Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.06.2024 відповідачка, з метою отримання банківських послуг, підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підписавши заяву, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що разом з заявою-анкетою Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банком, на підставі вищезазначеного договору, відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № [NUMBER] на використання кредитного ліміту, строк дії - 06/28. Також сторонами погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком: тип та розмір кредитного ліміту відновлювальна кредитна лінія, до 200\~000,00 грн.;тип кредитної картки «Універсальна»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка 42,0 % річних; розмір мінімального обов`язкового платежу 5 % від заборгованості, але не менше, ніж 100 грн. щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачка підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачці кредит та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка, у свою чергу, зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до умов договору, щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості. Але у процесі користування коштами відповідачка не здійснювала належним чином своєчасне погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала та внаслідок цього виникла прострочена заборгованість, яка, станом на 14.05.2025, складає 37\~578,89 грн. та складається з:29\~998,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7\~579,91 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просить стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді від 26.06.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в клопотанні просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За таких обставин, згідно ч. 2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.280\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 23.06.2024 відповідачка підписала заяву, відповідно до якої просила банк надати банківські послуги у вигляді платіжної картки кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом до 200\~000,00 грн. Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 23.06.2024 відповідачка підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля.Відповідно до заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 23.06.2024 сторони узгодили наступні умови: тип кредитного договору - відновлювальна кредитна лінія; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка 42,0 % річних; мінімальний обов`язковий платіж 5 % від заборгованості, але не менше, ніж 100 грн. шомісячно, 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Своїм підписом відповідачка підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг та погодилася з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку. Таке приєднання відповідачкою вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. Заявою про приєднання до Умов та правил надання послуг передбачено, зокрема, розмір кредитної лінії, відсоткова ставка за кредитом, строк кредитування, розмір щомісячного мінімального обов`язкового платежу тощо. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 16.05.202 [PERSON] отримала кредитну картку«Універсальна» № 5457082250841595 зі строком дії до 06/28. Також, у довідці АТ КБ «Приватбанк» зазначено розмір кредитних лімітів, які були змінені за час користування кредитним рахунком: 23.06.2024 0,00 грн; 24.07.2024 30\~000,00 грн.; 01.11.2024 0,00 грн. Відповідно до виписки за договором б/н за період з 23.06.2024 по 16.05.2025 вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами за допомогою кредитної картки. Проте, відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором припинила виконувати належним чином, внаслідок чого банком нарахована заборгованість, яка станом на 14.05.2025 становить 37\~578,89 грн. та складається з: 29\~998,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7\~579,91 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦКУкраїни правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628ЦКУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.638ЦКУкраїни договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ч. 1 ст.634ЦКУкраїни договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За статтями 526, 612ЦКУкраїни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наявність угоди між сторонами підтверджується заявою позичальника та паспортом кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст.1054ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.1049ЦКУкраїни позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.610ЦКУкраїни порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1 і 3 ст.12ЦПКУкраїни встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76-82ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.13ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, у судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно надав відповідачці грошові кошти, які остання зобов`язалася повернути щомісячними платежами у визначений строк, проте свої зобов`язання не виконала належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 37\~578,89 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також судові витрати. Суд вважає встановленим факт порушення відповідачкою умов кредитного договору, а заборгованість в сумі 37\~578,89 грн., яка складається з: 29\~998,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7\~579,91 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Згідно вимог ст.141ЦПКУкраїни суд стягує з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved