Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] , яка діє як законний представник в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації, про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. У обґрунтування вимог позову вказано, що [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник (мати) - [PERSON] (далі - позивач) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори Піцул В.Ю. 03 липня 2020 року (зареєстровано в реєстрі за №1-598), набула у власність грошові кошти із відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк», Банк) на: депозитному рахунку № [NUMBER] , у сумі 82000,18 грн.; картковому рахунку № [NUMBER] , у сумі 3115,84 грн.; картковому рахунку № [NUMBER] , у сумі 30,00 євро; на рахунку «Бонус плюс» № [NUMBER] зі всіма відсотками та компенсаціями, належних померлому [PERSON] , на підставі довідки, наданої 08.05.2020 року за №20.1.0.0.0/7- 200508/4657 АТ КБ «ПриватБанк» 06.01.2021 року на адресу відповідача було направлено заяву малолітньої [PERSON] , від імені якої діяли батьки [PERSON] та [PERSON] , про перерахування коштів спадкоємця на поточний рахунок, яка була посвідчена приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка В.М. У подальшому, [PERSON] надійшов лист від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» вих.. №20.1.0.0.0/7-210112/11111 від 09.02.2021 року, в якому відповідач вказав, що грошові кошти можуть бути перераховані виключно на картку АТ КБ «ПриватБанк», після перевірки документів про спадщину. При цьому АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно не перерахувало грошові кошти на рахунок малолітньої [PERSON] , відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК». Станом на день звернення до суду із позовом на поточний рахунок малолітньої [PERSON] грошові кошти, які входять до складу спадщини, не були перераховані. На підставі викладеного, просила суд, стягнути з відповідача на користь [PERSON] , грошові кошти що містяться на: депозитному рахунку № [NUMBER] , у сумі 82000,18 грн.; картковому рахунку № [NUMBER] , у сумі 3115,84 грн.; картковому рахунку № [NUMBER] , у сумі 30,00 євро. та понесені судові витрати. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25.06.2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] , яка діє як законний представник в інтересах [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 14.09.2021 року на адресу Кременчуцького районного суду Полтавської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні позову. 14.09.2021 року на адресу Кременчуцького районного суду Полтавської області від представника відповідача надійшли додаткові пояснення. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.10.2021 року позовну заяву залишено без руху. 05.11.2021 року позивачем усунуто вказані недоліки відповідно до ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.10.2021 року. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.11.2021 року цивільну справу №536/966/21, передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколову О.М. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.12.2021 року заяву [PERSON] , яка діє як законний представник в інтересах [PERSON] , залишено без руху. 18.07.2022 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.12.2021 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2022 року цивільну справу №536/966/21-ц - прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М. та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 25.05.2023 року на адресу суду від Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі та просили суд залучити до участі у справу Відділ служби у справах дітей виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2024 року занесеною до протоколу судового засідання залучено до участі у справу у якості третьої особи, Відділ служби у справах дітей виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника, вимоги підтримав, просив задовольнити. Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без фіксації технічними засобами, проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, з урахуванням тривалого перебування справи у суді суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник (мати) - [PERSON] (далі - позивач) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори Піцул В.Ю. 03 липня 2020 року (зареєстровано в реєстрі за №1-598), набула у власність грошові кошти із відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк», Банк) на: депозитному рахунку № [NUMBER] , у сумі 82000,18 грн.; картковому рахунку № [NUMBER] , у сумі 3115,84 грн.; картковому рахунку № [NUMBER] , у сумі 30,00 євро; на рахунку «Бонус плюс» № [NUMBER] зі всіма відсотками та компенсаціями, належних померлому [PERSON] , на підставі довідки, наданої 08.05.2020 року за №20.1.0.0.0/7- 200508/4657 АТ КБ «ПриватБанк» 06.01.2021 року на адресу відповідача було направлено заяву малолітньої [PERSON] , від імені якої діяли батьки [PERSON] та [PERSON] , про перерахування коштів спадкоємця на поточний рахунок, яка була посвідчена приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка В.М. Листом від 09.02.2021 року № 20.1.0.0.0./7-210112/11111 Банк, надав відповідь, зазначивши, що відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України грошові кошти списуються з рахунку на підставі розпорядження клієнта, якому належить цей рахунок. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник - особа, з рахунку якої ініціюється переказ коштів. Оскільки спадкоємець не є платником та особою, якій належить рахунок спадкодавця, у спадкоємця відсутні підстави для надання розпорядження банку на переказ коштів. Водночас, відповідно до ч.2 ст.1071 ЦПК України грошові кошти можуть бути написані з рахунку клієнта без його розпорядження зокрема у випадках, встановлених законом. Відповідно до п.9-3 Інструкції щодо порядку відкриття та закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків-резидентів та нерезидентів, затвердженої Постановою НБУ від 12.11.2003 №492, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадковому власнику поточного/вкладного (депозитного) рахунку на підставі документів, визначених законодавством України. Отже, виплата спадщини є одним із випадків списання коштів, які діють без розпорядження. Тому Банк виконує обов`язки з виплати коштів спадкоємцем шляхом переказу коштів з рахунку, який належить спадкодавцю, на рахунок спадкоємця, який відкритий у Банку. Такий спосіб виконання обов`язки з виплати спадщини повністю відповідає законодавству України. Отже, для отримання спадщини необхідно звернутися до обслуговуючого відділення Банку та надати пакет документів про спадщину. Після того, як документи пройдуть перевірку, грошові кошти можуть бути перераховані на картку АТ КБ «ПриватБанк». Судовим розглядом встановлено, що станом на день розгляду справи на поточний рахунок малолітньої [PERSON] грошові кошти, які входять до складу спадщини, не були перераховані. Згідно із положеннями ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1228 ЦК України, визначено, що вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Заповіт, складений після того, як було зроблене розпорядження банку (фінансовій установі), повністю або частково скасовує його, якщо у заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад, або якщо заповіт стосується усього майна спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відтак, у встановленому законом порядку малолітня [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , (копія свідоцтва додається до позовної заяви). Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до п.9-3 Розділу І Інструкції «про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів» затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 01.04.2019 року № 56), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 р. за № 1172/8493, фізична особа має право зробити відповідне розпорядження банку щодо коштів, що їй належать, на випадок своєї смерті (далі - розпорядження). На розпорядженні клієнта, яке складається у формі окремого документа або є додатком до договору, має бути зазначена дата його складання. Розпорядження засвідчується підписом уповноваженого працівника банку і зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку. Дія розпорядження може бути повністю або частково скасована заповітом відповідно до статті 1228 Цивільного кодексу України. Банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника поточного/вкладного (депозитного) рахунку на підставі документів, визначених законодавством України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши спір між сторонами з підстав, зазначених в позові, суд приходить до остаточного висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 908,00 грн. та витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Outcome: approved