Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 25.01.22 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено його автомобіль марки Ленд Ровер д.н.з. [NUMBER] . Вищевказана ДТП трапилась з вини відповідача, що підтверджено постановою Калуського міськрайонного суду від 13.04.2022 та постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15.07.2022 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілю позивача завдано технічних ушкоджень, який згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку власнику колісного транспортного засобу №115 від 31.07.2022 та Звіту про оцінку ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №115/1 від 02.08.2022 становить 269369,98 грн. Відповідно до укладеного договору ПрАТ « Страхова компанія «Перша» здійснила страхове відшкодування в розмірі 129\~000 грн. , а тому різницю між розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 140\~369,69 грн. позивач просить суд стягнути з відповідача та витрати по складанню звіту про оцінку вартості матеріального збитку в розмірі 8044,95 грн. та судові витрати. 30.04.2025\~позивачем було\~збільшено позовні\~вимоги,\~а саме\~просить суд\~розмір відшкодування\~матеріального збитку,\~завданому транспортному\~засобу,\~збільшити до\~723513,61\~грн.,\~ посилаючись\~на ст.\~27\~ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», в редакції від 21 травня 2024 року № 3720-IX. Позивач зазначає, що експертом-оцінювачем встановлено фізично знищеним транспортний засіб з визначенням вартості пошкодженого автомобіля до та після ДТП. Відповідач подав пояснення на позов, в якому вказав про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне. Посилаючись на норми 1166 ЦК України позивач не надав належних доказів, що технічне знищення автомобіля та завдана шкода є прямим наслідком дій відповідача. Практика Верховного Суду (постанова від 24.10.2018 №235/9797/16-ц) підтверджує обов`язок позивача довести не лише факт шкоди, але й її обсяг, причинний зв`язок та відсутність надмірності витрат. Обраний спосіб оцінки шляхом визначення ринкової вартості до і після ДТП має бути критично перевірений, зокрема щодо доцільності визнання транспортного засобу «фізично знищеним». У відповідності до ст. 22 ЦК України, шкода , яка підлягає відшкодуванню має бути реальною та документально підтвердженою. Позивач посилається на висновок оцінювача щодо розміру шкоди, проте доказів фактичного проведення ремонтного засобу, не надав, ні актів виконаних робіт, платіжних документів чи фото звіту до/після ремонту. Зважаючи на це, немає жодних відомостей про реальні збитки, понесені позивачем в результаті здійснення ремонту автомобіля. Статтею 1194 ЦК України передбачає можливість стягнення з винуватця ДТП лише тієї частини шкоди, яка не покривається страховим відшкодуванням. У даній справі страхова компанія вже здійснила виплату в розмірі 129000, що було підтверджено банківською випискою. Позивач вимагає ще 140\~369,98 грн., а заявою про збільшення позовних вимог 723513,61 грн. не довівши, що ця сума не була передбачена договором страхування або не була виплачена через франшизу. Вимога про стягнення франшизи має бути обґрунтована чіткими умовами страхового договору, яких у матеріалах справи не наведено. Судова практика вказує, що додаткову відповідальність несе страхувальник лише за наявності прямого причинного зв`язку між діями та завданими збитками, які не покриті страховкою. У позові не доведено, що різниця в розмірі 140\~369,98 грн., а заявою про збільшення позовних вимог 723513,61 грн. є виключно відповідальністю відповідача, зокрема через помилковий розрахунок або недостовірність звіту оцінювача. Позивачем надано як доказ висновок експертного дослідження щодо визначення розміру шкоди внаслідок ДТП, який не є належним доказом, оскільки не містить ухвали суду про призначення експертизи, експерт не був приведений до присяги та не було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У зв`язку з чим вважає, що даний висновок не може бути використаний як доказ і його слід виключити як належного і допустимого з даної справи. Також \~відповідач зазначає,\~про неправильне\~посилання позивача\~на 27\~ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» в редакції від 21 травня 2024 року № 3720-IX, оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують чи скасовують відповідальність особи. Вказаний Закон набув чинності 01.01.2025 , а тому не може застосовуватися до правовідносин що виникли до цього часу. Крім того, відповідач критично оцінює вимогу про стягнення 6400 грн. витрат на правову допомогу, зважаючи на складність справи, сума вимоги є завищеною та необґрунтованою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник позивача Михайлюк Н.М. підтримав позов в частині збільшених вимог та просив суд його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Борсук Д.Я. позов не визнав, з підстав викладених в письмових пояснення на позовну заяву та просив суд відмовити. Суд, заслухавши думку сторін , дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на автодорозі Н-10 Стрий-Чернівці, керуючи транспортним засобом марки «Форд Транзит» , д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху , де допустив зіткнення з автомобілем марки Ленд Ровер, д.н.з. [NUMBER] та транспортним засобом марки Фольксваген Пасат д.н.з. [NUMBER] , які рухалися в зустрічному напрямку, чим порушив п.12.1, 13.1 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. За вчинене\~адміністративне правопорушення\~відповідача визнано\~винним та\~притягнуто до\~адміністративної відповідальності\~за ст.124\~КУпАП та\~накладено стягнення,\~що підтвердженопостановою Калуського міськрайонного суду від 13.04.2022 та постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15.07.2022 (а.с.30-35). Частиною 1\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Транспортний засіб марки Ленд Ровер, д.н.з. [NUMBER] на час ДТП належав на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.64-65). Цей транспортний засіб внаслідок винних дій з боку відповідача було пошкоджено. Право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним. Так, за загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повномуобсязі особою, яка їїзавдала. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, іншеречове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортнимзасобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснюєдіяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною першою статті 1188 ЦК України\~встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України \~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що внаслідок неправомірних дій відповідача завдано шкоди майну позивача, шляхом пошкодження транспортного засобу та наявний безпосередній причинний зв`язок між ними та встановлена вина правопорушника [PERSON] . Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленомуцим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортно їпригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 30 Закону №1961 - IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, транспортний засіб\~вважається фізично\~знищеним,\~якщо його\~ремонт є\~технічно неможливим\~чи економічно\~необґрунтованим.\~Ремонт вважається\~економічно необґрунтованим,\~якщо передбачені\~згідно з\~звітом (актом)\~чи висновком\~про оцінку,\~виконаним оцінювачем\~або експертом\~відповідно до\~законодавства,\~витрати на\~відновлювальний ремонт\~транспортного засобу\~перевищують вартість\~транспортного засобу\~до дорожньо-транспортної\~пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Так, сума збитків, які позивач просить стягнути підтверджується Звітом про оцінку вартості матеріального збитків, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №115 від 31.07.2022 року та Звітом про розрахунок ринкової вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу №115/1 від 02.08.2022 року та складає 269\~369,98 грн. (а.с.7-47). \~ \~ \~ \~ Підстав для визнання вищезазначеного звіту як неналежного чи недопустимого локазу, на що посилався відповідач, судом не встановлено. На виконання вимог Закону № 1961-IV, ПрАТ «Страхова компанія «Перша» здійснила страхове відшкодування в розмірі 129\~000 грн. на підставі договору про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів . (а.с.63). Отже, \~невідшкодована сума збитків, які отримала позивач в результаті пошкодження належного їй транспортного засобу та яка підлягає стягненню з відповідача на його користь складає 140\~369,98 грн. = (269369,98 грн. -129000 грн.). Крім того, матеріалами справи встановлено, що позивачем понесено витрати по складанню Звітів про оцінку вартості матеріального збитків , заподіяного власнику колісного транспортного засобу в розмірі 8044,95 грн., що підтверджено платіжною квитанцією (а.с.66), які підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано позивачу матеріальну шкоду, яка установлена постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.04.2022, тому наявні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню завданої шкоди, а саме із врахуванням суми страхового відшкодування, яку сплатило ПрАТ «Страхова компанія «Перша» в розмірі 129\~000 грн. з відповідача в користь позивача слід стягнути 140\~369,98 грн. матеріального збитку та витрати понесені у зв`язку проведенням оцінку пошкоджень авто 8044, 95 грн. \~ \~ \~ \~Щодо поданої заяви позивача про збільшення позовних вимог слід зазначити наступне. В поданій\~заяві від\~30.04.2025\~позивачем було\~збільшено позовні\~вимоги,\~а саме\~збільшено розмір\~відшкодування матеріального\~збитку,\~завданому транспортному\~засобу \~до 723513,61\~грн.,\~ посилаючись\~на ст.\~27\~ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», в редакції від 21 травня 2024 року № 3720-IX. Позивач зазначає, що експертом-оцінювачем встановлено фізично знищеним транспортний засіб з визначенням вартості пошкодженого автомобіля до та після ДТП. Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. \~ \~ \~Згідно ст.5\~ ЦК\~України Акт\~цивільного законодавства\~не має\~зворотної дії\~у часі,\~крім випадків,\~коли він\~пом`якшує\~або скасовує\~цивільну відповідальність\~особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. \~ \~ \~ \~ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», в редакції від 21 травня 2024 року № 3720-IX, вступив в дію з 1 січня 2025 року, тому не може застосовуватися до правовідносин, які виникли до цього, зокрема і події дорожньо-транспортної пригоди 25.01.2022 року. А тому, вимога позивача про збільшення позовних вимог є безпідставною і не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ Інші доводи сторін не спростовують висновку суду та не підлягають детальній оцінці. Питання щодо судових витрат суд вирішує з урахуванням положень\~ст.141 ЦПК України. Так, позивачем було укладено Договір № 28/1/22 від 28.01.2022 року про надання правової допомоги та витрати в сумі 6400 грн. підтверджено платіжною витанцією (а.с.67-68,70) та сплачно судовий збір в розмірі 1403,69 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial