Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

19.09.2025 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив припинити стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25.06.2014 р.н. у справі №636/1974/14-ц з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі частина всіх видів заробітку щомісячно. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23.05.2024 по справі №636/192/24 стягнуто аліменти з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] та судовий збір. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 06.10.2021 по справі №636/3330/21 [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно сина [PERSON] , виховання та утримання дитини здійснює [PERSON] . У зв`язку з викладеним позивач вважає за доцільне припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина на користь відповідача у виконавчому провадженні №44059684, відкритому на підставі виконавчого листа №636/1974/14-ц. Представник третьої особи старший державний виконавець Завалій Е.Т. надала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що перевіркою інформації, яка міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Відділі перебуває ВП № 44059684 з примусового виконання виконавчого листа Чугуївського міського суду Харківської області №636/1974/14-ц від 15.07.2014 року про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 27.05.2014 року, з дня звернення до суду, до досягнення ним повноліття, але не нижче ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 17.07.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевикладеного рішення суду, на підставі звернення із заявою стягувана про прийняття виконавчого документу до виконання. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. У разі неможливості досягнення між батьками угоди про добровільне відрахування (сплату) одним з них аліментів, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду. Якщо боржник не сплачує аліменти у визначений в рішенні строк, державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувана і боржника. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. З 01.03.2015 по 01.09.2018 року до Відділу не надходили відомості щодо працевлаштування боржника, квитанції про Сплату аліментів, а також щодо матеріальної допомоги дитині. 10.09.2018 державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] , станом на 01.09.2018 року заборгованість складає у розмірі 52204 грн.68 коп. Із розрахунку заборгованості вбачається, що БОРЖНИК незважаючи на те, що обізнаний про свої обов`язки та про наявність виконавчого провадження, не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання рішення (повне або часткове), тривалий час не сплачував аліменти, за рішенням суду. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. 10.09.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 02.04.2019 державним виконавцем за заявою стягувана було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.04.2019 року заборгованість складає у розмірі 59600,00 грн. \~ \~ \~ \~02.04.2019 державним виконавцем повторно винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відносно боржника. Отже, законодавство покладає на особу зобов`язання своєчасно та в повному обсязі сплачувати аліменти, при Ньому якщо аліменти стягуються за рішенням суду, то невиконання чи неналежне виконання такого обов`язку має негативні наслідки у вигляді додаткової відповідальності. Державним виконавцем заходами примусового виконання виконавчого провадження встановлено, що Боржник отримує дохід (пенсія) у Головному управлінні ПФУ. 12.08.2024 державним виконавцем направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 27.08.2024 до Відділу надійшла відповідь з ПФУ про повернення вищевказаної постанови без виконання, у зв`язку із закінченням строку виплати відносно боржника. Відрахування із пенсії боржника не проводилось. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2024 складає у розмірі 418901,85 грн., згідно інформації наданих ДПІ України, доходи від трудових та цивільно-правових договорів. 30.07.2024 до Відділу звернулась [PERSON] із заявою про прийняття виконавчого документу до примусового виконання виконавчий лист № 636/192/24 виданий 22.07.2024 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 січня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. 30.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевикладеного рішення суду, на підставі звернення із заявою стягувана про прийняття виконавчого документу до виконання. 29.08.2024 до Відділу звернувся боржник [PERSON] із заявою про закриття виконавчого провадження, на підставі заочного рішення справа №636/192/24 від 23.05.2024 року Чугуївського міського суду Харківської області про стягнення з боржника [PERSON] та з стягувана [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 січня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. Ознайомившись із вищевказаним рішенням суду Чугуївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зазначає наступне: Відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, не звільняє від сплати аліментів. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Щодо позовних вимог в заочному рішенні суду справа №636/192/24 від 23.05.2024 року Чугуївського міського суду Харківської області про стягнення аліментів з [PERSON] та з [PERSON] на утримання дитини, СУД задовольнив вимоги гр. [PERSON] . Вказане заочне рішення суду не передбачає підстав щодо закриття виконавчого провадження за № 44059684 з примусового виконання виконавчого листа Чугуївського міського суду Харківської області №636/і974/14-ц від 15.07.2014 року про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 27.05.2014, з дня звернення до суду, до досягнення ним повноліття, але не нижче ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави закриття виконавчого провадження, підлягає закінченню, зокрема, у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. Враховуючи вищевикладене, у Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВІДСУТНІ законі підстави для закриття виконавчого провадження. Щодо суті позову поклалися на розсуд суду. Позивач надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судові засідання 27.03.2025, 19.05.2025, 10.07.2025 та 08.08.2025 до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про місце та час судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, відзив на позов та заяв про розгляд справи без її участі не надала. Представник третьої особи надала заяву просила розглянути справу без участі представника відділу, поклалася на розсуд суду. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у смт. Новопокровка, Чугуївського району, Харківської області народився [PERSON] , батьками записано: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05.09.2013 (а.с.9). Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25.06.2014 (рішення набрало законної сили 03.07.2014) по справі №636/1974/14-ц (копія а.с.10-11) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частина від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27.05.2014 року, з дня звернення до суду, до досягнення ним повноліття, але не нижче ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та судовий збір на користь держави у розмірі 243.80 грн. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 06.10.2021 (копія а.с.16-20, рішення набрало законної сили 11.11.2021 а.с.69) по справі №636/3330/21 (а.с.59) [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно [PERSON] , стягнуто судовий збір. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23.05.2024 (рішення набрало законної сили 24.06.2014) по справі №636/192/24 (копія а.с.12-15) з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 січня 2024 року до досягнення дитиною повноліття, та судовий збір на користь держави у розмірі по 1211.20 грн. з кожного. Крім того з вказаного рішення вбачається, що заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22.06.2020 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] (рішення по справі №636/4898/19 від 22.06.2020 а.с.61); Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 06.10.2021 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] (рішення по справі №636/3330/21 від 06.10.2021 а.с.16-20, 59, 60); рішенням виконавчого комітету Новопокровської селищної ради № 176 від 20.12.2021 неповнолітньому [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та призначено над ним опікуном [PERSON] . Згідно копії листа Чугуївського ВДВС від 10.09.2024, адресоваго [PERSON] (а.с.23-26) вбачається аналогічне відзиву третьої особи та відсутність у відділу підстав для закриття ВП №44059684. Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень (а.с.56-57) у Чугуївському ВДВС перебуває ВП №44059684 (боржник [PERSON] , стягувач [PERSON] ), стан примусове виконання; ВП №75648934 (боржник [PERSON] , стягувач [PERSON] ) стан відкрито; ВП №62716802 (боржник [PERSON] , стягувач [PERSON] ), стан завершено. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до ст.141\~СК\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями частин другої та третьої\~статті 181 СК України\~визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Відповідно до п.17\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів,\~\~а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої\~статті 197 СК України\~може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.06.2022 по справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22), від 28.09.2022 по справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22) Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] перебуває на утриманні та проживає разом з опікуном [PERSON] , [INFO] , з 20.12.2021; батьки [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав (з 22.06.2020 та 06.10.2021 відповідно). При цьому на примусовому виконанні перебуває два виконавчих провадження (№44059684 та №75648934) щодо стягнення з позивача аліментів на утримання сина на користь різних стягувачів, тобто наявне подвійне стягнення Відповідно ч. 4\~ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено дитина [PERSON] проживає з опікуном [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні, батько (позивач) та мати (відповідач) позбавлені батьківських прав, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі судового рішення №636/1974/14-ц від 25.06.2014, виданого Чугуївським міським судом Харківської області. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу\~статей 267 - 271 СК України\~вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. Водночас обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного вбачається, що факт не проживання дитини з матір`ю, на користь якої стягуються аліменти утримання сина, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів, які стягуються на підставі судового рішення №636/1974/14-ц від 25.06.2014, виданого Чугуївським міським судом Харківської області. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитина на користь відповідача. Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 19 лютого 2024 року. Відповідно до положень частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ЦПК України\~не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору. Таким чином, суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у цілому, доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині припинення стягнення з нього аліментів та звільнення від сплати аліментів в подальшому, є обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню. Частинами 1-4\~статті 12 ЦПК України\~установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст.\~81, ч. 1 ст.\~83 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Outcome: approved