Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

26 лютого 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернувся представник Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Україна» - адвокат Бабур О.П. з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач, основним видом діяльності якого є «Управління нерухомим майном за винагороду на основі контракту» надає послуги з утримання будинку та його прибудинкової території, виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги власникам квартир. Співвласниками квартири по [ADDRESS] були [PERSON] (батько Відповідача) та [PERSON] (мати Відповідача) які померли. Після смерті батьків в квартирі залишився проживати син який продовжує користуватися житлово-комунальними послугами та послугами з управління будинком - [PERSON] . Відповідач отримує комунальні послуги, послуги з управління будинком, централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, електропостачання, при цьому не виконує зобов`язання по їх оплаті, чим спричиняє Позивачу який є балансоутримувачем даного будинку матеріальні збитки, у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за управління будинком, та комунальні послуги. утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоча у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок Споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України (постанова в справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року), а також Верховний Суд (постанова в справі №750/12850/16-й від 26 вересня 2018 року). Відповідно до пункту 4 Протоколу №201805/19 загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Україна» розташованого за адресою: м. Київ, вул. Фучика, буд. 8 (ідентифікаційний код 22907479) від 19 травня 2018 року затверджений кошторис доходів та витрат ОК «ЖБК «Україна» на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі: 5,53 гривень за 1 метр квадратний загальної площі квартири для 2-9 поверхів; 5,02 гривень за 1 метр квадратний загальної площі квартири для першого та цокольних поверхів. Згідно з Витягом з Протоколу загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Україна» (код 22907479) від 17.12.2023 року №202312/17 був затверджений кошторис доходів та витрат ОК «ЖБК Україна» на 2024 рік та встановлений з 01 січня 2024 року розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі: 8,89 гривень за 1 метр квадратний загальної площі квартири для 2-9 поверхів; 8,04 гривень за 1 метр квадратний загальної площі квартири для першого та цокольних поверхів. За період, що зазначений в прохальній частині цієї позовної заяви, у Відповідачів утворилася заборгованість (детальний розрахунок додається до цієї позовної заяви). З врахуванням наведеного просили стягнути з [PERSON] на користь Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Україна» заборгованість за наданні послуги з утримання будинку та прибудинкової території та комунальних послуг за період з 01.06.2021 року по 31.12.2024 року на загальну суму 77 522,51 грн. (сімдесят сім тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні, 51 копійка, а саме: 68 011,03 грн. (шістдесят вісім тисяч одинадцять) грн. 03 коп. - основної заборгованості; 7 516,72 грн. (сім тисяч п`ятсот шістнадцять) грн. 72 коп. - інфляційних збитків. 1 994,77 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 77 коп. - 3% річних. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2025 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 27 лютого 2025 року. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшла до суду 21 березня 2025 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача з`явилась, позов повністю підтримала, вказала що відповідач заборгованість за надані послуги не погасив, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б. Позивач до суду додаткових заяв, пояснень не подавав, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12 - 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Заяв та / або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128 - 131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Судом встановлено, що протоколом №201805/19 від 19 травня 2018 року загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Україна» затверджено кошторис доходів і витрат ОК «ЖБК України», встановлено з 01 червня 2018 року розмір внеску (тарифу) на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі: - 5,53 грн. за 1 м2 загальної площі квартири для 2 - 9 поверхів; - 5,02 грн. за 1 м2 загальної площі квартири для першого та цокольних поверхів (а.с. 10 - 15). Відповідно до кошторису ОК «ЖБК УКРАЇНА» на 2018 рік, розмір внеску (тарифу) становить: 5,53 площі для 2 - 9 поверхів та 5,02 площі для першого і цокольних поверхів (а.с. 19). Отже, членами кооперативу на загальних зборах було встановлено розмір внесків (тарифів) на утримання будинку та прибудинкової території, який підлягає застосуванню з 01 червня 2018 року. Як вбачається з витягу з протоколу загальних зборів Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Україна» №202312/17 від 17 грудня 2023 року, затверджено кошторис доходів і витрат ОК «ЖБК України» на 2024 рік та встановлено з 01 січня 2024 року розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі: - 8,89 грн. за 1 м2 загальної площі квартири для 2 - 9 поверхів; - 8,04 грн. за 1 м2 загальної площі квартири для першого та цокольних поверхів (а.с. 16 - 18). Згідно з кошторисом ОК «ЖБК УКРАЇНА» на 2024 рік, розмір внеску становить: 8,89 грн/кв.м площі для 2 - 9 поверхів та 8,05 грн/кв.м площі для першого і цокольних поверхів (а.с. 20). Отож, з 01 січня 2024 року для членів Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Україна» діють нові розміри внесків (тарифів) на утримання будинку та прибудинкової території, затверджені рішенням загальних зборів. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №313754260 від 24 лютого 2025 року наданим позивачем, реєстраційний номер майна 36092481; тип майна: квартира; адреса нерухомого майна: [ADDRESS] ; Загальна площа: 79,80 кв.м., Житлова площа: 47,00 кв.м., Загальна вартість нерухомого майна: 143 985,00 грн.; технічний опис майна: кількість кімнат - 3. Відомості про право власності: дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 25.05.2012; дата внесення запису: 25.05.2012; [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; форма власності: приватна; частка власності: 1 / 2: підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, 1-1272, 22.05.2012, Київська державна нотконтора №9; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 25.05.2012; дата внесення запису: 25.05.2012; [PERSON] ; причина відсутності коду: інша причина відсутності ІдН; форма власності: приватна; частка власності: 1 / 4; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, 1-1274, 22.05.2012, Київська державна нотконтора №9; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 25.05.2012; дата внесення запису: 25.05.2012; [PERSON] ; причина відсутності коду: особа померла; форма власності: приватна; частка власності: 1 / 4 (а.с. 7). Отже, власниками зазначеного об`єкта нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , а також [PERSON] (особа померла). Відповідно до розрахунку заборгованості за внесками на утримання будинку та прибудинкової території та спожиті житлово-комунальні послуги гр. [PERSON], що мешкає в [ADDRESS] наданим позивачем, заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та комунальних послуг за період з червня 2021 року по грудень 2024 року становить 77 522,51 грн., з яких: 68 011,03 грн. - накопичений борг з урахування перерахунків та сплати; 7 516,72 грн. - інфляційна складова; 1 994,77 грн. - 3% річних (а.с. 8 - 9). Судом також досліджено досудову вимогу №15/02/25 від 15 лютого 2025 року (а.с 22), договір про надання правової допомоги (а.с. 24 - 27), попередній розрахунок суми судових витрат (а.с. 28), акт прийому-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги від 21 лютого 2025 року (а.с. 29). Інших доказів надано суду не було. Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем що використовуються для надання відповідної комунальної послуги і разі укладення договорів з обслуговування внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Як вбачається з статей 64, 66, 67, 162 ЖК України, власники квартир, наймачі повинні своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією, яка обслуговує будинок, а також приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 45 від 24 січня 2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Аналогічний обов`язок покладено на власника, наймача квартири і пунктом п`ять частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Згідно з статтею 9 вказаного Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отримання ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованість за внесками на утримання будинку та прибудинкової території та спожиті житлово-комунальні послуги гр. [PERSON], що мешкає в [ADDRESS] за період з червня 2021 року по грудень 2024 року становить 77 522,51 грн., з яких: 68 011,03 грн. - накопичений борг з урахування перерахунків та сплати; 7 516,72 грн. - інфляційна складова; 1 994,77 грн. - 3% річних. Однак у наданому розрахунку відсутні відомості, щодо кого саме здійснювалося нарахування відповідних платежів, тобто не зазначено конкретного споживача або співвласника квартири, на якого покладено обов`язок зі сплати внесків та вартості житлово-комунальних послуг. Така невизначеність у розрахунку не дає можливості встановити належного боржника, а відтак унеможливлює підтвердження обґрунтованості та розміру заявлених до стягнення сум. Крім того, у розрахунку визначено оплату за комунальні послуги з центрального опалення, гарячого водопостачання та водовідведення однак протоколами загальних зборів членів кооперативу та відповідними кошторисами не встановлено розмірів внесків за відповідні послуги. Відсутність встановлення таких тарифів свідчить про відсутність правових підстав для їх нарахування та стягнення з відповідача. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Однак позивачем не надано жодних доказів укладення такого договору з відповідачем. Позивач у позовній заяві зазначала що факт відсутності договору про надання послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України (постанова в справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року), а також Верховний Суд (постанова в справі №750/12850/16-й від 26 вересня 2018 року). Проте Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 27 березня 2023 року справа № 920/1343/21 виклав правові позиції, серед яких для стягнення заборгованості за відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг необхідним також є доведення факту надання та споживання послуг (також пункт 4.12 постанови Верховного Суду від 21.04.2020 у справі № 910/7968/19). У такому разі обов`язок доказування і подання доказів надання послуг покладається на позивача. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач є власником зазначеного об`єкта нерухомого майна або що саме йому фактично надавалися відповідні житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим належних доказів на підтвердження позовних вимог суду не надано. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. На підставі викладеного в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed