Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

17.06.2025 ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 9275,04 грн за кредитним договором № 28.10.2024-100001240 від 28.10.2024. В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] 28.10.2024 укладено кредитний договір (оферти) № 18.05.2024-100001240 (кредитної лінії) (у тексті - кредитний договір), відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 4500,00 грн строком на 98 днів. Представник позивача у позовній заяві вказує, що заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 28.10.2024; сума кредиту - 4500 грн; строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 02.02.2025; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту; проценти (економічна сутність - плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку; комісія, пов`язана з наданням кредиту - 20 % від суми кредиту та дорівнює 900 грн; неустойка - 45 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту - перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 02.02.2025 утворилась заборгованість в сумі 9275,04 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4208,36 грн, за процентами в розмірі 2951,68 грн та неустойки в розмірі 2115,00 грн, чим порушуються права та інтереси позивача. З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою від 18.06.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 13, 14). Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивачеві і представникові позивача копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС) 19.06.2025, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 15, зворот а.с. 15). Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 18.06.2025, яка надіслана 19.06.2025 відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, повернулась до суду без вручення 30.06.2025 (а. с. 16, 17). 28.07.2025 судом прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін, про що постановлено відповідну ухвалу (а. с. 19, 20). Судове засідання призначено на 13.08.2025 (зворот а. с. 19). 30.07.2025 на офіційному веб-порталі «Судова влада України» розміщено оголошення про виклик [PERSON] до суду (а. с. 21). Позивачеві і представникові позивача копію ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 28.07.2025 і судову повістку про виклик до суду в цивільній справі доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 30.07.2025, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 22, зворот а.с. 22). Копія ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 28.07.2025 і судова повістка про виклик до суду в цивільній справі, які надіслані відповідачеві за її зареєстрованим місцем проживання 30.07.2025, повернулась до суду без вручення 07.08.2025 (а. с. 23, 24). Представник позивача в судове засідання 13.08.2025 року не з`явився; у пункті 4 позовних вимог представник позивача просить суд розгляд даної справи проводити за його відсутності (а. с. 6). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча була належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомив; клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Відзив на позов або інші заяви по суті справи до суду не надійшли. Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За наведених обставин, в силу приписів зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 275 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки сторони не з`явилися у судове засідання, в силу приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд установив наступне. 28.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 28.10.2024-100001240 (кредитної лінії), відповідно до умов якого позичальникові надано кредит у розмірі 4500,00 грн строком на 98 днів. Відповідачем під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання системи ВankID Національного банку України, абонентом якої кредитодавець є з 26.10.2020. За допомогою одноразового ідентифікатора «Е144» [PERSON] 28.10.2024 підписала пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферту), заявку кредитного договору (кредитної лінії), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору (кредитної лінії), паспорт споживчого кредиту, інформаційне повідомлення позичальника [PERSON] , у якому вона підтверджує, що відомості, вказані у ньому є достовірними, не містять неточностей та/або неправдивої інформації. При цьому, з метою отримання кредитних коштів, відповідач у заявці кредитного договору (кредитної лінії) вказала реквізити належного їй електронного платіжного засобу [NUMBER], свої анкетні та паспортні дані. На виконання вимог договору, 28.10.2024 на картковий рахунок відповідача перераховано кредитні кошти в розмірі 4500,00 грн за реквізитами платіжної картки 4441-1144-5193-7435, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 12-1905 від 19.05.2025. Таким чином ТОВ «Споживчий центр» виконало взяті на себе відповідно до умов договору зобов`язання в повному обсязі. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 28.10.2024-100001240 від 28.10.2024 заборгованість [PERSON] становить 9275,04 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4208,36 грн, за процентами в розмірі 2951,68 грн та неустойки в розмірі 2115,00 грн. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (п. п. 2 - 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Отже, судом встановлено факт не виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору. Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача 2115,00 гривень неустойки за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, встановлені договором, суд зазначає наступне. Згідно п. 15 заявки кредитного договору № 28.10.2024-100001240 (кредитної лінії) неустойка становить 45 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX (набрав чинності 17.03.2022), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє до теперішнього часу. У зв`язку з цим позовні вимоги в частині стягнення неустойки в розмірі 2115,00 грн задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. ст. 12, 76 - 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. ст. 13, 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено факт не виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми заборгованості та процентів, а тому порушене право підлягає судовому захисту. Отже, позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 7160,04 грн, що становить 77,19 % від ціни позову. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ000018170 від 29.05.2025 (а. с. 7). У зв`язку з частковим задоволенням позову, витрати, понесені позивачем на оплату судового збору підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1869,85 грн.

Outcome: partial