Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовною заявоюдо Водянської сільської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є онукою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] було складено заповіт №20-2 від 22.02.2019 року, посвідчений старостою виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області [PERSON] . Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповіла все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не вкладалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, [PERSON] . Інші спадкоємці\~після померлої[PERSON] відсутні. Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом строк [PERSON] звернулася Шостої запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для оформлення спадщини. 04 квітня 2025 року державним нотаріусом Зайцевою І.Г. було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок. Позивач зазначила, що оригінали правовстановлюючих документів на будинок залишилися у с. Дніпровка Василівського р-ну Запорізької області, яке є тимчасово окупованим починаючи з 27 лютого 2022 року. В подальшому, будинок також було пограбовано, а документи, що підтверджують право власності [PERSON] на будинок, - остаточно втрачені. Відповідно до листа №01-35/362/2025 року від 22.04.2025 року копію рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області у справі №2-2368/2010 отримати неможливо. Враховуючи, що інакше ніж у судовому порядку визнати право власності на спадкове майно не видається можливим, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 30.04.2025 позовну заяву [PERSON] до Водянської сільської військової адміністрації Василівського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2025 року підготовче провадження у справі було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті. Від позивача до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги та обставини викладені в позові підтримує, просить суд задовольнити в повному обсязі та розглянути справу без участі позивача. Відповідач про дату час, та місце судового засідання повідомлявся належним чином, представник відповідача про причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов не подавав. За правилами п. 1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.08.2024 року. За життя [PERSON] було складено заповіт №20-2 від 22.02.2019 року, посвідчений старостою виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області [PERSON] . Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповіла все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, - [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наступним. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.02.1961 року. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.10.1985 року. 07 серпня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області було зроблено відповідний актовий запис №208 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 07.08.2004 року. Після одруження прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] ». Інші спадкоємці після померлої [PERSON] відсутні. Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; форма власності: приватна, частка власності: 1/1. У встановлений законом строк [PERSON] звернулася Шостої запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для оформлення спадщини. 04 квітня 2025 року державним нотаріусом Зайцевою І.Г. було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу вказані оригінали правовстановлюючих документів на будинок залишилися у с. Дніпровка Василівського р-ну Запорізької області, яке є тимчасово окупованим починаючи з 27 лютого 2022 року. В подальшому будинок було пограбовано, а документи, що підтверджують право власності [PERSON] на будинок, - втрачено. Відповідно до листа №01-35/362/2025 року від 22.04.2025 року було повідомлено, що копію рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області у справі №2-2368/2010 отримати також неможливо. Отже, інакше, як в судовому порядку, визнати право власності на спадкове майно позивач позбавлена можливості. Судом враховано, що ст. 15 ЦК України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до норм статті 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦПК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 1236 ЦПК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно із ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4.14. ст. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Матеріалами справи підтверджено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] на праві приватної власності. Враховуючи вищевикладене, оскільки під час судового розгляду матеріалами справи підтверджено, що позивачка є онукою померлої [PERSON] і є її спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину, інших спадкоємців, які б в установлений законом термін і порядок звернулись би до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини немає, право власності спадкодавця на будинок підтверджено та не оспорюється жодною особою, права та законні інтереси інших осіб не порушено, суд приходить до висновку, що з урахуванням надання позивачем належних та допустимих доказів належності спадкодавцю на праві власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і визнання за [PERSON] права власності на вказаний будинок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved