Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

13.05.2025 представник ТОВ «Українські Фінансові Операції» - Дідух Є.О., через систему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованість загальною сумою 142985,20 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) в розмірі 15499,99 грн., суми заборгованості за процентами, нарахованих первісним кредитором 88735,21 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 100 календарних днів - 38750,00 грн., сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач уклав Договір №4281900 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.01.2024 з ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) та ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит у сумі 15500,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 23.09.2024 згідно умов Договору факторингу № 23/09/2024, Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» було відступлене право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту, відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» набуло право вимоги до відповідача. Відповідно до укладеного договору факторингу до ТОВ «Українські Фінансові Операції» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 104235,20 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту - 15499,99 грн., заборгованість за процентами 88735,21 грн. В межах строку дії Договору укладеного між первісним кредитором та відповідачем, позивачем було здійснено нарахування процентів за період з 24.09.2024 по 01.01.2025 (100 календарних днів) у сумі 38750,00 грн., а тому сума заборгованості за процентами, яка підлягає стягненню з відповідача становить 127485,21 грн. Таким чином відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем загальною сумою 142985,20 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 15499,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 88735,21 грн. та нарахованих процентів позивачем 38750,00 грн., однак відповідач в добровільному порядку не вчиняє дій для погашення заборгованості, що стало підставою для стягнення такої в судовому порядку. Ухвалою судді від 14.05.2025 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» - Дідух Є.О. в судове засідання не з`явився, однак 21.08.2025 подав заяву про розгляд справи без участі, в якій просив суд розгляд справи провести без його участі за наявними у матеріалах справи доказами, вказав, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За вище вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Водночас, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 08.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4281900 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 15500,00 грн., строком на 360 днів, тобто до 01.01.2025, зі сплатою відсотків в розмірі 2.50% в день в межах всього строку кредиту (а.с. 38-56). Згідно до п. 1.2. Договору тип кредиту кредит, сума кредиту складає 15500,00 грн. Згідно із п. 1.3. Договору строк кредиту 360 днів: з 08.01.2024 по 01.01.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до п. 2.1. Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора 72062 (а.с.56). Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення" вих. № 474-0310 від 03.10.2024 (а.с. 36). 23.09.2024 згідно умов Договору факторингу № 23/09/2024, Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» було відступлене право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту, відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» набуло право вимоги до відповідача (а.с.109-117). З витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 видно, що ТзОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 104235,20 грн., з яких: 15499,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 88735,21 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.26). 24.09.2024 позивач як новий кредитор у зобов`язанні за кредитним договором №4281900 від 08.01.2024, скерував відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та вимогу про погашення заборгованості. (а.с.77-78). Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Українські Фінансові Операції» за договором №4281900 про надання споживчого кредиту від 08.01.2024, заборгованість [PERSON] за нарахованими процентами за період з 24.09.2024 по 01.01.2025 складає 38750,00 грн. (а.с. 74-76). Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 142985,20 грн., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту 15499,99 грн., суми заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором 88735,21 грн. та заборгованості за нарахованими процентами позивачем 38750,00 грн.. Позивач звертаючись до суду вказує, що відповідач має перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що судом встановлено факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором №4281900 від 08.01.2024 та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні. А враховуючи той факт, що ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги щодо відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» на підставі договору факторингу і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та 513 ЦК України, то позов, в цій частині підлягає до задоволення повністю. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання професійної правничої допомоги. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представник позивача надає договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024, заявку № 4281900 від 24.02.2025 на виконання доручення до Договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 та акт № 4281900 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе збір та аналіз доказів і документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 10 000 грн. є завищеним, враховуючи категорію, складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved