Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

28 травня 2025 року до Решетилівського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що 22 грудня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2035109531 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору [PERSON] було відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт, визначена процентна ставка у розмірі 5% на місяць. Відповідачкою було використано кредитних коштів на 19900,00 грн. [PERSON] частково погашала заборгованість за кредитом, а саме на суму 11079,85 грн. 20 вересня 2024 року між АТ «ОТП БАНК» та позивачем було укладено договір факторингу, згідно умов якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» отримало право грошової вимоги за кредитним договором № 2035109531 від 22 грудня 2020 року. Позивачем не здійснювалися нарахування за кредитним договором з моменту набуття права вимоги. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 38778,00 грн, яка складається із заборгованості за: тілом кредиту 19900,00 грн, відсотками та комісією 18878,00 грн. Посилаючись на вищезазначені обставини представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість, оскільки [PERSON] своє зобов`язання за договором не виконала. Ухвалою судді від 03 червня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 17 липня 2025 року, яке за клопотанням відповідачки було відкладене на 13 серпня 2025 року. У судове засідання 13 серпня 2025 року представник позивача не з`явився, до позовної заяви було додано клопотання про розглядати справи за відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 61). 13 серпня 2025 року відповідачка подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 81). У зв`язку з вищевикладеним суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, і давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Фактичні обставини справи, установлені судом Судом установлено, що 22 грудня 2020 року [PERSON] була підписана Анкета-Заява на отримання кредиту/опитувальний лист (звор. а. с. 11). У Анкеті-Заяві зазначено, що сума бажаного кредиту становить 18463,00 грн строком на 14 місяців. 22 грудня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2035109531 (далі Договір) (а. с. 8). Згідно умов Договору розмір кредиту становить 17473,00 грн, кінцева дата повернення кредиту 22 лютого 2022 року. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Також положеннями п. 2.1. Договору визначено, що за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та договором. На дату укладення Анкети-Заяви розмір процентної ставки становить 5% в місяць та впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. Також 22 грудня 2020 року відповідачкою був підписаний Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, якими було визначено періодичність платежів та кінцевий термін повернення кредиту та нарахованих відсотків 22 лютого 2022 року (а. с. 9). Крім того, 22 грудня 2020 року [PERSON] були підписані: Паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування, та Орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (звор. а. с. 9, ас. 10). Згідно виписки з рахунка приватного клієнта [PERSON] № 2035109531 відповідачка користувалася кредитним лімітом шляхом зняття готівки, здійснення покупок в магазинах тощо (а. с. 30-34). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 2035109531_CARD від 22 грудня 2020 року у відповідачки [PERSON] , з урахуванням внесення нею 11079,85 грн на погашення заборгованості, виникла заборгованість в сумі 38778,00 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту 19900,00 грн, та процентами 18878,00 грн (а.с. 15-29). 20 вересня 2024 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-24/24 (а.с. 35-44). Відповідно до умов вказаного договору, АТ «ОТП БАНК» відступає ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги, а фактор набуває право вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 01.02-24/24 від 20 вересня 2024 року, АТ «ОТП БАНК» передало право вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] за кредитним договором № 2035109531_CARD від 22 грудня 2020 року. Сума заборгованості становить 38778,00 грн, яка складається із заборгованості за: основною сумою боргу 19900,00 грн, та заборгованості за відсотками 18878,00 грн (а.с. 49). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1\~ст. 641 ЦК України,\~пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1,2 ст. 1046 ЦК). Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи. Так, підписання договору відповідачкою підтверджується змістом договору, який містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідачки, серію та номер паспорта та дату його видачі, РНОКПП та адресу місця проживання Доказів підписання договору від імені відповідачки іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачем суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано. Отже, суд уважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачкою. Крім того, позивачем доведено належними та достатніми доказами, що [PERSON] користувалася установленим кредитним лімітом. Тому позовна вимога в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 19900,00 грн підлягає до задоволення. Також сторонами були узгодженні істотні умови договору, зокрема процентна ставка. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З дослідженої виписки по рахунку та розрахунку заборгованості установлено, що проценти нараховувалися з урахуванням положень ч. 5 ст. 8 та п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», що свідчить про правомірність нарахування процентів в сумі 18878,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тому, з огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 18878,00 грн також підлягають задоволенню. Окрім того суд зазначає, що відповідачка подала до суду заяву про визнання позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 38778,00 грн, яка складається із заборгованості за: основною сумою боргу 19900,00 грн, та заборгованості за відсотками 18878,00 грн. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 598 від 22 травня 2025 року установлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 4). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 66). Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Заяву про визнання позову [PERSON] подала до початку розгляду справи по суті. У зв`язку із визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову за ставками, передбаченими ст. 4 Закону України «Про судовий збір». З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки у справі в розмірі 50 відсотків, що становить 1211,20 грн (2422,40 грн х 50%) на користь позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved