Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Позивач зазначає, що 18.04.2019 між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, про що складено актовий запис № 424. У період шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який після розірвання сімейних стосунків проживає разом із матір`ю. Факт проживання підтверджується актом обстеження умов проживання від 24.06.2025. Позивач вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, здоровим, має нерухоме майно та транспортний засіб, інших утриманців не має. У зв`язку з цим, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на ч. 2 ст.\~84 СК України, яка надає право матері, з якою проживає дитина, на утримання від батька дитини незалежно від матеріального становища та зайнятості матері. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали вимоги, з мотивів наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Коробкова Г.О. подала відзив на позовну заяву, згідно із яким відповідач визнав позов частково, погодившись на сплату аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не погодився з вимогою про стягнення 1/3 частки доходу. Щодо аліментів на утримання дружини відповідач просив визначити їх у розмірі 1/8 частки з усіх видів доходу. В обґрунтування заперечень відповідач послався на те, що на його утриманні перебуває батько інвалід II групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 15.08.2019 серії 12 ААБ №\~464053 Крім того, після того, як позивачка переїхала до своїх батьків, відповідач, за його словами, продовжував брати активну участь у вихованні сина як матеріально, так і духовно. Відповідач також зазначив, що розмір аліментів має визначатися з урахуванням матеріального становища обох батьків, стану їхнього здоров`я та інших обставин, передбачених ст. 182-184 СК України. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] просили задовольнити позов частково з підстав, наведених у відзиві. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення Позовна заява [PERSON] подана 02.07.2025 надійшла до Соснівського районного суду м.\~Черкаси 03.07.2025. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.07.2025 відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд 12.08.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення. ІІ. Мотивувальна частина рішення Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Щодо стягнення аліментів на дитину Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК\~України). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У цій справі судом установлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано 18.04.2019 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (актовий запис № 424). У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з актом обстеження умов проживання від 24.06.2025, дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] в с. Хацьки Черкаського р-ну Черкаської обл. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум\~на дітей до 6 років у розмірі 2 563 грн. Отже, з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів не може бути менший 1\~281,50 грн. Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того, суд ураховує, що обов`язок щодо утримання дитини несе кожен із батьків (ст. 180 СК України), а отже, і позивачка має нести витрати на утримання сина пропорційно до своїх можливостей. З огляду на вказане, суд зазначає, що позивачкою не подано належних і допустимих доказів, які б свідчили про необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі, ніж визначений законодавством як типовий (безспірний) для утримання однієї дитини - 1/4 від усіх видів доходу платника. Надані матеріали справи не містять доказів, що свідчили б про наявність у дитини особливих потреб, значних додаткових витрат на лікування чи розвиток, які б об`єктивно зумовлювали необхідність збільшення частки аліментів до 1/3 доходу відповідача. Отже, оцінюючи сукупність наданих доказів та обставини, встановлені у справі, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/3 від усіх видів доходу не є обґрунтованою. При цьому запропонований відповідачем розмір 1/4 доходу відповідає інтересам дитини та забезпечує виконання обов`язку батька щодо її утримання. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання сина у частці 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Одночасно суд зазначає, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо стягнення аліментів на дружину При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання жінки до досягнення дитиною трьох років суд виходить із положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Так, ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до вимог ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Частиною 1 ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд бере до уваги, що відповідач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували щомісячний розмір витрат на утримання його батька та доводили істотність цих витрат для зменшення розміру аліментів на утримання дружини. Сам по собі факт, що батько відповідача є особою з інвалідністю не звільняє відповідача від виконання обов`язку утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку, передбаченого ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні діти зобов`язані утримувати непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги. Потреба у такій допомозі визначається з урахуванням матеріального становища батьків, зокрема наявності пенсії, соціальних виплат, пільг чи іншого майна, що може приносити дохід. Матеріали справи не містять даних про те, що батько відповідача позбавлений джерел існування та що його утримання повністю або переважно покладається на відповідача. Оскільки позивачка фактично проживає разом із малолітньою дитиною, доглядає її вона має право на аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Відповідач не довів обставин, які б свідчили про неможливість або істотні перешкоди для надання матеріальної допомоги дружині-матері. Суд критично оцінює доводи відповідача про необхідність зменшення частки аліментів на утримання дружини з 1/6 до 1/8 від усіх видів доходу, оскільки право матері, з якою проживає дитина, на утримання до досягнення дитиною трьох років має пріоритетний характер та покликане забезпечити належні умови для догляду за дитиною. Визначений позивачем розмір 1/6 частки доходу, на переконання суду, є обґрунтований і достатній для задоволення мінімальних потреб матері. Така частка, у поєднанні з аліментами на дитину, не перевищує межу, встановлену законом, та не є надмірним фінансовим навантаженням для відповідача, враховуючи його працездатність, наявність майна та відсутність інших утриманців, окрім батька, витрати на утримання якого не доведені у належний спосіб. За таких обставин, суд визнає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином сторін трирічного віку. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, як позивача у цій справі з вимогами про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір». Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 3028 грн. Згідно із п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що судом прийнято рішення про задоволення двох позовних вимог, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 2\~422,40 грн судового збору (3028 грн*0,4*2). Відповідно до положень п. 1 ч.\~1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial