Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» - Тараненко А. І. звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 363324426\~від 03.01.2022\~у розмірі\~74\~026,42 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.01.2022\~ між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було\~укладено кредитний\~договір №363324426\~на суму\~29\~900,00\~грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV27G3E. Одночасно з підписанням Кредитного договору, первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану [PERSON] у заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписання Кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного Кредитного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: - 29 900,00 грн 03.01.2022 на банківську карту № 5375-41XX-XXXX-8822 Відповідача, яку Відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору. \~28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, термін дії якого продовжено додатковими угодами, на виконання якого підписали Реєстр прав вимоги № 172 від 08.02.2022, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, на виконання якого його сторони підписали Реєстр прав вимоги №10 від 31.07.2023 до договору факторингу, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників № б/н від 29.05.2025 за договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 74\~026,42 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором та у період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» й станом на дату подання позовної заяви відповідачем не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 74 026,42 грн, яка складається з: 29 900,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 44 126,42 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). У зв`язку з тим, що [PERSON] добровільно взятих на себе зобов`язань не виконує позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою Холодногірського районного суду міста Харкова від 20 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та задоволено клопотання по витребування доказів. Представник позивача адвокат Тараненко А.І. у позовній заяві\~просив розглянути справу за відсутністю представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом неодноразового направлення копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками на адресу зареєстрованого місця проживання, які відповідно до відмітки в рекомендованому повідомленні останній не отримав. Поштова кореспонденція повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відзив на позов не надав. Заяв, клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.\~191\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено\~та підтверджується\~матеріалами справи,\~що 03.01.2022\~ між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було\~укладено договір\~кредитної лінії\~№\~363324426\~на суму\~29\~900,00\~грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV27G3E. Відповідно до п.1.1. договору,\~Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 29900 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти закористування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 41 на звороті). Згідно з пунктами 1.2, 1.3 договору сума кредитного ліміту вказана в пункті 1.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 29900,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено до 08.01.2022 (а.с. 41 на звороті). У пункті 1.7 договору сторони погодили, що кредитна лінія надається строком на 5 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 08.01.2022. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (а.с. 41 на звороті). У пункті 1.8 договору сторони погодили, що встановлений в пункті 1.7 договору строк дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умова, описаних в цьому пункті, не обмежена(а.с. 41 на звороті). Пунктом 1.9 договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1 виключно на період строку визначеного в пункті 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 766,50 % річних, що становить 2,10 % від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2 за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах пункту 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 766,50 % річних, що становить 2,10 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що позичальник інформується в особистому кабінеті. 1.9.3. у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому пунктом 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 % річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на зазначене вище та у порядку\~статті 212 Цивільного кодексу України\~сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах пункту 1.8. цього договору. Базова процентна\~ставка за\~користування кредитом\~не застосовується\~протягом строку\~дисконтного періоду\~виключно за\~умови,\~якщо розмір\~базової процентної\~ставки більший\~ніж 2,10\~процентів від\~суми кредиту\~за кожен\~день користування\~кредитом.\~В усіх\~інших випадках\~нарахування процентів\~за базовою\~процентною ставкою\~здійснюється відповідно\~до умов\~цього пункту\~Договору (а.с. 41 на звороті, 42). За умовами пункту 1.12 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні\~статті 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: 1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду. Однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; 1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним; У пункті\~1.14.1\~договору встановлено,\~що орієнтовна\~загальна вартість\~кредиту для\~суми кредиту\~за першим\~траншем,\~що вказана\~в пункті\~1.3.\~договору,\~за умови\~застосування до\~відносин між\~сторонами правил\~нарахування процентів\~за дисконтною\~процентною ставкою\~складає 33039,50\~грн та\~включає в\~себе загальні\~витрати за\~кредитом у\~вигляді процентів\~за користування\~кредитом у\~розмірі 3139,50\~грн та\~суму кредиту\~у розмірі\~29900,00\~грн.\~Орієнтовна реальна\~процентна ставка,\~розрахована згідно\~методики Національного\~банку України,\~складає 146268,05\~%\~річних,\~при цьому\~загальна вартість\~першого траншу\~за кредитом\~у процентному\~вираженні за\~строк дисконтного\~періоду складає\~110,50\~%\~від суми\~першого траншу (а.с. 42). Пунктом 1.14.2\~передбачено,\~що у\~разі настання\~передбаченої пунктом\~1.9.3.\~договору відкладальної\~обставини,\~що має\~наслідком виникнення\~у позичальника\~зобов`язань\~по оплаті\~процентів,\~за встановлений\~в пункті\~1.2.\~договору строк\~у розмірі,\~що розрахований\~за базовою\~процентною ставкою\~-\~орієнтовна загальна\~вартість кредиту\~складає 33039,50\~грн та\~буде включати\~в себе\~загальні витрати\~за кредитом\~у вигляді\~процентів за\~користування кредитом\~у розмірі\~3139,50\~грн та\~суму кредиту\~у розмірі\~29900,00\~грн. (а.с. 42). Пунктом 4.3\~цього договору\~передбачено,\~що за\~порушення позичальником\~строків повернення\~кредиту та/або\~прострочення сплати\~процентів у\~строки,\~визначені договором,\~кредитодавець має\~право стягнути\~з кредитодавця\~пеню за\~кожен день\~прострочення в\~розмірі подвійної\~облікової ставки\~Національного банку\~України,\~що діяла\~у період\~прострочення,\~але не\~більше ніж\~15\~%\~від суми\~простроченого платежу.\~Сукупна сума\~неустойки (штраф,\~пеня),\~нарахована за\~порушення позичальником\~зобов`язань\~за даним\~договором,\~не може\~перевищувати половину\~суми кредиту,\~одержаної позичальником\~за даним\~договором. (а.с. 43). Як убачається\~зі змісту\~пункту 5.1\~договору невід`ємною\~частиною цього\~договору є\~Правила та\~Паспорт споживчого\~кредиту,\~що надано\~позичальнику до\~укладення договору.\~Уклавши цей\~договір,\~позичальник підтверджує,\~що він\~ознайомлений,\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується\~неухильно дотримуватись\~Правил,\~текст яких\~розміщений на\~сайті кредитодавця:\~www.moneyveo.ua. (а.с. 43 на звороті). За умовами пункту 4.3 договору проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини 2\~статті 625 ЦК України. (а.с. 43). Згідно з пунктом 4.4 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та\~Закону України "Про електронну комерцію",\~що має\~таку саму\~юридичну силу\~як і\~власноручний підпис (а.с. 43 на звороті). Аналогічна інформація\~викладена в\~Паспорті споживчого\~кредиту продукту\~"СМАРТ"\~до договору\~№ 363324426\~від 03.01.2022 (а.с. 40-41). Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV27G3E, який 03.01.2022 о 18:15:50 год. відправлено та відповідач ввів 03.01.2022 о 18:28:11\~год.\~у відповідне\~поле інформаційно-телекомунікаційної\~системи (а.с. 20). Договір містить інформацію про анкетні дані відповідача, його місце проживання, податковий номер, електронну адресу та номер телефону. Видача кредитних коштів згідно з договором № 363324426 від 03.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідачу [PERSON] у розмірі 29900,00 грн. здійснена шляхом переказу цих коштів на платіжну картку № [NUMBER] і підтверджується платіжним дорученням № ded92536-d17c-49ed-bcb0-bce7a9d09cee від 03.01.2022 (а.с. 8 на звороті). Також, згідно з наданою АТ «Універсал Банк» інформацією, в ході детальної перевірки підтверджено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] . На платіжну картку № [NUMBER] ,\~що належить\~ [PERSON] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] )\~було зарахування\~коштів 03.01.2022\~у сумі\~29900,00\~грн. (а.с. 105 на звороті). З наданої АТ «Універсал Банк» виписки про рух коштів по картці від 24.06.2025 суд вбачає, що 03.01.2022 о 18:28:31 на картку № 5375-41XX-XXXX-8822 клієнта [PERSON] \~здійснений переказ\~грошових коштів\~на суму\~29\~900,00\~грн. (а.с. 107). 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. Пунктом 2.1 договору факторингу передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п.п.1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2) (а.с. 76-81). 28.11.2019\~ТОВ «Таліон\~Плюс» та\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» уклали\~додаткову угоду\~№ 19,\~згідно з\~якою строк\~дії договору\~факторингу №\~28/1118-01\~від 28\~листопада 2018\~року продовжено\~до 31.12.2020 (а.с. 81 на звороті). 31.12.2020\~ТОВ «Таліон\~Плюс» та\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» уклали\~додаткову угоду\~№ 26,\~згідно з\~якою сторони\~визначили,\~що «право\~вимоги» -\~права грошових\~вимог клієнта\~до боржників\~по сплаті\~суми боргу\~за кредитними\~договорами,\~строк платежу\~за якими\~настав,\~а також\~права вимоги,\~які виникнуть\~в майбутньому;\~строк дії\~договору факторингу\~№28/1118-01\~від 28.11.2018\~продовжено до\~31.12.2021. (а.с. 82-86). 31.12.2021\~сторони договору\~факторингу уклали\~додаткову угоду\~№ 27,\~відповідно до\~якої строк\~дії договору\~продовжено до\~31.12.2022\~включно (а.с. 87). 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023 включно (а.с. 87 на звороті). 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024 (а.с. 88). 08.02.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 складено та підписано реєстр права вимоги № 172, за яким передані (відступлені) права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 363324426\~від 03.01.2022\~ на загальну суму 60\~661,12 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту\~29900,00 грн., заборгованість по відсоткам\~30\~761,12 грн. (а.с. 67-68). Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2020 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги № 172 від 08.02.2022 за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, складеного 31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони підтвердили, що станом на 31.12.2022 фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог за Реєстром № 172 від 08.02.2022 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 57). Згідно з протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 172 від 08.02.2022, складеного 08.02.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони підтверджують, що предмет факторингової операції, зокрема зміст та обсяг відступлених прав вимоги згідно Реєстру індивідуалізовано належним чином; сторони підтверджують погоджену дату відступлення (передачі) прав вимоги, визначених в Реєстрі\~08.02.2022; клієнт передав, а фактор прийняв за реєстром прав вимоги до боржників в кількості 3113 осіб, загальна сума заборгованості переданої за реєстром становить 54494037,58 грн. (а.с. 57 на звороті). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Розділом 2 Договору факторингу 2 визначено, що ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується\~відступити фактору\~права вимоги,\~зазначені у\~відповідних реєстрах\~прав 6\~вимоги,\~а ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу 2 під правом вимоги розуміється всі права ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом. 1.5 Договору факторингу 2 встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору. Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу 2 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб(а.с. 59-63). 03.08.2021\~сторони договору\~факторингу уклали\~додаткову угоду\~№ 2,\~відповідно до\~якої строк\~дії договору\~продовжено до\~31.12.2022\~включно (а.с. 64 на звороті). 30.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 3, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 30.12.2024 включно (а.с. 64). На виконання Договору факторингу\~№ 05/0820-01 його сторони підписали Реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до договору факторингу, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги (на загальну суму 74026,42 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту\~29900,00 грн., заборгованість по відсоткам\~44126,42 грн. (а.с. 74-75). Згідно з протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023, складеного 31.07.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», сторони підтверджують, що предмет факторингової операції, зокрема зміст та обсяг відступлених прав вимоги згідно Реєстру індивідуалізовано належним чином; сторони підтверджують погоджену дату відступлення (передачі) прав вимоги, визначених в Реєстрі\~31.07.2023; клієнт передав, а фактор прийняв за реєстром прав вимоги до боржників в кількості 21534 осіб, загальна сума заборгованості переданої за реєстром становить 433615757,09 грн. (а.с. 56). 29.05.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників № б/н від 29.05.2025 за договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 74026,42 грн. (а.с. 51-55). Відповідно до п.1.2. Договору факторингу 3 перехід від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Позивач стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 29.05.2025 Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 29.05.2025 до Позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу 3 (а.с. 75 на звороті). Факт передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Позивача згідно Договору факторингу 3 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 29.05.2025 до Договору факторингу 3 підтверджується платіжною інструкцією(а.с. 69-71). ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, виписки з особового рахунку за Кредитним договором, у [PERSON] залишок заборгованості за Кредитним договором № 363324426 від 03.01.2022 складає 74 026,42 грн, яка складається з: 29 900,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 44 126,42 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1статті 530 ЦК України). Статтею 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1статті 1055\~ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Також, частинами 1, 2\~статті 207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. З договору № 231437330 від 06.07.2020 суд вбачає, що відповідно до вимог частини 1статті 638\~ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»(електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір № 363324426 від 03.01.2022 укладений у формі електронного документу з електронними підписами сторін між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позичальником [PERSON] , про надання кредиту, є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленимст.3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Статтею 512\~ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини 1статті 517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1ст. 519 ЦК України). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. За змістом ч. 1 ст. 1077\~ЦПК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до приписів\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1079 ЦК України\~визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). Статтею 1082\~ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. У суду відсутні докази про те, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, належним чином не виконував свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати відсотків, порушивши умови кредитного договору. Копії договорів факторингу містять підписи уповноважених представників сторін та скріплені печатками, на підтвердження укладання таких договорів. Оскільки умовами укладених договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги та не пов`язано з оплатою за договором факторингу, суд вбачає, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», перейшло право вимоги за кредитним договором № 363324426 від 03.01.2022, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1048\~та ч. 1 ст.1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1\~ст.1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК\~в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, тобто у межах погодженого сторонами кредитування. Згідно з ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На час розгляду справи в суді відповідачкою не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитними договорами у добровільному порядку. Також відповідачка не надала заперечень проти наданого позивачем розрахунку заборгованості. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України. Враховуючи, що до теперішнього часу [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором не виконала, заборгованість не сплатила, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн, суд зазначає таке. За приписами ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За приписами ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Нормою ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 у справі № 463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). В обґрунтування понесення та розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн позивач надав копії таких документів: довіреності; договору № 29/05/25-01 від 29.05.2025 про надання правничої допомоги, укладеного між АБ «Тараненко та Партнери» в особі керуючого адвоката Тараненка Артема Ігоровича та ТОВ «ФК «Ейс» (а.с.45-46); протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 (а.с.46 на звороті); додаткової угоди № 25770709398 від 30.05.2025 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 щодо позичальника [PERSON] (а.с. 68 на звороті); акту прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого ТОВ «ФК «Ейс» отримало від АБ «Тараненко та Партнери» в особі керуючого адвоката Тараненка А.І. такі послуги: складання позовної заяви стосовно боржника [PERSON] \~2 години вартістю 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості\~2 години вартістю 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів\~1 година вартістю 500,00 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів\~1 година вартістю 500,00 грн, разом\~7000,00 грн.(а.с. 66 на звороті). В пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 750/2055/20 (провадження № 14-16723св20) зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. В постанові Верховного Суду від 22.12.2020 у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок про те, що згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, відповідач не звернувся з клопотанням про зменшення заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу, не спростував їх розмір та не довів неспівмірність цих витрат критеріям, встановленим у частині четвертої статті 137 ЦПК України, що унеможливлює вирішення судом з власної ініціативи питання про зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20) та від 02.10.2024 у справі № 434/9485/13-ц (провадження № 61-9407св24). Враховуючи вищезазначене, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Outcome: approved