрім цього, з посиланням на ч.12 ст. 86 закону України «Про платіжні послуги» позивачем виконано розрахунок суми пені, що за період з 12.10.2023 року по 19.11.2023 року складає 1260,92 грн. Відповідачем подано відзив, в якому зазначено, що обов`язок банку виконувати розпорядження клієнта про перерахування коштів прямо передбачений нормами чинного законодавства. Оскаржувані позивачем операції було здійснено коректно в мобільному додатку «Ощад 24/7», з використанням всіх необхідних реквізитів платіжної картки, випущеної на ім`я позивача, з обов`язковою ідентифікацією/верифікацією клієнта, з використанням коду доступу до мобільного додатку та з правильним введенням одноразових кодів доступу. Отже, позивач самостійно з порушенням вимог чинного законодавства та умов Договору розголосив третім особам персональні данні, які дозволяють за їх допомогою ініціювати або санкціонувати платіжні операції. Враховуючи викладене у Банка відсутні підстави вважати, що здійснені платежі не ініційовані клієнтом банку, що є підставою для відмову у задоволенні позову. Позивачем подані пояснення в яких наведені міркування щодо необгрунтованості зазначених у відзиві обставин та наведено судову практику. Ухвалою суду від 19.07.2024 року справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою від 26.05.2025 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що позивач є клієнтом АТ «ОЩАДБАНК», має картковий рахунок [NUMBER] та є держателем банківською платіжної картки № [NUMBER] . 12.10.2023 року о 10 год. 31 хв. за допомогою реєстрації в системі «Ощад 24/7» невідомі особи здійснили переказ з палтіжної картки позивача коштів двома транзакціями на загальну суму 33 643,00 грн., а саме: - переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 922459 30010001 на суму 29 295,00 грн., в тому числі комісія 295,00 грн.; - переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 922460 30010001 на суму 4 348, 00 грн., в тому числі комісія 48,00 грн. Проведенню вказаних транзакцій передувало здійснення деактивації ліміту на інтернет операції по платіжній картці № [NUMBER] . 12.10.2023 року о 15 год. 38 хв. позивачем було здійснено дзвінок до контакт-центру та повідомлено про безпідставне списання коштів з його картки. \~За фактом заволодіння грошовими коштами позивач 13.10.2023 року звернувся до Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 08.11.2023 Дніпровським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було видано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 12023041030004017 від 14.10.2023 року з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України. 09.11.2023 року позивач звернувся до АТ «ОЩАДБАНК» з вимогою про переказ за рахунок власних коштів АТ «ОЩАДБАНК» на його рахунок [NUMBER] в АТ «ОЩАДБАНК» суми 33 643,00 грн. в тому числі комісії 343,00 грн. та суми пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів. Листом від 10.11.2023 року АТ «ОЩАДБАНК» повідомило позивача, що операції з переказу грошових коштів з рахунку позивача 12.10.2023 року здійснено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки Банк, випущеної на ім`я позивача, з обов`язковою ідентифікацією/верифікацією клієнта з використанням коду доступу до мобільного додатку «Ощад»/біометрії та з правильним введенням одноразового коду доступу для входу в мобільний додаток «Ощад»/підтвердження операції, який надсилався Банком 12.10.2023 року о 10:18:56 на фінансовий номер телефону. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Враховуючи споживчий характер правовідносин між банком і користувачем платіжних послуг, суд повинен виходити з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Подібні правові висновки щодо розподілу тягаря доказування у категорії справ щодо оспорювання правомірності здійснення платіжних операцій викладені у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі\~\~№ 176/1445/22. Відповідно до частини 1\~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною 22\~статті 38 Закону України «Про платіжні послуги»\~передбачено, що Національний банк України визначає порядок здійснення емісії та використання електронних платіжних засобів, обмеження щодо здійснення емісії та використання електронних платіжних засобів, у тому числі в платіжних системах. Відповідно до п. 140 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 року \~ № 164 (далі Положення), користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Відповідачем до відзиву додано витяг з Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затвердженого постановою правління АТ Ощадбанк від 05.08.2015 року № 694, в редакції яка діє з 01.10.2023 року. Згідно пунктів 17.3.1 -173.12 вказаного договору, Банк не несе відповідальності за: несправності та дефекти обладнання Клієнта, або його невідповідність вимогам, визначеним Договором щодо умов обслуговування за допомогою Системи ДБО та документацією до Системи ДБО, що робить неможливим використання Клієнтом Системи ДБО на умовах Договору; швидкість відправлення і неможливість одержання (передачі) інформації за допомогою Системи ДБО у випадку неможливості з`єднання Клієнта з Банком з причин, що не залежать від Банку, включаючи несплату Клієнтом за послуги зв`язку (Інтернет), ненадійність встановленого у Клієнта модемного з`єднання, через низьку якість роботи приладів АТС; помилкове зарахування (списання) коштів на (з) Рахунки (-ів) Клієнта, яке відбулось з вини Клієнта; не функціонування Системи ДБО, пов`язане з її пошкодженням, зумовленим діями Клієнта (пошкодження обладнання, пошкодження файлів Системи ДБО та його налаштувань, ураженням Системи ДБО вірусами та інше); підтримку працездатності Системи ДБО, за збереження конфіденційності інформації, що передається за допомогою Системи ДБО, та за заподіяні у зв`язку з цим збитки, якщо це зумовлено діями Клієнта; якість обслуговування за допомогою Системи ДБО, що є наслідком збоїв у роботі Системи ДБО у випадках, коли це пов`язано з неналежною якістю каналів зв`язку, які використовуються для надання послуг за допомогою Системи ДБО, несправністю таких ліній, відсутністю електроенергії, несправністю технічних засобів та з інших причин, що не залежать від волі Банку; наслідки несвоєчасного попередження Клієнтом Банку про невірно проведені операції або про необхідність блокування Облікового запису Клієнта в Системі ДБО; наслідки операцій в Системі ДБО, здійснених з використанням Облікового запису Клієнта. Відповідальність за такі операції несе особисто Клієнт, а не Банк; неможливість використання Клієнтом Системи ДБО внаслідок незадовільної якості послуги з доступу Клієнта до мережі Інтернет, неналежного функціонування програмного забезпечення, що застосовується для роботи із Системою ДБО, неналежного антивірусного та/або мережевого захисту комп`ютера Клієнта, неналежного функціонування мобільного телефону Клієнта та інших незалежних від Банку причин; невиконання розпоряджень Клієнта в Системі ДБО по Рахунках Клієнта, якщо на кошти на таких Рахунках був накладений арешт або операції по ньому були призупинені Клієнтом у порядку, передбаченому Договором, або відповідно до Законодавства; невиконання розпоряджень Клієнта в Системі ДБО по Рахунках Клієнта в разі недостатності коштів на Рахунках Клієнта для здійснення платежу та сплати комісійної винагороди Банку. незастосування Клієнтом або застосування неналежного \~антивірусного захисту інформаційних систем електронних сенсорних пристроїв Клієнта, на яких Клієнт може створити власноручний підпис. Таким чином, у договорі з позивачем банком, всупереч положенням п. 140 Положення, момент, з якого настає відповідальність емітента у разі втрати користувачем платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації чітко визначений. Відповідно до п. 146 Положення, власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Отже, відповідальність емітента платіжного засобу презюмується, якщо не доведено протилежне. Саме на емітента платіжного засобу законодавством покладений обов`язок доведення факту порушення користувачем вимог нормативних актів, внаслідок якого ініційовано платіжну операцію, яку користувач не санкціонував та/або не здійснював. У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц зазначено: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Стаття 81\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України). Твердження відповідача про те, що позивач своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Банк не довів того, що позивач сприяв незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно п. 143 Положення, надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Враховуючи, що позивач одразу після виявлення, повідомив банк про проведення банком операцій які позивач не ініціював, а в договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не визначено, момент, з якого настає відповідальність емітента, суд вважає обгрнутовані вимоги про стягнення з відповідача суми коштів у розмірі 33 643,00 грн. у відповідності до вимог п. 143 Положення. Щодо вимоги про стягнення пені в розмірі 1 260,92 грн., суд зазначає наступне. Обгрунтовуючи зазначену вимогу позивач посилається на ч. 12 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги». Так, згідно ч. 12 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги», надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Отже вказаною нормою передбачено відповідальність надавача платіжних послуг за неакцептованими платіжними операціями. Відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», \~ неакцептована\~платіжна операція - платіжна операція, виконана надавачем платіжних послуг платника на підставі наданої ініціатором платіжної інструкції без отримання згоди платника (крім примусового списання (стягнення) або після відкликання такої згоди. Оскільки спірні операції не були вчинені на підставі наданої ініціатором платіжної інструкції, помилковим є твердження позивача про необхідність застосування ч. 12 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» до спірних правовідносин. З огляду на викладене позов підлягає частковому задоволенню. Через те, що позивач за законом звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір віднести на рахунок держави.

Outcome: partial