Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики № 7229454 від 10 квітня 2024 року у розмірі 40 000 грн, з яких 16 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 16 000 гривень - заборгованість за процентами за користування позикою; 8 000 гривень - заборгованість за процентами на прострочену позику; а також стягнути заборгованість за кредитним договором № 22190-04/2024 від 17 квітня 2024 року у розмірі 11 900 гривень, з яких: 3 400 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 8 500 гривень - загальна заборгованість по відсотках, всього за договорами заборгованість у розмірі 51 900 гривень, а також понесені судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що 10 квітня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» (далі - первісний кредитор) та [PERSON] (далі - позичальник) було укладено договір позики 7229454. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 договору позики, реквізити та підпис сторін. Згідно з п.п. 2.1. договору позики, за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п.п. 2.5. договору позики, позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на вебсайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. Підписавши договір, відповідач підтвердив, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про захист персональних даних» (п.п. 8.3.3. п. 8 договору позики). Згідно з п.п. 9.1. договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом попереднього розміщення позикодавцем в Особистому кабінеті позичальника договору позики для вивчення та прийняття його умов позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле. До того ж, відповідно до п.п. 10.1.5 та п.п. 10.1.6 договору позики відповідач підтвердив, що вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ», які є невід`ємною частиною Договору, а також вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 11 січня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» Права Вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №7 від 18.09.2024 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40 000 грн, з яких: 16 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 000 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 8 000 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Відповідно до п. 1.3. договору факторингу, ТОВ «МАНІФОЮ» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в договору позики, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно з п. 3.9. Договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні дані боржників: прізвище, ім`я, по батькові, код, номер облікової картки платника податків, номер кредитного договору. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 18.09.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 7229454 в розмірі 40 000 грн., з яких: 16 000 г рн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 000 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 8 000 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. 17 квітня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22190-04/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.п. 3.3. п. 3 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 2.3. п. 2 кредитного договору, для отримання кредиту клієнт відвідує сайт товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією, а саме - Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; кредитними продуктами товариства, документами щодо взаємодії з споживачами, примірним договором про надання кредиту, інформацією про істотні характеристики послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту та іншою інформацією про фінансову послугу, яка розміщується товариством на сайті товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного Банку України (Інформація на сайті товариства). Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.п. 7.6 п. 7 кредитного договору). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 29.07.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29072024, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 900 грн, з яких: 3 400 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 8 500 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно з п. 3.9. договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. При перерахуванні коштів Клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні дані боржників: прізвище, ім`я, по батькові, код, номер облікової картки платника податків, номер кредитного договору. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 22190-04/2024 в розмірі 11 900 грн, з яких: 3 400 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 8 500 грн - заборгованість за відсотками. Представник позивача Грибанов Д.В. у судове засідання не з`явився, із позовної заяви вбачається, що він просить справу розглянути у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав і підтримав подану ним до початку розгляду справи по суті заяву про визнання позовних вимог. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази і враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України (далі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений законом або договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням. Судом встановлено, що 10 квітня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором на підставі правил надання коштів у позику ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено електронний договір № 7229454, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав позику у розмірі 16 000 гривень на строк 58 днів з 10.04.2024 по 07.06.2024 року включно з фіксованою процентною ставкою: розрахунковий період 1 (до 18 квітня 2024 року): акційна процентна ставка: 2,50000 на день (409768,00% річних); базова процентна ставка: 2,50000 на день (409768,00% річних), акційна процентна ставка застосовується за умови належного виконання позичальником зобов`язання щодо здійснення платежу за цим розрахунковим періодом, а також у разі здійснення відповідного платежу протягом трьох днів з моменту спливу строку цього розрахункового періоду; розрахунковий період 2 (до 07 червня 2024 року): основна процентна ставка: 2,50000% на день (37133,00% річних), реальна річна процентна ставка 190116%. Згідно з п. 5.4.2. договору позики позичальник [PERSON] зобов`язався повернути позику та сплатити нараховані проценти. Договір позики № 7229454 від 10 квітня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Умови договору не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач [PERSON] зобов`язання по договору позики № 7229454 від 10 квітня 2024 року не виконав, отримані у позику грошові кошти кредитору не повернув у встановлені цим договором строки та розмірі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, розмір якої станом на 18 вересня 2024 року становить 40 000 грн, з яких: 16 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 16 000 грн - заборгованість за процентами, за користування позикою, 8 000 грн - заборгованість за процентами на прострочену позику, що підтверджується розрахунком заборгованості та не заперечив відповідач, пояснивши у судовому засіданні, що позовні вимоги визнає повністю. Також судом встановлено, що 17 квітня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 22190-04/2024, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 400 грн строком на 100 днів, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 2,5% в 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. [PERSON] уклав зазначений кредитний договір шляхом підписання його електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач [PERSON] , у порушення умов кредитного договору № 22190-04/2024 від 17 квітня 2024 року зобов`язання по кредиту не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредиту, загальний розмір якої станом на 28 лютого 2025 року складає 11 900 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 3 400 грн; заборгованість за відсотками - 8 500 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 22190-04/2024 від 17 квітня 2024 року та з розміром якої відповідач [PERSON] у судовому засіданні погодився, визнавши позов повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частинами 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Матеріали справи свідчать, що зазначений договір позики та кредитний договір були укладені у спосіб, визначений чинним законодавством України з дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 11 січня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, на підставі якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги, зокрема і за договорам позики № 7229454 від 10 квітня 2024 року. Відповідно до копії витягу з реєстру боржників № 7 від 21 березня 2025 року до договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року, до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 7229454 від 10 квітня 2024 року. Згідно з копією акта прийому-передачі Реєстру боржників № 7 від 11 січня 2024 року за договором факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року, клієнт передав фактору зазначений реєстр боржників, у тому числі інформацію щодо боржника [PERSON] 29 липня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29072024, на підставі якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги, зокрема і за кредитним договором № 22190-04/2024 від 17 квітня 2024 року. Відповідно до копії витягу з реєстру боржників 21 березня 2025 року до договору факторингу № 29072024 від 29 липня 2024 року, до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 22190-04/2024 від 17 квітня 2024 року. Згідно з копією акта прийому-передачі Реєстру боржників від 29 липня 2024 року за договором факторингу № 29072024 від 29 липня 2024 року, клієнт передав фактору зазначений реєстр боржників, у тому числі інформацію щодо боржника [PERSON] . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 516 ЦК) Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст. 1078 ЦК, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В матеріалах справи немає доказів на підтвердження вручення відповідачу повідомлення про заміну сторони (кредитора) у спірних зобов`язаннях. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2 ст. 516 ЦК). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням. Відповідач [PERSON] зобов`язання по договору позики та кредитному договору не виконав, у зв`язку з чим з останнього підлягає стягненню на користь позивача ТОВ «ЄАПБ» заборгованість у розмірі 51 900 гривень, а саме заборгованість за договором позики № 7229454 від 10 квітня 2024 року у розмірі 40 000 грн, з яких 16 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 16 000 гривень - заборгованість за процентами за користування позикою; 8 000 гривень - заборгованість за процентами на прострочену позику, та заборгованість за кредитним договором № 22190-04/2024 від 17 квітня 2024 року у розмірі 11 900 гривень, з яких: 3 400 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 8 500 гривень - загальна заборгованості по відсотках. З огляду на вищезазначене і беручи до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, про що подав до суду власноруч написану заяву, і таке визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач визнав позов про стягнення заборгованості по кредитному договору до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 % відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 1 514 гривень, а інших 50 % відсотків сплаченого судового збору, що становить 1 514 гривень, належить стягнути на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved