Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

20 травня 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернулась із заявою заявник [PERSON] , в особі свого представника адвоката Статівка Олександра Євгеновича, заінтересовані особи [PERSON] , Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Людмила Олександрівна, в заві просить суду встановити факт, що громадянка [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та її чоловік [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , станом на час відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] постійно спільно проживали як дружина та чоловік та їх місце проживання було зареєстровано за однією адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [INFO] дід заявниці [PERSON] - [PERSON] помер у селищі Пісочин Харківського району Харківської області. [INFO] у селищі Пісочин Харківського району Харківської області померла баба заявниці [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на 1/2 частку житлового будинку за [ADDRESS] , які належали спадкодавцю [PERSON] , яка була спадкоємцем після свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , який народився [INFO] , що на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування, посвідченого Другою Дергачівською державною нотаріальною конторою 29.04.1963 року за № 830, [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар належне [PERSON] все домоволодіння, по половині домоволодіння кожний, що знаходиться в [ADDRESS] . 23.05.1963 року Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації вказане домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано на праві особистої власності за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі договору дарування від 29.04.1963 року та записано в реєстрову книгу за № 15-1467, інвентарна справа № 1704. 25.03.2025 року заявниця [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Слюсар Л.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно [PERSON] , померлої [INFO] , яка народилася [INFO] , що на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Слюсар Л.О. від 25.03.2025 року заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею не надано документа, який підтверджує факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . З вищевказаної постанови приватного нотаріуса Слюсар Л.О. вбачається, що згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцями за законом після смерті [INFO] [PERSON] є онуки спадкодавця - [PERSON] (заявниця) та [PERSON] (заінтересована особа), за правом представлення після смерті сина спадкодавця, [PERSON] , померлого [INFO] , які на момент смерті спадкодавця [PERSON] були неповнолітньою та малолітнім, та вважаються такими, що прийняли спадщину, згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України, що складається з 1/2 частки житлового будинку за [ADDRESS] , які належали спадкодавцю [PERSON] , яка була спадкоємцем після свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Спадщину [PERSON] прийняла, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , але не оформила своїх спадкових прав. Заявник зазначає, що встановлення судом вказаного факту, що має юридичне значення, який на даний час неможливо встановити іншим чином та шляхом, породить юридичні наслідки, тобто від встановлення цього факту залежить виникнення особистих та майнових прав заявниці [PERSON] , оскільки законом не визначено іншого порядку його встановлення, та встановлення цього факту необхідно заявниці [PERSON] з метою підтвердження у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар О.О. факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] для послідуючого отримання заявницею [PERSON] у вказаного приватного нотаріуса Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з 1/2 частки житлового будинку за [ADDRESS] , які належали спадкодавцю [PERSON] , яка була спадкоємцем після свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , який народився [INFO] , що на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказана заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». Ухвалою суду від 23 травня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрити окреме провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. 17 червня 2025 року представником заявника адвокатом Статівка О.Є. подано заяву, в якій просив залучити в якості заінтересованої особи Територіальну громаду Пісочинської селищної ради. Ухвалою суду від 17 червня 2025 року клопотання представниказаявника [PERSON] - Статівка Олександра Євгеновича про залучення заінтересованої особи - задоволено. Залучено до участі у цивільній справі № 639/3415/25 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Людмила Олександрівна про встановлення факту, що має юридичне значення, в якості заінтересованої особи: Територіальну громаду в особі Пісочинської селищної ради (код ЄДРПОУ: 04396727, Харківська область, Харківський район, с-ще Пісочин, вул. Беліменків ім., буд. 2). В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представника адвокат Статівка О.Є. підтримали заяву, просили задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від приватного нотаріусу Слюсар Л.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Суд вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог частин 1, 2, 4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що[INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.04.1988 року Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 13.04.1988 року зроблено відповідний запис за № 35. Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 21). [INFO] народився рідний брат заявниці - заінтересована особа [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.05.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 13.05.1997 року зроблено відповідний запис за № 1399. Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 26.04.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] , що народився [INFO] у м. Харкові, змінив ім`я, про що 26.04.2013 року складено відповідний актовий запис за № 15. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: [PERSON] (а.с. 25). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00048103756 від 22.11.2024 року, батько заявниці [PERSON] - [PERSON] , реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] , народився [INFO] в селищі Пісочин Харківського району Харківської області, батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 26). [INFO] батько заявниці [PERSON] та зацікавленої особи [PERSON] - [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.01.2001, актовий запис №433 (а.с. 27). [INFO] у селищі Пісочин Харківського району Харківської області помер [PERSON] , [INFO] - дід заявниці, що підтверджується копією свідоцтво про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 22.11.2024, про що 22.03.2000 складено відповідний актовий запис №61 (а.с. 30). За життя [PERSON] належала частина домоволодіння що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування. Так, відповідно до договору дарування, посвідченого Другою Дергачівською державною нотаріальною конторою 29.04.1963 року за № 830, [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар належне [PERSON] все домоволодіння, по половині домоволодіння кожний, що знаходиться в [ADDRESS] . 23.05.1963 року Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації вказане домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано на праві особистої власності за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі договору дарування від 29.04.1963 року та записано в реєстрову книгу за № 15-1467, інвентарна справа № 1704 (а.с. 33). З довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради» від 04.02.2025 року за вих. № 3378 вбачається, що згідно архівних реєстраційних матеріалів БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] зареєстровано: в 1/2 частці за [PERSON] згідно договору дарування, посвідченого Другою Дергачівською державною нотаріальною конторою 29.04.1963 року за № 830, про що 23.05.1963 року внесено відповідний запис в реєстрову книгу № 15 під реєстровим № 1467, та в 1/2 частці за [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою державною нотаріальною контрою Харківського району 09.10.1998 року за № 2-1440, про що 22.10.1998 року внесено відповідний запис в реєстрову книгу № 15 під реєстровим № 1467. Колишня адреса: [ADDRESS] (а.с. 34). [INFO] у селищі Пісочин Харківського району Харківської області померла [PERSON] , [INFO] - баба заявниці, що підтверджується копією свідоцтво про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 22.11.2024, про що 20.01.2005 складено відповідний актовий запис №17 (а.с. 31). 25.03.2025 року заявниця [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Слюсар Л.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно [PERSON] , померлої [INFO] , яка народилася [INFO] , що на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Слюсар Л.О. від 25.03.2025 року заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею не надано документа, який підтверджує факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Як зазначила заявниця, оскільки баба та дід перебували у шлюбі та мешкали за однією адресою, [PERSON] прийняла та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, але не оформила своїх спадкових прав. Копії свідоцтва про шлюб діда та баби у сімейному архіві не зберіглось. На підтвердження факту проживання діда та баби як чоловіка та дружини долучили до матеріалів справи копії витягу, повідомлення та будинкової книги. Згідно до повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00050257226 від 25.03.2025 року, Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області 10.07.1952 року складено актовий запис за № 44 про реєстрацію шлюбу між дідом та бабою заявниці по батьковій лінії, між [PERSON] та [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », та місце проживання яких було зареєстровано за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 28-29). Відповідно до повідомлення Пісочинської селищної ради від 02.05.2025 року за вих. № 02- 31/1556 на адвокатський запит адвоката Статівка О.Є., згідно із картотекою Пісочинської селищної ради за адресою: [ADDRESS] , станом на [INFO] (дата смерті [PERSON] ) були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Інформація може бути неповною, так як в 2000 році велися будинкові книги, і особисті картки заповнювалися лише при особистому зверненні особи. Інформація про адресу реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , станом на [INFO] в картотеці відсутня (а.с. 38). З будинкової книги « [PERSON] , [ADDRESS] , Люботинське відділення міліції» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали та їх місце проживання було зареєстровано за однією адресою, тобто у квартирі [ADDRESS] за вказаної адресою (а.с. 39-40). Як зазначено заявником та ії представником, назва вулиць де знаходився будинок декілька разів змінювалась до теперішнього часу проте отримати відповідну інформацію не надалось можливості, з підстав відсутності інформації в архівах. Крім того, факт проживання діда та баби заявниці однією сім`єю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Свідок [PERSON] пояснила, що з 1986 року мешкає за адресою [ADDRESS] та доводиться [PERSON] сусідкою та підтримували з ними дружні стосунки. [PERSON] знала подружжя [PERSON] , які мешкали разом, вели спільне господарство до смерті. [PERSON] помер ще у 2000 році, його дружина [PERSON] , померла у 2004 році, Свідок [PERSON] пояснила що доводиться заявниці матір`ю а померлі [PERSON] та [PERSON] доводились батьками її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Їй відомо, що свекр та свекруха перебували у зареєстрованому шлюбі, спільно проживали як чоловік та дружина до самої смерті за однією адресою: [ADDRESS] . Крім того їй відомо, що у 2000-2004 роки, тобто в роки, коли померли [PERSON] та його дружина [PERSON] , реєстрація місця проживання велася в будинковій книзі на будинок [ADDRESS] . Однак, після того, як реєстрація місця проживання почалася вестися в реєстрі, будинкова книга по будинку [ADDRESS] на ту частину, де проживали та були зареєстровані [PERSON] та його дружина [PERSON] , була втрачена, а залишилася лише стара будинкова книга на весь будинок, який на той час значився за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України , суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року у справі №1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01.01.2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; довідки з місця проживання, фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази), докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства, заяви, анкети, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного та ін. Встановлення факту проживання однією сім`єю діда та баби заявниці необхідно для реалізації права особистих майнових прав. Судом отримано достатньо доказів, які достовірно підтверджують факт спільного проживання як дружини [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та її чоловік [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , які постійно спільно проживали та були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] по день смерті останнього [INFO] , що підтверджено наявними у матеріалах справи документами та показами свідків. Заява частині встановлення факту що їх місце проживання було зареєстровано адресою: [ADDRESS] , задоволенню не підлягає, за недостатністю доказів. При цьому слід зазначити, що встановлення зареєстрованого місця проживання не впливає на реалізацію спадкових прав спадкоємців. Враховуючи вищевикладене, заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial