Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І., за допомогою підсистеми «Електронний Суд», 16.06.2025 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 103001590 від 29.12.2012 в розмірі 16651 грн 93 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог вказано, що 29.12.2012 між ПАТ «Банк Русский Стандарт» - надалі АТ «БАНК ФОРВАРД», який є правонаступником усіх прав ПАТ «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 103001590, відповідно до умов якого Відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит. Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. Заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена. 25.07.2024 АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Згідно вказаного Договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до [PERSON] за кредитним договором №103001590 від 29.12.2012. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором №103001590 від 29.12.2012 становить 16651,93 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 9955,67 грн; заборгованість за відсотками 389,69 грн; заборгованість за комісією 6306,57 грн, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Ухвалою від 25.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 11 год. 00 хв. 30.07.2025 у приміщенні суду. Ухвалою суду від 30.07.2025 для здійснення повторного виклику відповідача відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 11 год. 00 хв. 22.08.2025. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в даній справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. АТ «БАНК ФОРВАРД», є правонаступником усіх прав ПАТ «Банк Русский Стандарт», що підтверджується статутом Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», затвердженого рішенням № 4 єдиного акціонера АТ «БАНК ФОРВАРД» від 03.09.2018, погодженого НБУ 18.09.2018 (а.с. 80-81). 29.12.2012 відповідач [PERSON] звернулась із заявою до ПАТ «Банк Русский Стандарт» № 103001590, на укладення договору про надання та використання платіжної картки. У заяві зазначено: серія та номер паспорта відповідачки, дата його видачі, адреса місця проживання, РНОКПП, рахунок картки: [NUMBER] , ставка по кредитному ліміту, яка складає 49% річних, найменування продукту РСУ MasterCard Standart 49. Заява власноручно підписана відповідачкою (а.с.6-7). Крім того в заяві вказано, що клієнт ( [PERSON] ), дані якого зазначені в розділі Клієнт заяви, пропонує Публічному акціонерному товариству «Банк Руский Стандарт» (ліцензія НБУ на здійснення банківських операцій № 226 від «04» листопада 2011 р.) на умовах, викладених в цій Заяві, Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку та Тарифах по карткам Банк укласти Договір про надання та використання платіжної картки, в рамках якого: випустити на її ім`я платіжну картку, найменування якої вказане в графі «Тип картки» Розділу «Інформація про Картку» Інформаційного блоку; відкрити поточний рахунок, що буде використовуватись в рамках Договору про Картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням Картки; для здійснення операцій за Рахунком Картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на Рахунку Картки, встановити ліміт, в межах якого вона має право здійснювати операції з використанням Картки за рахунок наданого Банком кредиту (надалі Ліміт) під операції з Карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 Цивільного кодексу України кредитування Рахунку Картки. Відповідач погодилась, що: акцептом її оферти про укладення Договору про Картку будуть дії Банку по відкриттю їй Рахунку Картки; розмір Ліміту буде встановлений Банком самостійно на підставі відомостей, повідомлених нею Банку. Також відповідач вказала, що вона розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про Картку будуть являтися Умови по картках та Тарифи по Картках, з якими вона ознайомлена, повністю згодна, їх зміст розуміє, та положень яких зобов`язується неухильно дотримуватись; інформація про номер відкритого Рахунку Картки та розмір встановленого Ліміту буде доведена до неї в порядку, визначеному Умовами по картках, при цьому, розмір Ліміту по Картці буде визначений Банком самостійно, на підставі відомостей, повідомлених нею Банку; строк дії Ліміту під операції з Карткою буде відповідати строку дії Договору про Картку (якщо інше не буде обумовлено в Умовах по картках), активація та використання нею Картки буде здійснюватися у відповідності з цією Заявою, а також Умовами по картках та Тарифами по Картках, що будуть діяти в Банку на момент активації; з моменту укладення Договору про Картку буде зобов`язана в порядку та терміни, обумовлені Умовами по Картках, сплачувати Банку комісійну винагороду та інші платежі відповідно до діючих в Банку Тарифів по Картках, а у випадку отримання кредиту в рамках Договору про Картку зобов`язується погасити такий кредит відповідно до Умов по картках, а також сплатити Банку відсотки за користування таким кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами по Картках. Також відповідач власноручним підписом підписала: Довідку про умови кредитування ПАТ «Банк Руский Стандарт», у якому зазначено загальні умови надання кредитної картки в рамках продукту «Кредитна картка «РСУ» MasterCard»: мета кредиту на споживчі потреби, строк кредиту - від 0 до 60 місяців (з можливістю автоматичної пролонгації); форма кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії; орієнтовна сукупна вартість кредиту «РСУ MasterCard Standart 49». Також довідка містить інформацію про сукупну вартість кредиту, відповідно до якої: комісія за зняття готівки 4,9% мін. 15 грн, тариф на участь в програмі страхування від нещасних випадків і хвороб 1%, процентна ставка за кредитом 49%, абонентська плата за надання виписки по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою «SMS - сервісу» щомісячно 12 грн, орієнтовна сукупна вартість кредиту (в процентному виразі) 73,78%, орієнтовна сукупна вартість кредиту в грошовому виразі 22488,00 грн (а.с.8); Опитувальник-анкету фізичної особи (а.с.9); Анкету до заяви, у якій зазначено: особисті дані, дані паспорта, РНОКПП, адресу реєстрації та фактичну адресу місця проживання, сімейний стан, дані про освіту, доходи, майно (а.с.10-11); Заяву на відкриття поточного рахунку, у якій містяться відомості про поточний рахунок, який буде відкрито на ім`я відповідача [NUMBER] (а.с. 12). Кредитну картку РСУ MasterCard Standart 49 № [NUMBER] відповідач отримала 15.01.2013, що підтверджується розпискою про отримання картки з особистим підписом відповідачки (а.с.14). Позивачем надано копію паспорта серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] [NUMBER] (а.с.17-18). [PERSON] користувалась кредитними коштами, що підтверджується виписками по особовим рахункам відповідно до яких відповідач здійснювала зняття кредитиних коштів, їх повернення та сплату відсотків за користування кредитом (а.с.20-79). Отже, судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт» було укладено кредитний договір, внаслідок якого відповідачу було відкрито кредитну лінію та видано кредитну картку для користування кредитними коштами. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав. Відповідачка своєчасно кредитні кошти не повернула та проценти за них не сплатила, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 цього ж Кодексу встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 та 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом аукціону № GFD001-UA-20240610-40652 від 03.07.2024 року (а.с.81 звор.-84). Згідно з Договором ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД». Сторонами договору підписано витяг з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, який є додатком 1 до вказаного договору, до якого внесено [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , кредитний договір № 103001590 від 29.12.2012 (а.с.84 звор.). 23.07.2024 ТОВ «ФК КредитКапітал» здійснено оплату за лот № GL1N426202/1 АТ «БАНК ФОРВАРД» (а.с.85). Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, на підставі договору № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, укладеного між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 25.07.2024, до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 103001590 від 29.12.2012. Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 103001590 від 29.12.2012, відповідно до якого загальний розмір заборгованості складає: 16651,93 грн, із яких заборгованість за тілом кредиту 9955,67 грн, за відсотками 389,69 грн, заборгованість за комісією 6306,57 грн (а.с.19). Суд погоджується із розрахунком заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9955,67 грн та заборгованості по відсотках в розмірі 389,69 грн і вважає, що вказані вимоги слід задовольнити. Щодо стягнення заборгованості по комісії слід зазначити таке. Із розрахунку заборгованості по комісії вбачається, що станом на 09.06.2025 позивачем нарахована заборгованість по комісії в розмірі 6306,57 грн, при цьому тариф, по якому здійснено розрахунок відсутній. Згідно із Довідкою про умови кредитування ПАТ «Банк Руский Стандарт», із якою була ознайомлена відповідач, - передбачена комісія в рамках продукту «РСУ MasterCard Standart 49» за зняття готівки 4,9%, мін. - 15 грн. Доказів того, що відповідач була ознайомлена із іншими умовами, щодо нарахування комісій, як і того, що вказана комісія була нарахована відповідачу згідно з умовами договору, позивач суду не надав. Тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення із відповідача комісії в сумі 6306,57 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] за кредитним договором № 103001590 від 29.12.2012 слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 10345,36 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 9955,67 грн, заборгованість за відсотками 389,69 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на 62,13 %, виходячи із змісту вище зазначеної норми, з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1505,04 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн 00 коп. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано суду наступні докази. Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025, акт №331 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 09.06, детальний опис, згідно з якими вартість правової допомоги становить 7000,00 грн (а.с.87-88). Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з принципів співмірності, розумності судових витрат та враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, яка визнана судом як незначної складності та розглядалась у спрощеному провадженні з викликом сторін, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, подання заяви про розгляд справи без участі представника позивача, та дійшов висновку що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. Можливість суду за власною ініціативою здійснювати розподіл судових витрат із врахуванням зазначених вище та інших критеріїв підтверджується судовою практикою суду касаційної інстанції, що випливає, зокрема, із постанов Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц, від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20, від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц, від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20.

Outcome: partial