Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 10 січня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Кредитний договір №72168345. 03.04.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено Договір факторингу №033-030423, відповідно до умов якого до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №72168345. Відповідно до Реєстру боржників № 04/05/23 до Договору факторингу №033-030423 від 03.04.2023 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набула права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №72168345 в сумі 30 600, 00 грн., з яких: 8 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 100, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку із вищевикладеним, Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним договором у загальному розмірі 30 600, 00 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Відповідач повідомлявся належним чином про розгляд справи шляхом направлення засобами поштового зв`язку судових документів за адресою реєстрації, однак конверт повернувся без врученні із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відзиву, у встановлений законодавством термін, Відповідач не надав. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи із такого. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом встановлено, що 10 січня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Кредитний договір №72168345, підписаний електронним підписом Позичальника, за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону Відповідача. Відповідно до п. 1.1 Договору позики, [PERSON] отримав кредит в сумі 8 500,00 грн., строком на 14 днів, зі сплатою 2,5 % на добу за користування кредитом. Сума процентів за користування кредитом відповідно до умов договору за 14 днів складає 2 975,00 грн. Договір підписаний електронним підписом Відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора, відправленого на номер телефону Відповідача. При цьому, у договорі вказано, що [PERSON] прийняв Правила надання грошових коштів у кредит ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», розміщені у відкритому доступі на сайті. Зарахування коштів у розмірі 8 500,00 грн. підтверджено довідкою АТ «ТАСКОМБАНК» за номером транзакції №914393b9-4b0а-48с4-8504-63bd2b5c55b9 від 10.01.2023 р. 03.04.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено Договір факторингу №033-030423, відповідно до умов якого до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №72168345. Відповідно до Реєстру боржників № 04/05/23 до Договору факторингу №033-030423 від 03.04.2023 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набула права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №72168345 в сумі 30 600, 00 грн., з яких: 8 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 100, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. У наданому Позивачем розрахунку заборгованості вказані суми 8 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 100, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідач не надав доказів належного виконання ним зобов`язань за дослідженим договором. Водночас, суд звертає увагу, що Позивач нарахував Відповідачу проценти за понадстрокове користування позикою. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. Оскільки, Позивач не надав доказів узгодження сторонами продовження строку кредитування на умовах договору, не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строку правомірного користування позикою, суд вважає, що задоволенню підлягає лише сума процентів, передбачена умовами договору у межах правомірного строку кредитування. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, у загальному розмірі 11 475,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з Відповідача підлягають стягненню на користь Позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 1 135,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial