Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

АТ «ОТП БАНК» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором №3000003345 від 18.01.2023 року, в розмірі 21\~355,01 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.01.2023 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №3000003345, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 27\~000,00 грн, строком на 60 місяць (тобто до 18.01.2028 року), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00% річних. Відповідач порушила умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 21.01.2025 року виникла заборгованість в розмірі 21\~355,01 грн, яка складається з: 20\~359,71 грн заборгованість за тілом кредиту, 995,30 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представником позивача разом з позовною заявою подано заяву, в якій він просив позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач подала заяву, в якій зазначила, що дійсно укладала з позивачем кредитним договір, відповідно до якого отримала кредит в розмірі 27\~000,00 грн, який вчасно не повернула. За період з 31.03.2025 року до 25.07.2025 року нею добровільно сплачено в рахунок погашення заборгованості 5\~008,58 грн. Крім того, просила розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписами\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція\~укласти електронний\~договір (оферта)\~має містити\~істотні умови,\~передбачені законодавством\~для відповідного\~договору,\~і виражати\~намір особи,\~яка її\~зробила,\~вважати себе\~зобов`язаною у\~разі її\~прийняття. Електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний\~договір вважається\~укладеним з\~моменту одержання\~особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті. Пропозиція\~укласти електронний\~договір (оферта)\~може бути\~зроблена шляхом\~надсилання комерційного\~електронного повідомлення,\~розміщення пропозиції\~(оферти)\~у мережі\~Інтернет або\~інших інформаційно-комунікаційних\~системах. Відповідь\~особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; вчинення\~дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку\~пропозицію,\~і ці\~роз`яснення логічно\~пов`язані з\~нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього\~Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у\~письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема : електронного\~підпису відповідно\~до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Закон України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» передбачає, зокрема, створення та використання удосконалених електронниих підписів. 18.01.2023 року між сторонами в електронному вигляді укладено кредитним договір №3000003345, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 27\~000,00 грн, зі сплатою 20,00% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 18.01.2028 року. Кредитний договір також містить додаток №1 «Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту». Зазначений кредитний договір, додаток №1 до нього, а також паспорт споживчого кредиту з додатком №1 до нього відповідачем підписано удосконаленим електронним підписом. Позивач надав відповідачу кредит шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у розмірі 27\~000,00 грн на банківський рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером №23033655 від 18.01.2023 року. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач припинила виконувати, у зв`язку з чим станом на 21.01.2025 року виникла заборгованість в розмірі 21\~355,01 грн, яка складається з: 20\~359,71 грн заборгованість за тілом кредиту, 995,30 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. В той же час, згідно з довідкою №30161 від 25.07.2025 року, виданою АТ «ОТП БАНК», відповідачем за період з 31.03.2025 року, тобто після подання позову (20.03.2025 року), до 25.07.2025 року добровільно сплачено в рахунок погашення за кредитним договором №3000003345 від 18.01.2023 року 5\~008,88 грн, з яких: 4\~013,58 грн в рахунок погашення тіла кредиту; 995,30 грн. в рахунок погашення відсотків за користування кредитом. Враховуючи те, що відповідач не виконала передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16\~346,13 грн ((20\~359,71 грн (заборгованість за тілом кредиту на момент подання позову) 4\~013,58 грн (сплачено відповідачем після подання позову)) + (995,30 грн (заборгованість за відсотками за користування кредитом на момент подання позову) 995,30 грн (сплачено відповідачем після подання позову)) = 16\~346,13 грн). В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку частковою сплатою відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково у зв`язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості після подання позову, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн.

Outcome: partial