Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення коштів, сплачених за непоставлений товар. Позов мотивовано тим, що 29.12.2023 р., позивач у рахунок придбання меблів, сплатив ФОП [PERSON] аванс за ліжко «Каліфорнія» (180x200, ніжки хром, посилений каркас) в сумі 14 000,00 грн., а 16.01.2024р., здійснив повну оплату за матрац «Соте їог [PERSON] ( [NUMBER] ) в сумі 16 500,00 грн. Позивач зазначає, що згідно домовленості, ФОП [PERSON] мала поставити позивачу меблі протягом 45 днів, проте, меблі ФОП [PERSON] позивачу, поставлені не були. На неодноразові звернення позивача до ФОП [PERSON] у телефонному режимі та особисто у меблевий відділ ФОП [PERSON] , у Торгово-розважальному центрі «Plaza Park» (« [INFO] ») в [ADDRESS] , з вимогою поставити позивачу меблі або повернути сплачені ним кошти, відповідач спочатку обіцяла поставити меблі пізніше, потім стала уникати розмов та зустрічей, повернути отримані від позивача кошти за меблі відмовилась. Згодом ФОП [PERSON] з Торгово-розважального центру «Plaza Park» (« [INFO] ») виїхала, місцезнаходження її магазину невідоме. 13.03.2025 року на адресу ФОП [PERSON] засобами поштового зв`язку направлено Претензію про повернення сплачених позивачем коштів за непоставлений товар на загальну суму 30 500 грн. Відповідно до даних сайту оператора поштового зв`язку Укрпошта вказана Претензія вручена особисто [PERSON] 17.03.2025 року. Проте, відповідь на Претензію не надходила. На звернення позивача щодо прийняття мір до [PERSON] , Вінницьке районне управління поліції листом від 27.06.2024 р. повідомило, що ознаки кримінального правопорушення в даному випадку відсутні, у зверненні містяться ознаки цивільно-правових відносин та в разі не вирішення даної ситуації позитивним чином позивач може звернутися до суду із цивільним позовом про відшкодування моральних та матеріальних збитків [PERSON] . Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів на заяву позивача про захист прав споживача, листом від 19.06.2024р. повідомила, що з метою належного виконання завдань зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів Держпродспоживслужба звернулась листом до Міністерства економіки України з проханням прийняти рішення про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про захист прав споживачів за скаргою [PERSON] , проте жодних рішень, повідомлень з цього приводу позивачу не надходило. Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області на заяву позивача про захист прав споживача надало відповідь від 01.07.2024р. про те, що позивачу необхідно письмо звернутися до суб`єкта господарювання з вимогою згідно діючого законодавства про захист прав споживачів, на період воєнного стану припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю), здійснення позапланових заходів дозволено на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, та що [PERSON] має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи законних інтересів. Таким чином, як зазначає позивач, відповідачем ФОП [PERSON] , в порушення взятих на себе зобов`язань, не поставлено ані оплачений товар, ані повернуто грошові кошти за непоставлений товар, що й стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвало суду від 22.05.2025 року \~справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того, цією ж ухвалою витребувано з Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області реєстраційний номер облікової карти платника податків [PERSON] ( [ADDRESS] ), а у разі його відсутності, серію та номер її паспорту; - Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Національної поліції України (21018, м. Вінниця, вул. Пирогова, буд.4) відповідно засвідчені копії матеріалів перевірки звернення [PERSON] , щодо порушення його прав ФОП [PERSON] , зареєстроване в ІТС "Інформаційний портал Національної поліції України" за №9095 від 03.06.2024 року. Представник позивача адвокат Кучеренко О. М. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі за вимог, викладених у позовній заяві, просив суд їх задоволити. Щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, через судові повістки та оголошенням на офіційному сайті Судової влади. В судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань, до суду не надала. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що відповідно до платіжної інструкції АТ КБ «Приватбанк» від 29.12.2023р. та товарних чеків від 29.12.2023р. №29/1 та від 16.01.2024р. № 16/2, позивач 29.12.2023 року та 16.01.2024 року відповідно, у рахунок придбання меблів сплатив ФОП [PERSON] аванс за ліжко «Каліфорнія» (180x200 ніжки хром посилений каркас) в сумі 14000,00 грн., а 16.01.2024р. здійснив повну оплату за матрац «Соте їог [PERSON] (180x200) в сумі 16 500,00 грн., на загальну суму 30\~500 грн. (а.с.7, 8, 9) Відповідно до листа від 01.07.2024 року з Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області на заяву позивача про захист прав споживача надало відповідь про те, що позивачу необхідно письмо звернутися до суб`єкта господарювання із вимогою згідно діючого законодавства про захист прав споживачів, на період воєнного стану припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю), здійснення позапланових заходів дозволено на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, та що [PERSON] має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи законних інтересів.( а.с.10, 11). Згідно листа від 19.06.2024 року з Державної служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів на заяву позивача про захист прав споживача повідомлено, що з метою належного виконання завдань зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів Держпродспоживслужба звернулась листом до Міністерства економіки України з проханням прийняти рішення про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про захист прав споживачів за скаргою [PERSON] (а.с.12) . Як вбачається із матеріалів справи, 03.06.2024 року [PERSON] звернувся до Вінницьке районне управління поліції щодо прийняття мір до [PERSON] на, що була надана відповідь про те, що ознаки кримінального правопорушення в даному випадку відсутні, у зверненні містяться ознаки цивільно-правових відносин та в разі не вирішення даної ситуації позитивним чином позивач може звернутися до суду із цивільним позовом про відшкодування моральних та матеріальних збитків [PERSON] , що підтверджується листом від 27.06.2024 р. та матеріалами перевірки, які надані до суду на виконання ухвали суду від 22.05.2025 про витребування доказів (а.с.13). 13.03.2025 року позивачем на адресу ФОП [PERSON] засобами поштового зв`язку направлено Претензію про повернення сплачених позивачем коштів за непоставлений товар на загальну суму 30 500 грн. Відповідно до даних сайту оператора поштового зв`язку Укрпошта вказана Претензія вручена особисто [PERSON] 17.03.2025 року. (а.с.14-16, 17) Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» правовідносини щодо захисту прав споживачів регулюються цим Законом, Цивільним Кодексом України, Господарським Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що містять положення про захист прав споживачів. Частина 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно із ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно з ч.1 та 2 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав, в тому числі шляхом розробки та проведення відповідних освітніх програм. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно ч.2 ст.693 ЦК України - якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Судом встановлено, що відповідач не поставила позивачу товар, оплачений платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» від 29.12.2023р. та товарними чеками від 29.12.2023р. №29/1 та від 16.01.2024р. № 16/2 на суму 30 500 грн, чим порушила взяті на себе зобов`язання, тому позивач вправі вимагати повернення суми, яка сплачена за товар, який йому не було передано. Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] суми попередньої оплати товару за платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» від 29.12.2023р. та товарними чеками від 29.12.2023р. №29/1 та від 16.01.2024р. № 16/2 на суму 30 500 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У зв`язку із наведеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved