Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Орган опіки та піклування в особі Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про визнання договору завдатку недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що згідно з розпорядженням голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської міської ради № 346-р від 21.10.2021 дитині [PERSON] було встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно з розпорядженням № 110-р від 26.07.2022, відповідно до довідки відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації, за неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , закріплено право користування житлом за адресою: [ADDRESS] , в якому дитина є зареєстрованою з 03.04.2019 згідно довідки відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради № 3/5-128 від 2022 року. На підставі рішення виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 195 від 24.11.2021, [PERSON] , як найближчий родич, була призначена опікуном дитини [PERSON] , [INFO] . До вказаного часу, на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації від 05.02.2019, опіку над дитиною здійснював його дідусь - [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. 08.07.2022 [PERSON] було звільнено з міста відбування покарання, за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 199/7669/21 від 27.10.2021, після чого він прибув до громадської організації «Реабілітаційний центр «Шанс+», де він був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а також взяв на себе зобов`язання щодо унеможливлення зловживання наркотичними речовинами та алкогольними напоями. Таким чином, на момент смерті [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 25.08.2022 [PERSON] самовільно покинув територію громадської організації та видав довіреність на ім`я відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , якою уповноважив останнього представляти свої інтереси з питань: оформлення спадкових прав на майно; продажу будь-якій фізичній або юридичній особі за ціну та на умовах йому відомих, попередньо ними обумовлених, належної йому на праві приватної власності квартири [ADDRESS] ; укладення та підписування від його імені попереднього договору купівлі-продажу, договору купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна, укладення та підписування від його імені договорів про внесення змін до раніше укладених договорів, договорів про розірвання раніше укладених договорів, визначаючи при цьому ціну та інші умови, одерження належних йому за цими договорами грошових сум, у тому числі від продажу належної йому квартири та/або сплати за нього необхідних грошових сум за цими договорами, в тому числі сплати або отримання авансу, забезпечувального платежу, завдатку, позики у разі укладення змішаного попереднього договору купівлі-продажу та договору позики, сплати адміністративних зборів, мита, податкових та інших належних з нього платежів, тощо. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашовим О.В. та зареєстрована в реєстрі за №1865. Довіреність була видана строком на три роки і дійсна до 25.08.2025. На початку вересня [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання щодо унеможливлення зловживання наркотичними речовинами та алкогольними напоями та остаточно покинув територію громадської організації «Реабілітаційний центр «Шанс+», де він був зареєстрований та проживав, і більше до Центру не повернувся. 02.09.2022 [PERSON] начебто склав розписку про взяття завдатку в розмірі 9\~500,00 доларів США за продаж квартири [ADDRESS] , у [PERSON] .. 05.09.2022 [PERSON] , [INFO] , був складений заповіт, згідно якого спадкоємцем належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] - він призначив [PERSON] , [INFO] . Згідно договору завдатку від 15.11.2022 [PERSON] отримав від [PERSON] 800 000,00 грн. (що на день укладання угоди було еквівалентно 21 876,69 доларів США, згідно офіційного курсу гривні станом на 15.11.2022), в рахунок належних з нього за основним договором платежів - продаж квартири [ADDRESS] , вартість якої була визначена в сумі 1 180 000,00 грн. із зазначенням еквіваленту 29 500,00 доларів США, за квартиру, яка не належала [PERSON] на відповідній правовій підставі. Таким чином, станом на 15.11.2022, [PERSON] начебто передав [PERSON] в якості завдатку, за продаж квартири [ADDRESS] , загальну суму в розмірі 31 376,69 доларів США (9500,00 $ + 21876,69$), що перевищує суму основного договору, визначеного п. 2.2. Договору завдатку, за квартиру в якій закріплено право проживання за малолітньою дитиною [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим у вказаній квартирі, та яка не належить [PERSON] на праві власності. 30.11.2022 [PERSON] , [INFO] , помер при невідомих обставинах за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання та реєстрації батьків відповідача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , де [PERSON] проживав після залишення ним громадської організації «Реабілітаційний центр «Шанс+». Наразі в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа №183/10764/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи: Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про стягнення боргу кредитором спадкодавця, провадження у якій зупинено на підставі ухвали суду від 09.05.2024 до набрання законної сили рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 199/6170/23. У зв`язку з вищевикладеним, у разі пред`явлення [PERSON] вимог про стягнення боргу, останній повинен підтвердити своє право вимагати від правонаступників боржника виконання боргового зобов`язання, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору і його умов. Факт отримання боржником [PERSON] від кредитора [PERSON] певної грошової суми не підтверджено належними доказами, з яких можливо було б установити, що між сторонами відбулася передача певної суми коштів, а тому позивач просила суд визнати недійсним договір завдатку від 15.11.2022, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська\~від 10.10.2024 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено її розгляд проводити в порядку загального позовного провадження (а.с.48 т.1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська\~від 04.12.2024 задоволено клопотання представника відповідача адвоката Коломоєць С.В. та витребувано з ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії матеріалів по розгляду заяви [PERSON] , [INFO] , щодо вчинення відносно нього протиправних дій поданої ним 05 вересня 2022 року. З Громадської організації «ШАНС+» витребувано інформацію Чи перебував в ГО «ШАНС+» на обліку [PERSON] , [INFO] , як наркотично та/або алкогольно залежний. У разі якщо [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку, надати належним чином завірені копії наступних документів ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики та ліцензію на провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; - лікарську справу з історії хвороби пацієнта, з обов`язковим наданням інформації про лікаря нарколога, який здійснював лікування та які лікарські препарати були призначені відповідним лікарем. Якщо [PERSON] , [INFO] , не перебував на обліку як наркотично та/або алкогольно залежний, надати інформацію якою діяльністю та/або роботою він займався в ГО «ШАНС+» (а.с.103 т.1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2025 задоволено клопотання представника позивача адвоката Олійник О.А. та у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Швецової Н.В. витребувано належним чином завірені копії спадкових справ: №51/2022 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; №72/2022 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.118 т.1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с.5 т.2). У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Олійник О.А. підтримали позовну заяву та просили її задовольнити в повному обсязі. Зокрема, пояснили, що з липня 2021 року за дитиною [PERSON] було закріплено право користування квартирою [ADDRESS] . Також, звернули увагу суду на те, що договір завдатку не може перевищувати суму основного зобов`язання. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Коломоєць С.В. підтримав відзив на позовну заяву та просив відмовити у її задоволенні. Зокрема, зазначив, що 15.11.2022 [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір завдатку. Під час укладення зазначеного договору, сторони погодили ряд умов, а саме суму завдатку визначену в грошовій одиниці України (гривня) та еквівалент гривні до долара США, та визначили, що на момент укладення договору завдатку, еквівалент гривні до долара США буде складати 40,00 грн. за 1,00 долар США, загальна сума завдатку становить 800 000,00 грн., що в еквіваленті до долара США складає 20 000,00. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому для попереднього договору, поряд з іншими його умовами, повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. При укладенні договору завдатку, [PERSON] мав повну цивільну дієздатність, а його особу було встановлено у відповідності до норм чинного законодавства України. [PERSON] був єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого батька [PERSON] , після якого залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Представник відповідача також звернув увагу суду, що в серпні 2022 року [PERSON] звертався до поліції з заявою про вчинення відносного нього злочину [PERSON] та її чоловіком, які прийшли за адресою місця мешкання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , та завдаючи тілесних ушкоджень [PERSON] викрали правовстановлюючі документи на дану квартиру, що підтверджується матеріалами справи. Посилання представника позивача [PERSON] , про те, що начебто [PERSON] [INFO] помер при невідомих обставинах за адресою: [ADDRESS] , де проживав після залишення громадської організації «Реабілітаційний центр «Шанс+», а також, те, що смерть [PERSON] настала внаслідок алкогольного сп`яніння, не доводить недійсності договору укладеного 15.11.2022 між [PERSON] та [PERSON] . Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, до суду не з`явився. Представник третьої особи Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , актовий запис №1 (а.с.11 т.1). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис №21. На підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації від 05.02.2019, опіку над дитиною [PERSON] , [INFO] , здійснював його дідусь - [PERSON] , [INFO] , що визнали сторони у судовому засіданні. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська по справі №199/2015/21 від 03.08.2021 [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.65-68 т.1). Розпорядженням голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради №346-р від 21.10.2021 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.150 т.1). Згідно рішення виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 195 від 24.11.2021 [PERSON] призначена опікуном дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.150-151 т.1). [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис №1873 (а.с.149 т.1). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору дарування, укладеного 20.07.2017 між ним та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. Розпорядженням голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради № 110-р від 26.07.2022 за [PERSON] , [INFO] , закріплено право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , 1993 року народження, призначено відповідальною особою за збереження житла, закріпленого за [PERSON] , [INFO] (а.с.13 т.1). 25.08.2022 [PERSON] , [INFO] , видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , представляти його інтереси з питань: оформлення спадкових прав на майно; продажу будь-якій фізичній або юридичній особі за ціну та на умовах йому відомих, попередньо ними обумовлених, належної йому на праві приватної власності квартири [ADDRESS] ; укладення та підписування від його імені попереднього договору купівлі-продажу, договору купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна, укладення та підписування від його імені договорів про внесення змін до раніше укладених договорів, договорів про розірвання раніше укладених договорів, визначаючи при цьому ціну та інші умови, одерження належних йому за цими договорами грошових сум у тому числі від продажу належної йому квартири та/або сплати за нього необхідних грошових сум за цими договорами, в тому числі сплати або отримання авансу, забезпечувального платежу, завдатку, позики у разі укладення змішаного попереднього договору купівлі-продажу та договору позики, сплати адміністративних зборів, мита, податкових та інших належних з нього платежів, тощо. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашовим О.В. та зареєстрована в реєстрі за №1865. Довіреність була видана строком на три роки і дійсна до 25.08.2025. (а.с.165-166 т.1). 01.09.2022 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Швецової Н.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с.161 зв. т.1). 02.09.2022 [PERSON] склав розписку про взяття у [PERSON] завдатку в розмірі 9 500,00 доларів США за продаж квартири [ADDRESS] (а.с.31 т.1). 05.09.2022 [PERSON] , [INFO] , склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті спадкоємцем належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] - він призначив [PERSON] , [INFO] (а.с.32 т.1). 15.11.2022 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку, згідно умов якого сторони домовились, що продавець продає, а покупець купує об`єкт нерухомості, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і належить продавцю на праві власності: спадщина (п. 2.1 Договору). Сторона продавця і сторона покупця узгодили суму, за яку буде здійснено Договір купівлі-продажу вказаного об`єкта продажу: ціна об`єкта становить 1\~180\~000,00 грн., що становить 29\~500,00 доларів США за курсом 40,00 грн/долар на день підписання Договору (п. 2.2 Договору). Сторони продавця та покупця узгодили строки здійснення намірів купівлі-продажу, а саме: до 02.03.2023 на умовах, викладених нижче (п. 2.3 Договору). Сторони дійшли згоди, що в підтвердження факту наміру укладення Договору купівлі-продажу об`єкту продажу та з метою забезпечення його виконання покупець передає продавцю суму в розмірі 800\~000,00 грн., що становить в еквіваленті 20\~000,00 доларів США, за курсом 40,00 грн./долар на день підписання даного Договору. Сума завдатку передається в момент підписання цього договору (п. 2.4 Договору). Цей Договір є попереднім Договором між сторонами щодо купівлі-продажу об`єкту продажу, містить істотні умови основного Договору та складений згідно ст. ст. 635, 639 ЦК України (п. 2.5 Договору) (а.с.33-35 т.1). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис №3504 (а.с.182 зв. т.1). Допитаний в якості свідка [PERSON] , який є однокласником [PERSON] та з дитинства знав [PERSON] , суду пояснив, що останній жив навпроти [PERSON] . До війни свідок бачив [PERSON] у ГО «Шанс+». Після серпня 2022 року бачив його на подвір`ї [ADDRESS] в алкогольному стані. До того як [PERSON] потрапив до ГО «Шанс+» його побили родичі, які хотіли забрати у нього квартиру. Знає, що [PERSON] продавав квартиру [PERSON] (а.с.23-25 т.2). Свідок [PERSON] \~повідомила суду,\~що у\~лютому 2021\~року [PERSON] зі\~своїм чоловіком\~ [PERSON] звернулися\~до реабілітаційного\~центру «Шанс+»\~та попросили,\~щоб вони\~взяли [PERSON] до\~себе.\~Родичі [PERSON] приїхали\~з півдня\~та вигнали\~ [PERSON] з\~квартири.\~ [PERSON] був\~ув`язнений на\~один рік\~через крадіжку.\~Після звільнення,\~ [PERSON] приходив\~до свідка\~та розповідав,\~що його\~батько помер,\~переживав за\~квартиру,\~казав,\~що хоче\~залишити її\~синові (а.с.23-25 т.2). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1264 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц та пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18). Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18). Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів (п.2 ч.2 ст.16 ЦК України). Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Приписи ст. 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі №910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20 тощо. Згідно ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~234\~ЦК України\~фіктивним є\~правочин,\~який вчинено\~без наміру\~створення правових\~наслідків,\~які обумовлювалися\~цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладено протягом строку (у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, і одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору купівлі-продажу. Згідно ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Власник нерухомого майна має право встановити (скасувати) вимогу нотаріального посвідчення договору (внесення змін до договору), предметом якого є таке майно чи його частина, крім випадків, якщо відповідно до закону такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на нерухоме майно та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України). Аналіз змісту попереднього договору, а саме договору завдатку від 15.11.2022, укладеного між [PERSON] та [PERSON] дає підстави для висновку, що він містить зобов`язання сторін про укладення у визначений ними час договору купівлі-продажу в майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором, також сторони обумовили предмет майбутнього договору купівлі-продажу, його ціну та інші істотні умови основного договору, в тому числі і умову про зобов`язання укласти основний договір. Утім, цей попередній договір не був посвідчений нотаріально. Нотаріально посвідченої вимоги [PERSON] про скасування нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, як того вимагають положення ст. 209 ЦК України, до суду також не надано. Таким чином, підписаний сторонами попередній договір в розумінні ст. 635 ЦК України є неукладений, оскільки сторонами не дотримано обов`язкової нотаріальної форми для договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладення якого сторони обумовили в майбутньому. Отже, у боржника було відсутнє зобов`язання на укладення основного договору купівлі-продажу нерухомого майна. Викладене узгоджується з правовим висновком Вищого господарського суду України, викладеним у постанові від 18.07.2017 по справі № 17-05/5026/275/2012. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки в контексті даної справи стороною позивача обрано невірний спосіб захисту прав, який не призведе до реального відновлення порушених прав позивача в майбутньому. Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed