Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Адвокат Лисенко В.М. в інтересах позивачки звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 04.10.2014 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, це підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 04.10.2014 року. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.02.2015 року), [PERSON] [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.02.2015 року) та [PERSON] [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.07.2017 року). Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися. На сьогоднішній день сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. У сторін різні життєві пріоритети, різні погляди на життя та на виховання дітей, вважають подальше проживання однією сім`єю неможливим. Спору щодо поділу сумісного майна подружжя немає. Спір щодо проживання дітей відсутній, діти залишаються проживати з матір`ю. Представник позивачки просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, а також стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір/а.с.1-4/. Розгляд справи відповідно до ухвали від 23.07.2025 року про відкриття провадження у справі проводиться в порядку спрощеного позовного провадження /а.с.25-28/. Позивачка в судове засідання не з`явилася, телефонограмою повідомила суд про неможливість явки в судове засідання через віддаленість місця проживання, розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається, 04 жовтня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис №11/а.с.15/. Від даного шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ) /а.с.16, 17, 18/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є, на думку суду, неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивачки у справі) та чоловіка (відповідача у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved