Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина тяжко хвора, має діагноз епілепсія, субарахноїдальний і хронічний субдуральний крововилив у скроневій та лобовій ділянках мозку, артеріовенозну мальформацію. Син перебуває під постійним наглядом лікарів. Проте, з 2023 [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні сина, проявляє фізичне й психологічне насильство до позивачки та дитини, не надає матеріальної чи іншої допомоги, ігнорує потреби дитини. Також він чинив на позивачку моральний тиск, обіцяв підтримку, змушуючи відкликати раніше подані позови. Зазначені обставини погіршують фізичне та моральне становище позивачки, а також безпеку й здоров`я дитини. У зв`язку з викладеним, позивачка вимушена звернутися до суду для захисту своїх прав та прав дитини з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] . Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.01.2025 відкрите провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.01.2025 до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, в якій заявниця просить суд провести розгляд справи за правилами письмового провадження без її участі, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 12.02.2025 до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» від позивачки [PERSON] надійшли додаткові пояснення, у яких заявниця зазначила, що розмір аліментів на одну дитину становить 1/4 від доходу платника, тому просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів його доходу. 26.02.2025 до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» від позивачки [PERSON] надійшло клопотання про заочний розгляд справи та невідкладний розгляд позову. 30.04.2025 до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» від позивачки [PERSON] надійшло клопотання про прискорення розгляду справи через її соціальну важливість. 30.04.2025 до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» від позивачки [PERSON] надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявниця просить суд забезпечити позов шляхом тимчасового стягнення з відповідача на користь малолітньої дитини щомісячних аліментів у розмірі 1/4 частини його доходу. На підставі розпорядження № 729/25 від 16.05.2025 «Щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу справи» на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 06.05.2025 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку», відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду для розподілу судових справ та матеріалів між суддями в Приморському районному суді м. Одеси, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 522/22591/24-Е провадження № 2/522/640/25. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2025 цивільна справа прийнята до провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.06.2025. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2025 у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. У судове засідання 03.06.2025 сторони не з`явилися. Позивач надавала суду неодноразові заяви про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву до суду не подав. Ухвалою суду від 03.06.2025 позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишена без руху. Ухвалою суду від 12.06.2025 після усунення позивачем недоліків позовної заяви продовжено розгляд справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Судове засідання у справі призначити на 29.07.2025. У судове засідання 29.07.2025 учасники справи не з`явились. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви та клопотання не подавав. Розгляд справи відкладено на 11.08.2025. У судове засідання 11.08.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від позивачки в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив., заяви та клопотання не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судовий розгляд, однак останній в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, з огляду на строки розгляду справи, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, за правилами заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судові засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків. Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та\~набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» (далі Закону № 2402-III) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст.\~12\~Закону №\~2402-III на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2\~ст. 182 СК України). Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19.02.2021 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований шлюб Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Одеса). Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини [PERSON] . Доказів розірвання шлюбу на момент розгляду справи сторони не надали. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.07.2022 Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Як вбачається із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7054 [PERSON] , [INFO] , дитина проходила лікування у період з 25.12.2022 по 09.01.2023 з наступними діагнозами: спонтанний нетравматичний сударахноїдальний крововилив, хронічний субдуральний крововилив скроневої та лобової областей зліва, симптоматична епілепсія та ін. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 344/10971/16-ц аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом першої інстанції). Суд враховує, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, ним не надані докази наявності істотних обставин, які мають бути враховані під час визначення розміру аліментів. Відповідно до ст.\~184\~СК України визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі здійснюється саме за заявою одержувача аліментів, однак позивач не заявляла вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд вважає вимогу позивача про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Згідно з п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Таким чином, судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1211,20 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до статті 430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved