Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

у лютому 2025 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, у якій просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення розміром 5,2 га, розташовану на території Машівської територіальної громади Полтавської області за рахунок земель не розподілених, не витребуваних паїв, які розташовані на території Машівської територіальної громади Полтавської області. Позивач зазначає, що він був членом КСП «Колос» та відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю ІІ-ПЛ №000129, КСП «Колос», членом якого був позивач, було надано в колективну власність землю, розташовану на території Кустолово-Суходільської сільської ради Машівського району Полтавської області, площею 3143 умовних гектарів. У списку членів вказаного акту [PERSON] значиться під номером 584. Таким чином, позивач набув право на земельну ділянку (пай), розміром 5,2 га. Позивач зазначив, що відповідно до інформації Держгеокадастру, сертифікату на земельну частку (пай) він так і не отримав, право власності чи право постійного користування землею за ним не рахується (а.с.1-3). Відповідач подав відзив, у якому представник Михайлівської сільської ради Коляндра М.П. зазначив, що до списку громадян-членів коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який містить додаток №1 до Державного акту КСП «Колос», зареєстрованого 02.10.1998 за № 584 включено особу [PERSON] . Однак, ідетифікувати, що саме ця особа є позивачем неможливо, оскільки не надано підтвердждуючих документів, що позивач дійсно працював та був членом колишнього КСП «Колос». Проте, у списку складеному станом на 10 травня 2004 року на загальних зборах громадян с. Кустолово-Суходілки, які мають право на земельну частку(пай), [PERSON] вже не був включений. Відповідач, посилаючись на норми чинного законодавства зазначає, що вирішення питання встановлення членства в підприємстві і надання права на земельну частку (пай) повинно вирішуватись за заявою громадянина загальними зборами зазначеного підприємства, а в разі його реорганізації правонаступником, виходячи з того, що список-додаток до державного акту на право колективної власності на землю формується підприємством і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) цього господарства. З цього слідує, що навіть якби позивач був відсутнім на зборах, але пізніше виявив, що у списку не отримання права на земельну частку (пай) він відсутній, то він міг би звернутися до суду у встановлені законом строки за захистом своїх порушених прав. А тому, оскільки з дня затвердження загальними зборами списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) минув 21 рік, відповідач вважає, що пропущення позивачем строку позовної давності є безпідставним. Відповідач уважає, що позивач необгрунтовано визначає розмір земельної частки (паю) в 5,2 умов.кад.га, оскільки розпорядженням голови Машівської районної державної адміністрації №445 від 05.09.2004 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 02.09.2004 №515» встановлений середній розмір земельної частки (паю) на ділянці приватизації колишнього КСП «Колос» 4,42 кад.га ріллі. Також позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) за рахунок земель нерозподілених та невитребуваних паїв, але усі землі КСП «Колос» з угіддями рілля були розподілені і закріплені за конкретними власниками. Ділянки, які на даний час є невитребуваними можуть бути витребувані і оформлені власниками паїв або їх спадкоємцями до 01.01.2028. В межах ділянки приватизації колишнього КСП залишилися нерозподіленими інші сільськогосподарські угіддя (пасовища), але їх поділ на паї не здійснювався, вони вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Крім того, нормами Земельного кодексу України визначено, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою забороняється. На підставі вищевикладеного, відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.67-70). У відповіді на відзив представник позивача наполягає на задоволенні позову та зазначає, що [PERSON] не був виключений з членів КСП «Колос» та набув право на земельну частку (пай) з моменту видачі акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ №000129, а тому про пропуск строку позовної давності не може бути мови (а.с.163,164). Ухвалою від 28.02.2025р. суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 30). 04.04.2025 ухвалою суду замінено первісного відповідача по справі на належного відповідача Михайлівську сільську раду Полтавського району Полтавської області (а.с.44). У судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать довідки про доставку електронного документу сторонам (а.с.31-34). Представник позивача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача за наявними матеріалами справи. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.146,147). Представник відповідач [PERSON] також подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Михайлівської сільської ради та просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях (а.с.144,145). Суд, з`ясувавши правову позицію сторін, а також дослідивши надані письмові докази у справі, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] у період часу з 14.12.1985 по 30.09.1986, з 18.04.1990 по 03.02.1996 року працював у колгоспі ім..Фрунзе (що реорганізований в КСП «Колос»), с.Кустолово-Суходілка Машівського району Полтавської області, 03.02.1996 року звільнений з КСП «Колос» за невиконання мінімуму, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника [NUMBER] (а.с.105,106) та архівною довідкою від 15.07.2025 №01-42/13 (а.с.117). [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , що підтверджується штампом у його паспорті серії [NUMBER] (а.с.16-17). Відповідно до рішення десятої сесії двадцять другого скликання Машівської районної ради народних депутатів від 19.08.1997 року колективному сільськогосподарському підприємству «Колос», с.Кустолово-Суходілка Кустолово-Суходільської ради народних депутатів Машівського району Полтавської області видано державний акт на право колективної власності на землю, вказаному власнику землі передано у колективну власність 31436 гектарів землі в межах згідно з планом (а.с.6-8). У списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком №1 до державного акта під №584 зазначений [PERSON] , що також підтверджується інформацією відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру (а.с. 5 на зв., 9-15). Із листа Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру вбачається, що відповідно до Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі до 01.01.2013 року на відповідній території Полтавського району, не виявлено реєстрації правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності чи право користування земельними ділянками на [PERSON] (а.с.5). Як убачається з Проекту роздержавлення та приватизації земель КСП «Колос» на території Кустолово-Суходільської сільської ради Машівського району Полтавської області, 1997 року, вказаний проект містить список громадян, які мають право на одержання земельної частки (паю), що затверджений загальними зборами колгосників (протокол №2 від 15.03.1997 року), та у вказаний список [PERSON] не включений (а.с.117-142). Розпорядженням голови районної державної адміністрації №515 від 02.09.2004 (із внесеними змінами розпорядженням №445 від 05.09.2005), затверджено протокол зборів власників земельних часток (паїв) та Проекту організації території земельних ділянок в розмірі права на земельну частку (пай) на ділянці приватизації колишнього КСП «Колос», розробленого ПП «Світанок», встановлено розмір середньої земельної частки паю 4,42 кад.га ріллі, грошова оцінка середньої земельної частки паю 47382,10 грн та передано у власність громадянам земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ведення особистого селянського господарства (відповідно до поданих заяв), у межах та розмірах, відповідаючи «Проекту організації території земельних ділянок в розмірі права на земельну частку (пай) на ділянці приватизації колишнього КСП «Колос» на території Кустолово-Суходільської сільської ради Машівського району Полтавської області» на підставі право установчих документів (а.с.53, 54, 71-72,73-74). Протоколом загальних зборів громадян с.Кустолово-Суходілка, які мають право на земельну частку (пай) від 24.07.2004, затверджено карти-схеми розподілу земельних часток (паїв) між громадянами с. К.-Суходілка, які мають право на земельну частку (пай) та розподіл і закріплення земельних часток (паїв) між власниками земельних часток (паїв). У списку громадян [PERSON] , які мають право на земельну частку (пай) станом на 10.05.2004 [PERSON] відсутній (а.с.55-64, 75-94). За правилами статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною другою статті 14\~Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частиною першою статті 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини дев`ятої статті 5\~ЗК України (в редакції Кодексу від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 22\~ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента\~України від\~08\~серпня 1995\~року №\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту вказаного 2 Указу Президента\~України право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі статтями 22, 23\~ЗК України (у редакції Кодексу від 22 червня 1993 року) та відповідно до зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц, від 13 травня 2020 року у справі № 627/66/17, від 20 травня 2020 року у справі № 384/642/17, від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19, від 22 жовтня 2020 року у справі №149/2978/18, від 16 грудня 2020 року у справі № 637/672/19-ц, від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18, від 16 червня 2021 року у справі № 137/1642/19 та від 13 вересня 2023 року у справі № 192/1822/21. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 700/728/21. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Порядку паювання земель має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Отже, громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено чи виключено зі списку додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 617/537/19. Статтею 1\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: - колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; - громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; - громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2\~цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до статті 5\~Закону України\~«Про колективне\~сільськогосподарське підприємство» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] посилався на те, що він був членом КСП Колос та був включений у списки осіб на отримання земельної частки (паю). Водночас з наданої позивачем трудової книжки колгоспника [NUMBER] на ім`я [PERSON] убачається, що [PERSON] 03.02.1996 року був звільнений з КСП «Колос» за невиконання мінімуму, а тому позивач на час передачі державного акта 19.08.1997 не був членом вказаного КСП, оскільки не працював у вказаному КСП. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивач не набув права на отримання земельної частки (паю), а тому воно не підлягає захисту. Отже, у задоволенні позовних вимог потрібно відмовити за недоведеністю . Саме такий\~висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові по справі\~№ 274/3394/20. Судовий збір у відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed