Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

04 березня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» (далі: позивач) звернулось до [PERSON] (далі: відповідач) з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами: - №102174364 від 14.02.2022 у розмірі 11\~739,20 грн., з яких 11\~000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 376,20 грн. - заборгованість за відсотками, 363 грн. заборгованість за комісією; - №002/11958081-SP від 15.11.2021 у розмірі 7\~580,10 грн., з яких: 3\~396,90 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 4\~183,20 грн. загальна заборгованість за відсотками; - №34907-06/2024 від 26.06.2024 у розмірі 28\~800 грн., з яких: 6\~000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 10\~800 грн. заборгованість за відсотками, 12\~000 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями; - №5578195 від 21.02.2022 у розмірі 52300,05 грн., з яких: 14\~500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 37\~800 грн. сума заборгованості за відсотками. Обґрунтовуючи заявлену позовну вимогу позивач посилається на набуття права вимоги за вищевказаними кредитними договорами, за якими боржником є відповідач, не виконання останнім своїх зобов`язань за вказаними вище договорами, що змусило його звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. До судового засідання, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду сторони не з`явилися. Позивач просив розгляд справи здійснювати за своєї відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, про що зазначив у позовній заяві. Відповідач причину неявки не сповістив. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави передбачені ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, судом, не встановлені. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини: 14.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладений договір №102174364 про споживчий кредит №102174364, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 11\~000 грн. на 77 днів, сплатою 639 відсотків річних та комісії у сумі 363 грн. Узгоджений графік платежів. Також відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту. ТОВ «Мілоан» своє зобов`язання за вищевказаним договором виконало, надало відповідачу кредит у заявленому розмірі, що підтверджується платіжним дорученням №39836297 від 14.02.2022. 21.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладений договір №5578195 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 14\~500 грн. на строк 360 дні, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 726,35 %. Між сторонами узгоджений графік платежів. Також відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту. 26.06.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем укладений договір №34907-06/2024 про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 6 000 грн. строком на 120 днів, сплатою денної процентної ставки 1,50 %, що становить 547,50 % річних, сплатою штрафу у розмірі 200 % від суми у разі прострочення чергового платежу. Між сторонами узгоджений графік платежів. Також відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту. Позивач набув право вимоги за вищевказаними договорами, за якими боржником є відповідач, що підтверджується договором факторингу №16072024 від 16.07.2024, актом прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №16072024 від 16.07.2024, витягом з реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024, договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №№191124/2 від 19.11.2024, витягом з реєстру боржників за договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024, договором факторингу №19062023 від 19.06.2023, актом прийому-передачі боржників №2 за договором факторингу №19062023 від 19.06.2023, витягом з реєстру боржників №2 до договору факторингу №19062023 від 19.06.2023. Крім того, 14.11.2021 відповідач звернувся до АТ «Таскомбанк» з заявою-анкетою №899308 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank. Іншого договору, укладеного між АТ «Таскомбанк» та відповідачем, крім зазначеної заяви, матеріали справи не містять. 04.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та позивачем укладений Договір факторингу №НІ/11/19-Ф про відступлення права вимоги, зокрема, за кредитним договором №002/11958081-SP від 15.11.2021, укладеним між АТ «Таскомбанк» та відповідачем. При тому, кредитний договір №002/11958081-SP від 15.11.2021, позивачем не наданий. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує: За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Приписами ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Приписами ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022, серед іншого, внесені зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його п.18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Здійснюючи тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд у постанові від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23 виснував, що у період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18.10.2023 у справі № 706/68/23. Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати неустойки. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1 та 2 ст.1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами №102174364 від 14.02.2022, №34907-06/2024 від 26.06.2024, №5578195 від 21.02.2022 належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість визначена позивачем з урахуванням штрафних санкцій у загальній суми 92\~839,25 грн. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу за вказаними договорами перед позивачем. За таких обставин, оскільки відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Таким чином, беручи до уваги, що на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати штрафу, заборгованість відповідача за кредитними договорами №102174364 від 14.02.2022, №34907-06/2024 від 26.06.2024, №5578195 від 21.02.2022 за тілом кредиту, комісією та відсотками, що існує на момент розгляду справи в суді у загальній сумі 80\~839,25 грн., має бути стягнута з відповідача у судовому порядку. Разом з тим, за не надання позивачем кредитного договору №002/11958081-SP від 15.11.2021 та відповідно, недоведеності укладення зазначеного договору, позов у частині стягнення заборгованості за вказаним договором у розмірі 7580,10 грн. задоволенню не піддягає. Одночасно суд зазначає, що укладений 04.04.2024 між позивачем та АТ «Таскомбанк» договір факторингу №НІ/11/19-Ф не підтверджує укладення 15.11.2021 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем кредитного договору №002/11958081-SP. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову становить 100\~419,35 грн., з яких задоволено 80\~839,25 грн. При зверненні з до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3\~028 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог у сумі 2\~437,59 грн. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Outcome: partial