Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 13.06.2025 на електронну адресу Шполянського районного суду Черкаської області з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи підсистеми "Електронний суд" надійшла позовна заява, у якій представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» Романенко М.Е. просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №185472 від 09.06.2018 у розмірі 21430,73 грн. з яких: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1620,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 9855,00 грн. - сума заборгованості за пенею і штрафами. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що договір про споживчий кредит №185472 був укладений 09.06.2018 у вигляді електронного документа, із застосуванням електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора А767009, який був відправлений на номер телефона [NUMBER] . Кредитні кошти були надані відповідачу 09.06.2018 на платіжну картку № [NUMBER] у розмірі 4500,00 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» укладено договір факторингу №1 у відповідності до якого ТОВ «Авентус Україна» передає факторові за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, у позовній заяві зазначив щодо розгляду справи у його відсутність та у випадку неявки відповідача у визначені судом дату і час, не заперечує про винесення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті була належним чином повідомлена, однак в судове засідання не з`явилася. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 19.06.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 13.08.2025 було вирішено розглянути справу заочно у відсутність відповідача. Відповідач у встановлений судом строк, відзив до суду на позов, не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 09.06.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту №185472 у розмірі 4500,00 грн. на строк 20 днів за процентною ставкою 1,35% (фіксована) на день протягом пільгового періоду за користування кредитом, тип кредиту - кредит, тип процентної ставки - фіксована, мета отримання кредиту - для задоволення власних потреб, орієнтовна загальна вартість кредиту - 5715,00 грн., реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування 492,75 % (а.с. зворотня сторона 31- 33). Згідно листа №5591-ВП від 07.05.2025 кошти надані у кредит у сумі 4500,00 грн. переказані ТОВ «Авентус Україна» на банківський рахунок [PERSON] за реквізитами вказаними у договорі № [NUMBER] , (а.с. 51-55). За даними листа №4407/25-Е від 09.05.2025 зазначено що ТОВ «Авентус Україна» здійснив переказ коштів на картковий рахунок відповідача який зазначений у договорі за кодом транзакції creditplus383755 за договором №185472 (а.с. 35-39) Як вбачається з карти обліку договору виданої ТОВ «Авентус Україна» за договором №185472 від 09.06.2018, основний борг складає - 4500,00 грн., за процентами - 1620,00 грн., за пенею - 9855,00 грн., за штрафом - 400,00 грн. (а.с. 9-11). Згідно розрахунку заборгованості виданого ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором №185472 від 09.06.2018 загальна сума заборгованості становить 16375,00 грн. (а.с. зворотня сторона 46) Відповідно до договору факторингу № 1 від 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» у відповідності до якого ТОВ «Авентус Україна» передає факторові за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, що підтверджується додатковою угодою №5 від 13.09.2018 (а.с. 8, 15-зворотня сторона 17). Відповідно до форми реєстру прав вимог №6 до Договору факторингу № 1 від 12.04.2018, ТОВ «Авентус Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №185472 від 09.06.2018 у загальній сумі 6120,00 грн. з яких: 4500,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 1620,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, (а.с 43-44). Згідно довідки виданої ТОВ «Авентус Україна» [PERSON] прийняв умови договору №185472 та підписав його 09.06.2018 за допомогою одноразового ідентифікатора А767009, який був відправлений на номер телефону [NUMBER] (а.с. 46) Відповідно до довідки №84/25-АГ від 03.04.2025 виданої ТОВ «Авентус Україна» вказано що ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Він Фінанс» уклали договір про відступлення права вимоги до ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу №1 від 12.04.2018 (а.с. 47) Перехід прав від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» підтверджується додатковою угодою №5 до договору факторингу №1 від 12.04.2018 (а.с. 8). Повноваження Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наказом №55-к від 25.07.2024, протоколом №1706 від 25.07.2024, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, (а.с.7, 34, 40, 42, ). На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 22.03.2024, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, актом про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 12.06.2025, детальним описом робіт, виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», додатковою угодою до договору №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024 (а.с. 12-14, 18, 41,45, 48). 3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Фінансовими вважаються такі послуги - надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638ЦК України). Статтею ст.640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.642ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно постанови Верховного Суду від 15.01.2025 у справі 753/16762/15-ц Верховний Суд України неодноразово перевіряв законність таких дій банку на час дати підвищення базової відсоткової ставки і зазначав таке: "Якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", тобто до 9 січня 2009 року". Такі висновки викладені Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року у справі № 6-89цс12, від 19 грудня 2012 року у справі № 6-144цс12 та інших. Така правова позиція Великою Палатою Верховного Суду змінена не була. Судом встановлено, що 09.06.2018 відповідачем було договір про надання фінансового кредиту №185472 з ТОВ «Авентус Україна» про надання кредиту у розмірі 4500,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у разі невиконання умов договору. 09.06.2018 ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору (а.с. зворотня сторона 31- зворотня сторона 33). 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та Гарантія» відповідно до чинного законодавства укладений договір відступлення прав вимоги №1. Сума заборгованості відповідача відповідно до Відповідно до форми реєстру прав вимог №6 до Договору факторингу № 1 від 12.04.2018, становить 16375,00 грн. з яких: сума основного боргу - 4500,00 грн., за процентами - 1620,00 грн., за пенею - 9855,00 грн., за штрафом - 400,00 грн (а.с.43-44). Згідно із ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторонами у договорі факторингу є факторі клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України). Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти. Верховний суд у справі № 335/248/16-ц від 14.03.2018 року, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором зробив правовий висновок, що статтями 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Відповідно із наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] у зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань договір про надання фінансового кредиту №185472 умов договору станом на дату подачі позову не виконав. Заборгованість за вказаним договором у загальній сумі становить 21430,00 грн. з яких: 4500,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 1620,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 9855,00 грн.- сума заборгованості за пенею та штрафами. Суд критично ставиться до долучених до матеріалів справи інших індивідуальних частин кредитних договорів №99219 від 10.03.2018, №119980 від 02.04.2018, №134543 від 18.04.2018, №150465 від 05.05.2018, №164676 від 20.05.2018, оскільки вони не підтверджують наявність заборгованості [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №185472, тобто не стосуються предмета спору, та є іншими самостійними банківськими операціями (а.с. 19-31). Щодо строків позовної давності. У позовній заяві позивач вказує, що перебіг строку давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто по можливості реалізувати своє право у примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж судовому порядку. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЦК України Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 30.06.2023 на всій території України встановлений карантин було відмінено. Отже, строк позовної давності за кредитним договором, який мав спливти 09.06.2020, згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України був продовжений до 30.06.2023. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введено Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64 /2022, затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався неодноразово. На момент подачі позову діяв Указ Президента України № 271/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 3684-ІХ від 08.05.2024. Зокрема, Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024 «Про продовження воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 3891-ІХ від 23.07.2024, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 12.08.2024 на 90 діб. Отже, строк позовної давності за кредитним договором, на підставі п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, 24.02.2022 був зупинений на строк дії воєнного стану. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та чи є позов обґрунтованим. Пропуск позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Одночасно судом не може бути відмовлено у задоволенні позову і за недоведеністю, і з підстав пропуску позовної давності. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 337/2722/17 від 20 березня 2019 року. Враховуючи встановлені у даній цивільній справі обставини та приймаючи до уваги положення «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, суд приходить до висновку, що підстави для застосування строків позовної давності щодо вимог ТОВ «Він Фінанс» відсутні. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти за кредитом в сумі 4500,00 грн. в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд доходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, заяви про застосування строку позовної давності від відповідача до суду не надходили, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів та дійшов висновку про часткове задоволення позову. Щодо судових витрат. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в справі. Відповідно до норм ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, актом про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 12.06.2025, детальним описом робіт, виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», додатковою угодою до договору №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024 (а.с. 12-14, 18, 41,45, 48). Згідно детальним описом робіт, виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №33 від 22.03.2024 зазначено, що складання позовної заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до боржника підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості як надана послуга вартість якої коштує 5000,00 грн. (а.с. 45). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що понесені витрати є співмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити витрат на правову допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача такі витрати в сумі 5000,00 грн. Відповідач не оспорював укладення чи не укладення кредитного договору та відповідно отримання кредитних коштів і користування ними. Станом на день звернення до суду і цим позовом заборгованість по кредитному зобов`язанню відповідач не погасив. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. При задоволенні позову суд стягує з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн. відповідно до платіжної інструкції №185472 від 30.05.2025. Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Outcome: approved