Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

09.04.2025 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано\~тим,\~що 05.05.2021\~року між\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~Україна» та\~ [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~1881259\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту (далі\~-\~Договір),\~який відтворений\~шляхом використання\~позичальником одноразового\~ідентифікатора (електронного\~підпису)\~і був\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону відповідача.\~Підписуючи Договір\~відповідач підтвердила,\~що ознайомилася\~з усіма\~умовами,\~повністю розуміє,\~погоджується з\~ними і\~зобов`язується\~неухильно їх\~дотримуватися.Відповідно до\~п.\~1.2\~Кредитного договору,\~товариство зобов`язується\~надати клієнту\~грошові кошти\~в гривні\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а клієнт\~зобов`язується\~повернути кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені Договором.\~Договором визначено\~суму виданого\~кредиту 5600\~грн.\~на споживчі\~потреби,\~дату надання\~кредиту 05.05.2021\~року,\~строк кредиту\~5\~днів,\~стандартна процентна\~ставка \~1,90\~%\~в день.\~Згідно з\~п.\~2.1.\~кредит надається\~товариством,\~в межах\~дії Договору\~про надання\~коштів шляхом\~кредитування у\~безготівковій формі\~та перерахування\~коштів кредиту\~за реквізитами\~платіжної картки\~№ [NUMBER] \~або іншої\~платіжної картки\~клієнта.\~05.05.2021\~року на\~картковий рахунок\~відповідача було\~перераховано кредитні\~кошти в\~сумі 5600,00\~грн.\~за реквізитами\~платіжної картки\~№ [NUMBER] .\~Позивач на\~адресу відповідача\~направив вимогу\~про дострокове\~погашення заборгованості\~за кредитним\~договором №\~1881259\~від 05.05.2021\~року,\~проте,\~станом на\~дату подачі\~позову зазначена\~вимога була\~залишена Відповідачем\~без виконання.\~Станом на\~13.01.2025\~року загальний\~розмір заборгованості\~за кредитним\~договором становить\~15\~708\~грн.,\~яка складається\~з простроченої\~заборгованості за\~сумою кредиту\~в розмірі\~5\~600\~грн.,\~прострочена заборгованість\~за процентами\~в розмірі\~10\~108\~грн.24.12.2021 року між ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором у розмірі 15\~708 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22.07.2025 року від представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позов, у якому заперечувала проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовано тим, що позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідача про відступлення прав вимоги, перерахування коштів відповідачу. Розрахунок заборгованості, складений позивачем, реєстр прав вимоги не є доказами виникнення заборгованості. Також представник вказала, що заборгованість за користування кредитними коштами нарахована поза межами користування кредитом, на що у позивача відсутні правові підстави, тому така заборгованість є безпідставною. На підставі викладеного просить позов задовольнити частково. 28.07.2025\~року від\~представника позивача\~Пархомчука С.В.\~надійшла відповідь\~на відзив,\~у якій\~заперечував проти\~аргументів представника\~відповідача.\~Заперечення обґрунтовані\~тим,\~що боржник,\~який не\~отримав повідомлення\~про передачу\~права вимоги\~іншій особі,\~не позбавляється\~обов`язку\~погашення заборгованості\~та має\~право на\~погашення заборгованості\~первісному кредитору.\~Неповідомлення боржника\~про зміну\~кредитора не\~звільняє його\~від обов`язку\~погашення кредиту.\~Ні первісний\~кредитор,\~ні позивач\~не мали\~і не\~мають доступу\~до повного\~номера банківської\~картки відповідача,\~оскільки ця\~інформація є\~банківською таємницею.\~Отже,\~доступ до\~повного номера\~банківської картки,\~а також\~до виписки\~по картковому\~рахунку,\~на який\~були зараховані\~кредитні кошти,\~має виключно\~банк-емітент\~та безпосередньо\~власник зазначеної\~картки,\~тобто відповідач.\~Відповідач як\~власник карткового\~рахунку,\~на який\~було перераховано\~кредитні кошти,\~може самостійно\~отримати виписку\~по рахунку\~для підтвердження\~або спростування\~факту перерахування\~та отримання\~кредитних коштів.\~Однак відповідачем\~не надано\~суду належних\~і допустимих\~документальних доказів\~того,\~що відповідні\~кошти не\~були зараховані\~на його\~картковий рахунок,\~вказаний у\~договорі,\~або доказів\~того,\~що зазначений\~картковий рахунок\~йому не\~належить.\~Заперечуючи проти\~перерахування кредитних\~коштів,\~відповідач не\~був позбавлений\~можливості надати\~відповідні банківські\~дані чи\~інформацію на\~підтвердження своїх\~доводів,\~маючи при\~цьому безперешкодний\~і повний\~доступ до\~таких.\~В обґрунтування\~своїх вимог\~Позивач надав\~суду інформаційну\~довідку ТОВ\~«УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ\~РІШЕННЯ» (технологічного\~оператора платіжних\~послуг),\~яка підтверджує\~зарахування кредитних\~коштів.\~Зазначений документ\~містить відомості\~щодо суми\~перерахованих кредитних\~коштів,\~дати їх\~зарахування,\~а також\~реквізитів карткового\~рахунку.Відповідач, укладаючи кредитний договір з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», погодилась на умови, передбачені Договором. Відповідно п.4.2. за цим Договором, Порядок автопролонгації строку кредиту (далі-автопролонгація). 4.2.1. Сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Відповідно п.4.2.5 за цим Договором, Загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору та періоди пролонгацій). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. На підставі викладеного просить позов задовольнити. У судове засідання сторони не з`явилися. У відповіді на відзив представник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчук С.В. просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомили. У відзиві представник Зачепіло З.Я. просила позов задовольнити частково, а саме в розмірі 6\~132 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 05.05.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем в електронній формі укладено договір № 1881259 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти в сумі 5\~600 грн. строком на 5 днів з умовою їх повернення у вказаний строк та сплатою процентів у розмірі 0,95% на день - знижена ставка, 1,90 % - стандартна ставка. Підпунктом 2.1. Договору визначено, що кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до пп.2.2. Договору клієнт, підписуючи цей договір дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії договору та строку користування кредитним договором із закінченням строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п. 4.1.5. Договору) ще на 15 днів. Підпунктом 4.2.1. Договору встановлено, що сторони домовилися, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до умов Договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Підпунктом 4.2.3 Договору визначено, що за користування кредитом у період авто пролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 Договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п. 1.5.1. Договору. У пп. 4.2.5. Договору погоджено, що загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений у п. 1.3. Договору та періоди пролонгацій). Тобто, якщо в разі наступної (чергової) авто пролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така пролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. Згідно з п.п. 3.1. Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи з фактичної кількості днів у місяці та в році, тобто метод «факт-факт». Факт укладення Договору відповідачем не заперечувався, але заперечувалося надання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» їй кредитних коштів. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що позивачем не надано доказів перерахування коштів відповідачу. На підтвердження перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитних коштів відповідачу позивачем надано лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 28191-0403 від 04.03.2024 року, відповідно до якого 05.05.2021 року на виконання договору між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» було успішно перераховано на платіжну карту [NUMBER] в сумі 5\~600 грн. (а.с. 44). Оскільки номер картки, вказаної в 2.1.Договору, та сума кредиту відповідають інформації, вказаній в листі, суд дійшов висновку про доведення позивачем факту перерахування коштів відповідачу за Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вимогам процесуального закону відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх заперечень щодо виконання кредитодавцем обов`язку перерахування грошей за договором. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факт перерахування кредитних коштів відповідачу на вказану в Договорі картку в розмірі 5\~600 грн. 24.12.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого позивач за плату набув права вимоги до боржників, за кредитними договорами, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 1881259 від 05.05.2021 року. Відповідно до ст.\~627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 1881259 прострочене тіло становить 5\~600 грн., прострочені відсотки 10\~108 грн. Враховуючи, що відповідач кошти за Договором отримала, умови Договору щодо їх повернення не виконала, доказів повернення коштів суду не надала, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 5\~600 грн. У відзиві на позов представник відповідача, не погоджуючись з розміром нарахованих відсотків, вказала, що нарахування відсотків поза межами строку кредитування є безпідставним. Як встановлено судом, строк кредитування за Договором становить 5 днів. При цьому в Договорі його сторони погодили умови автопролонгації строку кредитування, але не більше ніж на 120 календарних днів. У вказаний період згідно з договором на заборгованість нараховується стандартна процентна ставка. Таким чином, умовами Договору визначено нарахування відсотків не більше 120 днів, у разі продовження користування кредитними коштами позичальником. Враховуючи, що відповідач суму кредиту не повернула, кредитодавець правомірно відповідно до умов Договору здійснював автопролонгацію строку кредитування. Згідно з долученим позивачем до відповіді на відзив розрахунком ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» проценти за користування кредитом в розмірі 10\~108 грн. нараховані за період з 05.05.2021 року по 01.10.2025 року, тобто понад 120 днів. Отже, кредитодавцем нараховувалися відсотки на заборгованість поза межами кредитування, що не відповідає умовам Договору. За наданим розрахунком ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за період з 05.05.2021 року по 05.09.2021 (включно). тобто 120 днів, сума заборгованості за відсотками становить 7\~341,60 грн. Таким чином, заборгованість за відсотками в розмірі 2\~766,40 грн., нарахована з 06.09.2021 року по 01.10.2021 року у період, який не охоплюється умовами Договору, є необґрунтованою, оскільки нарахована поза межа строку кредитування, а тому стягненню з відповідача не підлягає. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що розмір відсотків за користування кредитом за період з 05.05.2021 року по 05.09.2021 (включно) в сумі 7\~341,60 грн. відповідає умовам договору, відповідачем не спростований, а тому є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо аргументів відповідача про відсутність права вимоги у позивача. оскільки до позову не долучено доказів про направлення відповідачу повідомлення про відступлення прав вимоги за Договором, суд зазначає таке. ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до позову долучило копію вимоги до [PERSON] про виконання зобов`язань за кредитним договором від 13.01.2025 року, у якому повідомило відступлення прав вимоги та реквізити нового кредитора. Однак, позивачем не долучено доказів про направлення вказаної вимоги на адресу відповідача. Разом з тим, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, та постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 316/2100/15-ц, провадження № 61-18932св18. Враховуючи, що позивачем надано докази відступлення йому права вимоги за Договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», відсутність доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги не впливає на його обов`язок повернення кредиту. З урахуванням того, що відповідачем не надано доказів погашення заборгованості первісному кредитору, вищевказана сума боргу в загальному розмірі 12\~941,60 грн., з яких 5\~600 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7\~341,60 грн. прострочена заборгованість за відсотками за період з 05.05.2021 року по 05.09.2021 (включно), повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Оскільки позовні вимоги судом було задоволено частково, позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1\~995,75 грн. (12\~941,60*2\~422,40/15 708). Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 500 грн. 28.05.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про відшкодування судових витрат позивача у вищевказаному розмірі. У відзиві на позов представник відповідача Зачепіло З.Я., посилаючись на обов`язковість співмірності процесуальних витрат ціні позову, просила зменшити витрати на професійну правову допомогу до 4\~000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 500 грн. позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року; додаткову угоду № 1 до вказаного договору від 27.12.2024 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність, акт про отримання правової допомоги від 26.05.2025 року, відповідно до якого адвокатом надано такі послуги: зустріч та консультація щодо перспективи справи тривалістю 1 години вартістю 2\~000 грн., складення та подання позову тривалістю 2,5 години вартістю 5\~000 грн., інші клопотання, заяви до суду, моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи тривалістю 1,5 години вартістю 3\~000 грн., канцелярські витрати на виготовлення копій та відправка поштової кореспонденції вартістю 500 грн.; платіжну інструкцію від 26.05.2025 року про оплату за договором від 29.12.2023 року в розмірі 10\~500 грн. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial