Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

16.07.2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, у якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 280 000,00 грн. Просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказує, що позивач у період з 09.09.1996 по 31.03.2005 працював - підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та по ремонту обладнання № 22 шахтобудівельного управління, підземним гірничим майстром дільниці № 22 шахтобудівельного управління ВАТ «Суха Балка», з 31.05.2005 по 31.03.2010 та з 01.11.2014 по 27.06.2023 начальником підземної дільниці №23 шахтобудівельного управління ПрАТ «Суха Балка». 15 лютого 2024 року медичним висновком ЛЕК спеціалізованого профпаталогічного закладу охорони здоров`я ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» (висновок N? 267 від 15.02.2024 р.) [PERSON] було встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглуховатість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією В.О.Остапкович і Н.І.Пономарьової - захворювання професійне. Відповідно до Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) № ПС/3.1/20815-23 від 03.10.2023 та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 19 березня 2024 року підставою для виникнення у позивача професійного захворювання стало те, що працюючи в шахтобудівельному управлінні [PERSON] , внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених показників виробничого шуму та підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського науково- дослідного інституту промислової медицини від 15.02.2024 №267 підставою для встановлення професійних захворювань, також послужив профмаршрут у шкідливих умовах (18 років 2 місяці): 31.03.2005-31.03.2010 -ВА «Суха Балка», ШБУ начальник підземної дільниці N?23; 01.04.2010-31.10.2014 - ТОВ «Криворіжшахтобуд», ШБУ, начальник підземної дільниці N?23; 01.11.2014 -27.06.2023 -ПрАТ «Суха Балка», ШБУ начальник підземної дільниці N?23. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є: - аерозоль переважно фіброгенної дії: концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті в пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,225рази згідно «Гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони» затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14.07.2020 N?1596 і складала 2,45 мг/м3 при ГДК2.0 мг/м3); - шум, еквівалентний рівень звуку, дБА: 88,8 при гранично допустимому 80. Згідно Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) N?ПС/3.1/20815-23 від 03.10.2023, [PERSON] підпадав під дію шкідливих факторів, що мали місце при виконанні працівником технологічного процесу: пил фіброгенної дії з вмістом кремнію діоксиду 10-70%. За вмістом аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони- до 3 красу 1 ступеня (шкідливі); шум ( по рівню шуму - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); напруженість праці. Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Отже, Відповідач у справі не створив належні та безпечні умови праці на робочому місці позивача, внаслідок чого він отримав професійні захворювання, що призвели до встановлення [PERSON] втрати працездатності 20.06.2024 згідно висновку МСЕК [PERSON] встановлено 35% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ -30%, 5% по туговухості з 06 травня 2024 року безстроково, що підтверджено довідками серії 12 ААА N?1444994. У зв`язку з захворюванням у нього змінився образ і якість життя, він постійно відчуває задишку при незначному навантаженні, періодичні приступи задухи, які знімаються лише за допомогою медичних препаратів. Позивачач систематично турбують приступи кашлю, переважно у нічний час, що порушує сон позивача. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати, займатися фізичною роботою, відчувати повний смак життя, що негативно впливає на його психоемоційний стан. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ «Суха Балка» моральну шкоду у розмірі 280 000 грн. Ухвалою суду від 22.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18.08.2025 представник відповідача ПрАТ «Суха Балка» Заклецький В.В. подав відзив на позовну заяву. У якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з тим, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими. Звернув увагу суду, що робота на гірничодобудовному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються пільгами. Підприємство відповідача не приховувало важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, при укладанні трудового договору був повідомлений про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі їх наслідки впливу на здоров`я. Факт втрати позивачем професійної працездатності не призводить до відшкодування моральної шкоди, оскільки він погашається відшкодуванням втраченого заробітку або відповідної її частини, відшкодуванням позивачу витрат на медичну та соціальну допомогу, виплати одноразової допомоги, яка забезпечує фінансову можливість для соціальної реабілітації. Причиною виникнення у позивача професійного захворювання є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту, не зважаючи на забезпечення ними в повному обсязі. Крім того, позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсацію за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства, при цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Не доведено позивачем і факт перенесення ним моральних страждань, довідка МСЕК надана позивачем лише встановлює ступень втрати працездатності. Розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості, вказана сума не аргументована доказами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] у період з 09.09.1996 по 31.03.2005 працював - підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та по ремонту обладнання № 22 шахтобудівельного управління, підземним гірничим майстром дільниці № 22 шахтобудівельного управління ВАТ «Суха Балка», з 31.05.2005 по 31.03.2010 та з 01.11.2014 по 27.06.2023 начальником підземної дільниці №23 шахтобудівельного управління ПрАТ «Суха Балка», 27.06.2023 звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою, що також не заперечує представник відповідача (а.с. 8-10). Під час роботи у ПрАТ в позивача виникли професійні захворювання : хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглуховатість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією В.О.Остапкович і Н.І.Пономарьової, що також встановлено Актом від 19.03.2024 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, медичним висновком, випискою - епікризом (а.с. 14-15,16-18,20-22,23,24-25,26,27). Згідно Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) № ПС/3.1/20815-23 від 03.10.2023 підставою для встановлення професійних захворювань, послужив профмаршрут у шкідливих умовах (18 років 2 місяці). Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є: - аерозоль переважно фіброгенної дії: концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті в пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,225рази згідно «Гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони» затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14.07.2020 N?1596 і складала 2,45 мг/м3 при ГДК2.0 мг/м3); - шум, еквівалентний рівень звуку, дБА: 88,8 при гранично допустимому 80. Крім того, [PERSON] підпадав під дію шкідливих факторів, що мали місце при виконанні працівником технологічного процесу: пил фіброгенної дії з вмістом кремнію діоксиду 10-70%. За вмістом аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони- до 3 красу 1 ступеня (шкідливі); шум ( по рівню шуму - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); напруженість праці. Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі) (а.с.11-13). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 19 березня 2024 року, професійне захворювання у [PERSON] виникло через роботу на протязі 18 років 2 місяців в умовах впливу шкідливих факторів (а.с.16-18). Відповідно до висновку МСЕК від 20.06.2024 [PERSON] встановлено 35% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ -30%, 5% по туговухості з 06 травня 2024 року безстроково, що підтверджено довідками серії 12 ААА N?1444994. (а.с.19). Згідно копії Договору про надання правничої допомоги, укладеного [PERSON] з адвокатом Кадук В.В., копії Акта приймання-передачі правничої допомоги до умов Договору від 04.12.2024 року; копії Розрахункової квитанції серії БВАІ №913140789095 від 08.07.2025 року, позивачем було понесено витрати на правничу допомогу на суму 6661,60 грн. (а.с. 28,29-30,31). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Судом встановлено, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст.153,237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1, 3 статті 13 Закону України Про охорону праці, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст.ст. 23,1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання виражається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Суд вважає доведеним факт спричинення позивачу моральної шкоди у зв`язку з втратою останнім працездатності, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Окрім того, наявний причинний зв`язок між виникненням професійних захворювань у [PERSON] та діями відповідача. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійне захворювання виникло у позивача під час його роботи саме на підприємстві відповідача, що підтверджується копією Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19 березня 2024 року. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. У зв`язку з тим, що відповідно до положеньст.237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Так, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Отриманим професійним захворюванням позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки він постійно відчуває стійкий біль та інші негативні наслідки. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає що матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачу моральної шкоди в результаті ушкодження здоров`я. Тому суд відкидає посилання представника відповідача на те, що позивачем не було доведено завдання йому моральних страждань через спричинене йому професійне захворювання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, де виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності у розмірі 35 %, періоду роботи на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з відповідача в розмірі 175 000 грн. без урахування утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність пільг, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону представником позивача надано суду копією Договору про надання правничої допомоги, укладеного з адвокатом Кадук В.В.; копію Акта приймання-передачі правничої допомоги до умов Договору від 01.07.2025 року; копію Розрахункової квитанції серії БВАІ №913140789095 від 08.07.2025 на суму 6661,60 грн. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 4163,50 грн. Крім того, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки даний позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1750 грн. На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved