Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.12.2022 після проведенні ідентифікації та верифікації клієнта між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № С-001-144669-22-980, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку з процентною ставкою 70,8% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Розмір кредитної лінії на дату укладення угоди становить 30000 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договору, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін, не сплатив нараховані відсотки, комісію та інші платежі за кредитним договору, у зв`язку з чим станом на 14.01.2025 має заборгованість у розмірі 56738,49 грн., з якої 35412,94 грн. - заборгованість за кредитом, 21325,55 грн. - заборгованість за процентами. Просив стягнути зазначену вище заборгованість та судові витрати. 24.02.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29.12.2022 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладений договір №1689700 про використання електронного підпису клієнта та акцепт Публічної оферти АТ «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, відповідно до умов якого клієнт акцептує публічну оферту АТ «Ідея банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, яка розміщена на сайті банку на умовах, запропонованих банком. 29.12.2022 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду про відкриття та обслуговування кредитної картки №С-001-144669-22-980, відповідно до умов якої клієнт надає заяву про відкриття банківського поточного рахунку у гривні на своє ім`я в АТ «Ідея Банк» в рамках продукту O CARD ID + із оформленням до рахунку електронного платіжного засобу у вигляді банківської картки із підключенням до сервіс «SMS- банкінг», а банк відкриває клієнту в рамках банківського продукту O CARD ID + банківський поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня (п. 2 угоди від 29.12.2022). Відповідно до п. 3 угоди від 29.12.2022 банк надає клієнту кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії до рахунку та здійснює платежі клієнта з рахунку за рахунок кредиту на суму, що не перевищує залишок власних коштів на рахунку, на умовах повернення, строковості та платності, а саме: максимальний розмір кредитної лінії становить 200000 грн. зі строком дії 12 місяців з автоматичною пролонгацією; розмір кредитної лінії у дату укладання угоди становить 30000 грн. Процентна ставка за користування кредитом становить 70,8% річних. Згідно з випискою по банківському рахунку за період з 29.12.2022 по 14.01.2025 відповідач користувався кредитними коштами, здійснював оплату послуг та товарів. 11.09.2023 відбулося збільшення кредитного ліміту до 40000 грн. Відповідно до довідки - розрахунку, наданої позивачем, станом на 14.01.2025 заборгованість за договором №С-001-144669-22-980 від 29.12.2022 становить 56738,49 грн., з яких 35412,94 грн. - заборгованість за кредитом, 21325,55 грн. - заборгованість за відсотками. 14.11.2024 АТ «Ідея Банк» на ім`я відповідача направило вимогу про погашення заборгованості у розмірі 56738,49 грн. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс- коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19, від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19, від 02.02.2022 у справі № 345/3085/19. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення…» Подібна правова позиція також міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020. Судом встановлено, що 29.12.2022 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду про відкриття та обслуговування кредитної картки №С-001-144669-22-980, відповідно до умов якої банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 30000 грн., який в подальшому був збільшений до 40000 грн., за умови сплатьи відсотків за користування грошима в розмірі 70,8% річних. З наданих доказів встановлено, що між сторонами укладений кредитний договір, сторони досягли згоди по всім його умовам, позивач свої зобов`язання за цим договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит, відкривши рахунок, на який було встановлений кредитний ліміт. Проте відповідач порушив зобов`язання з повернення кредитних коштів та зі сплати відсотків за користування ними, що призвело до виникнення заборгованості. Відтак, позивач має право вимагати сплати кредитної заборгованості у розмірі 56738,49 грн., з яких 35412,94 грн. - заборгованість за кредитом, 21325,55 грн. - заборгованість за процентами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовуються судові витрати у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved