Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Стрижавської селищної ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовна заява, із врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, обгрунтована наступним. [INFO] в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області померла мати позивача - [PERSON] .. До цього помер його батько - [PERSON] , а [INFO] помер брат позивача - [PERSON] .. Після смерті батьків відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS] . Забудовником земельної ділянки в с-щі Стрижавка, площею 0,15 га, з присадибного фонду колгоспу «Родина» та цієї садиби (будинковолодіння) в 1963-1965 роках був [PERSON] (батько позивача). До складу спадкового будинку «А» входять приміщення: будинок «А», 1976 року побудови, загальною площею 149,4 кв.м, в тому числі 80,9 кв.м житловою площею та 68,5 кв.м - підсобна; прибудови а, а1, а2, а3; мансарда «М/а»; ганок; балкони; сарай «Б»; навіс «б»; сарай з навісом «В»; погріб П/В; вбиральня «Г»; навіс «Д»; гаражі «Ж» та «Е»; підвал «П». Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 21.09.2023 у справі №128/2810/22 за дружиною брата [PERSON] - [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] на 1/2 частину даного домоволодіння, до складу якого входять: будинок «А» 1976 року побудови та складається з приміщень під індексом 1: 1-1 - коридор, 5,2 кв.м; 1-2 - санвузол, 5,1 кв.м; 1-3 - прихожа, 8,3 кв.м; 1-4 - житлова кімната, 8,5 кв.м; 1-5 - житлова кімната, 16,4 кв.м; 1-6 - кухня; 1-7 - коридор; 1-8 - житлова кімната, 15,7 кв.м. Всього по приміщенню №1 загальна площа 71,9 кв.м, з яких 40,6 кв.м. - житлова площа, 31,3 кв.м. - допоміжна. Також до складу цієї частки входять: прибудови «а», «а1», «а2»; сіни «а-3»; мансарда «М/а»; ганок; балкон; сарай «Б»; навіс «б»; сарай «В»; погріб «П/В»; вбиральня «Г»; навіс «Д»; гаражі «Ж», «Е»; підвал «П». Інша 1/2 частина вказаного домоволодіння, фактично, належить на праві власності позивачу. До складу цієї частини входять приміщення під індексом 2:2-1 - коридор, 5,0 кв.м; 2-2 - прихожа, 8,4 кв.м; 2-3 - житлова кімната, 8,8 кв.м; 2-4 - житлова кімната, 16.1 кв.м; 2-5 - коридор, 5,7 кв.м; 2-6 - кіхня, 5,9 кв.м; 2-7 - туалет, 1,4 кв.м; 2-8 - ванна, 3,8 кв.м; 2-9 - коридор, 7,0 кв.м; 2-10 - житлова кімната, 15,4 кв.м. Всього по приміщенню №2 загальна площа 77,5 кв.м, з яких 40,3 кв.м - житлова. Також входять підсобні приміщення: прибудова «а2», прибудова «а3», сарай «Б», сарай «б», погріб «Г», гараж «Ж», порота з хвірткою №1, ворота №2. Тобто, між ним та [PERSON] в свій час, фактично, склався порядок користування будинком, господарськими приміщеннями та спорудами і земельною ділянкою. Відповідно до записів погосподарського обліку будинковолодіння, двір належить до суспільної групи робочих дворів, головою якого був [PERSON] , а членами двору з 1961 по 1966 роки були [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син. В період з 1967 року по 1969 рік - головою двору вказаний [PERSON] , а членом двору - [PERSON] - дружина. В період з 1971 року по 1982 рік - голова двору [PERSON] , а позивач із братом - члени двору. Відповідно до договору дарування від 20.08.1975, що посвідчений головою виконавчого комітету сільської ради, вказаний будинок [PERSON] подарувала позивачу та його брату [PERSON] в рівних частках (по 1/2 кожному). Однак, позивачем не отримано правовстановлюючі документи, оскільки 1/2 частку домоволодіння не зареєстрував в КП «ВООБТІ», хоча 07.04.1988 він викликав техніка для інвентаризації будинку та 18.04.1988 було складено на його ім`я технічний паспорт на будинок. У вказаному технічному паспорті на будинок позивача зазначено як власника, отже, вважає, що він цікавився належною йому 1/2 частиною спадкового майна, тобто, фактично її прийняв та користувався нею. Як вже зазначалося вище, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина, мати позивача - [PERSON] , шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном та в подальшому розпорядилася нею, уклавши договір дарування, яким подарувала йому та його братові - [PERSON] по 1/2 частині даного будинку. Внаслідок чого, на будинок було заведено дві домові книжки та присвоєно окремі номери, заведені два окремих рахунки (погосподарські книги) на ім`я позивача та на ім`я [PERSON] .. Вказані обставини було з`ясовано та підтверджується постановою Вінницького апеляційного суду від 21.09.2023 у справі №128/2810/22, та в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Таким чином, позивач практично прийняв спадщину після смерті батьків шляхом управління, володіння та розпорядження 1/2 частиною будинку. Відповідно до ст. 1261 ЦК України він набув та має право на оформлення цієї спадщини. Однак, звернувшись до нотаріуса за оформлення права власності на спадкове майно, постановою нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 18.12.2023 отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що за договором дарування 1/2 вказаного житлового будинку неможливо встановити, що він належав спадкодавцю [PERSON] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Тобто, відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на спадкове майно. Отже видати свідоцтво про право на спадщину неможливо. За таких обставин він вимушений звернутися до суду із даним позовом за захистом свого порушеного права на спадщину. На підставі вищевикладеного просить: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батьків - [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] , до складу якої входять: будинок літ. «А» 1976 року побудови, що складається з: коридору 2-1, вітальні 2-2, житлової кімнати 2-3, житлової кімнати 2-4, коридору 2-5, кухні 2-6, туалету 2-7, ванни 2-8, коридору 2-9, житлової кімнати 2-10, загальною площею 1/2 частини 77,5 кв.м, в тому числі житловою площею 4,3 кв.м; прибудови літ. «а2» та літ. «а3», ганок, балкон, підсобні приміщення - сарай літ. «Б», сарай літ. «б», погріб літ. «Г», гараж літ. «Ж», підвал літ. «П», відповідно до технічного паспорту виготовленого 15.09.2023 ФОП [PERSON] (а.с. 1-4, 72-75). Ухвалою суду від 14.10.2024 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 39). Ухвалою суду від 18.10.2024 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 45). Ухвалою суду від 21.03.2025 прийнято до розгляду заяву [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 83). Ухвалою суду від 24.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 89). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Вдовцова Л.К. позовні вимоги підтримали за викладених у позовній заяві обставин та просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, позивачу було відмовлено в державній реєстрації спірного нерухомого майна, оскільки в поданому на реєстрацію договорі дарування від 20.08.1975 відсутня повна адреса об`єкта нерухомого майна. Представник позивача уточнила позовні вимоги, вказавши, що просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , а посилання в прохальній частині на визнання права власності після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] є лише опискою. Представник відповідача Стрижавської селищної ради в судове засідання не з`явився, від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у відсутність представника відповідача, при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с. 102-103). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечувала щодо їх задоволення (а.с. 58). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення в судове засідання сторін, які попередньо подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Вислухавши пояснення позивача та його представника, врахувавши заяви представника відповідача та третьої особи, на підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] народився [INFO] в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 68 років в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, [PERSON] був забудовником земельної ділянки в с. Стрижавка, площею 0, 15 га, з присадибного фонду колгоспу «Родина», строк початку та закінчення будівництва 1963-1965 роки (а.с. 15-16). Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 21.09.2023 у справі №128/2810/22 визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину садиби (будинковолодіння) по [ADDRESS] , до складу якої входять: будинок «А», 1976 року побудови; а, а1, а2, а3 - сіни; іМ/а - мансарда, ґанок, балкон; Б - сарай, б - навіс, В - сарай, П/В - погріб, Г - вбиральня, Д - навіс, Ж/Е - гаражі, П - підвал, всього загальною площею по будинку 149,4 кв. м, житловою площею 80,9 кв. м, підсобною - 68,5 кв. м., в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 5-10). Вказаним рішенням суду апеляційної інстанції встановлено наступне. «Як видно із матеріалів справи після укладення 20 серпня 1975 року договорів дарування, за якими [PERSON] подарувала по 1/2 частині будинку [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , на будинковолодіння по [ADDRESS] було заведено два окремих особових рахунки (погосподарські книги) на [PERSON] та [PERSON] . Тобто, право власності [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/2 частину спірного будинковолодіння підтверджувалося даними погосподарського обліку, а підстави його набуття не мають правового значення для вирішення цієї справи, тому що не є предметом спору у цій справі. Відповідно інша 1/2 частина садиби, що належить [PERSON] з часу присвоєння окремого особового рахунку та заведення погосподарської книги стала окремим об`єктом нерухомості, а тому він не може відповідати за позовом в частині вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину садиби (будинковолодіння) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ». Окрім того, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 березня 2023 року та підтверджено постановою Вінницького апеляційного суду від 21 вересня 2023 року, встановлено неступне. « [INFO] в смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР [PERSON] , батько [PERSON] та чоловік [PERSON] , був забудовником земельної ділянки в с. Стрижавка, площею 0,15 га, з присадибного фонду колгоспу «Родина», строк початку та закінчення будівництва 1963 - 1965 роки. За змістом записів погосподарського обліку будинковолодіння, двір не відносився до суспільної групи колгоспних дворів, а належав до суспільної групи робочих дворів, головою двору був [PERSON] , членами двору в період з 1961 до 1966 року були також [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син); в період з 1967 до 1969 року головою двору вказано [PERSON] , про якого міститься запис «помер», членами двору - [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син), в період з 1971 до 1973 року головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онук), в період з 1974 до 1976 року головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (внук), в період з 1977 до 1979 року головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (син), та [PERSON] (квартирант), щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] міститься запис про вибуття в інше господарство, згідно з особовим рахунком № [NUMBER] . За цим же особовим рахунком в період з 1980 до 1982 року [PERSON] вказана головою двору, членами двору - три квартиранти. Згідно з особовим рахунком № 98 за 1977 - 1979 роки та 1980 - 1982 роки головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). За особовим рахунком № [NUMBER] за 1983 - 1984 роки головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (мати). Відповідно до особового рахунку № [NUMBER] за 1982 - 1984 роки головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). Згідно з договором дарування від 20 серпня 1975 року, посвідченим головою виконкому сільської ради та секретарем виконкому сільської ради Іванова В.В. подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 1/2 частину жилого будинку, що знаходиться в с. Стрижавка. Будинок належить дарувальнику [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі по Стрижавській сільській раді. Відповідно договору дарування від 20 серпня 1975 року, посвідченого головою виконкому сільської ради та секретарем виконкому сільської ради, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 1/2 частину жилого будинку, що знаходиться в с. Стрижавка. Будинок належить дарувальнику [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі по Стрижавській сільській раді. У технічному паспорті на житловий будинок по [ADDRESS] , складеному станом на 18 квітня 1988 року, власником цілого будинку вказано [PERSON] ». На підставі вказаного рішення Вінницького апеляційного суду, відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав №353954138 від 10.11.2023, за [PERSON] було зареєстровано право спільної часткової власності (1/2 частка) на закінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с. 12). За особовим рахунком №77 за 1971-1973 роки, головою двору вказана [PERSON] , членами двору - [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онук) (а.с. 32). За особовим рахунком №90 за 1974-1976 роки, головою двору вказана [PERSON] , членами двору - [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онук) (а.с. 18). Відповідно до копії домової книги для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] , де вказано, що з 1980 року [PERSON] є головою двору, зазначено відомості, в тому числі, про реєстрацію за цією адресою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 19-26). Згідно копії договору дарування від 20.08.1975, посвідченого головою виконкому сільської ради та секретарем виконкому сільської ради, [PERSON] та [PERSON] склали договір, за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 1/2 жилого будинку, що знаходиться в с. Стрижавка. Будинок належить дарувальнику [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі по Стрижавській сільській раді (а.с. 27). З копії листа Стрижавського селищного голови від 04.09.2023 №2326/02-6 (а.с. 28) вбачається, що відповідно до записів погосподарських книг, [PERSON] , [INFO] , є голова сім`ї та користувачем домоволодіння по [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , до дня смерті був головою сім`ї та користувачем домоволодіння по [ADDRESS] . Номер будинку в погосподарських книгах відсутній. Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] , складеного станом на 18.04.1988, власником будинку вказано [PERSON] , на титульному аркуші зазначено, що акт прийомки та юридичні документи відсутні, до складу будинковолодіння входять: будинок «А», сіни «а», «а-1», «а-2», «а-3», мансарда «М/А», ганки, козирки, балкони, сарай «Б», навіс «б», сарай «В», навіс «в», погріб «п/в», вбиральня «Г», навіс «Д», гараж «Ж», гараж «Е», погріб «П» (а.с. 29-31). На а.с. 76-79 міститься копія технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , виготовленого станом на 14.09.2023, де зазначено, що замовниками є [PERSON] та [PERSON] .. Згідно відповіді Вінницької районної державної нотаріальної контори №2017/01-16 від 23.10.2024, що надана у виконання вимог ухвали суду від 18.10.2024, відповідно до спадкового реєстру спадкоємці померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась (а.с. 53). З копії постанови державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори №1999/02-31 від 18.12.2023 (а.с. 33) вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , померлій [INFO] , оскільки згідно наданого договору дарування [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок в с. Стрижавка, адреса будинку не зазначена та за цим договором дарування неможливо встановити належність спадкового житлового будинку. Таким чином, оскільки у [PERSON] відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо. Відповідно до копії рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №80099113 від 28.07.2025, [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, оскільки в поданому державному реєстратору договорі дарування ввід 20.08.1975 відсутня повна адреса об`єкта нерухомого майна, а у відповіді на запит державного реєстратора до КП «ВООБТІ» щодо адреси об`єкта нерухомого майна, вказано, що надати таку інформацію неможливо у зв`язку із тим, що інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомого майна перебуває у Вінницькому районному суді Вінницької області (а.с. 106). З матеріалів інвентаризаційної справи 430 (659), адреса: [ADDRESS] , вбачається, що документи, а саме: довідка приналежності, зведений акт вартості будівель та спору, оціночний акт 2, інформація про технічний стан будинку містять вказівку, що власником є [PERSON] , а також посилання на договір дарування від 20.08.1975. Окрім того, 07.04.1988 [PERSON] звертався до КП «ВООБТІ» із заявою, в якій просив викликати техніка для інвентаризації будинку. Також в матеріалах інвентаризаційної справи міститься довідка №116 від 23.10.2023 про те, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи, станом на 31.12.2012, реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] , КП «ВООБТІ» не проводилася. 15.04.1988 КП «ВООБТІ» проведено технічну інвентаризацію вказаного об`єкта нерухомості на підставі заяви від [PERSON] .. З 01.01.2013 функції з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно покладені на органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України (а.с. 23). Оцінивши дані докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Відповідно до роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Так, позивач, звернувшись до суду із даним позовом, просить визнати на ним право власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В правовідносинах, зазначених в позовній заяві, доведенню підлягає як коло спадкоємців, що набули права на спадкове майно, яке є предметом позову, так і його належність спадкодавцю, а саме [PERSON] на час відкриття спадщини. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року до вирішення спірних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням такої спадщини, застосовується законодавство, чинне на час відкриття спадщини, зокрема, відповідні норми, у тому числі щодо обсягу спадкової маси та кола спадкоємців за законом ЦК УРСР 1963 року. Спадкування здійснюється за законом і за заповітом (частина перша статті 524 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (частина перша статті 529 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Частиною першою статті 549 ЦК УРСР 1963 року визначено дії, що свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності на момент закінчення будівництва будинку. Нормативні акти, чинні на час завершення будівництва спірного будинковолодіння, яке існувало як окреме домогосподарство, передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Підтвердженням належності житлового будинку певній особі є, в тому числі запис в погосподарських книгах, ведення яких передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього Кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Так, згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Тобто одним із документів, що підтверджує набуття права власності на житловий будинок, що був закінчений будівництвом до 05.08.1992, є виписка з погосподарської книги. Як встановлено судом, 20.08.1975 [PERSON] подарувала 1/2 частину будинку в с. Стрижавка [PERSON] (а.с. 27). Разом із тим, постановою Вінницького апеляційного суду від 21.09.2023 у справі №128/2810/22 встановлено, що після укладення 20 серпня 1975 року договорів дарування, за якими [PERSON] подарувала по 1/2 частині будинку [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , на будинковолодіння по [ADDRESS] було заведено два окремих особових рахунки (погосподарські книги) на [PERSON] та [PERSON] .. Тобто, право власності [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/2 частину спірного будинковолодіння підтверджувалося даними погосподарського обліку, а підстави його набуття не мають правового значення для вирішення цієї справи, тому що не є предметом спору у цій справі. Відповідно, інша 1/2 частина садиби, що належить [PERSON] з часу присвоєння окремого особового рахунку та заведення погосподарської книги стала окремим об`єктом нерухомості. Вказані обставини, в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доведенню у даній справі. Отже за встановлених судом обставин, суд вважає не доведеною обставину належності спадкодавцю [PERSON] , матері позивача [PERSON] , спірного будинковолодіння на час відкриття спадщини. Натомість, право власності [PERSON] на 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS] підтверджується даними погосподарського обліку. При цьому, нормативні акти, чинні на час завершення будівництва спірного будинковолодіння, яке існувало як окреме домогосподарство, не пов`язували виникнення права власності на нього з обов`язковою державною реєстрацією цього нерухомого майна. З огляду на вищевикладене суд доходить висновку, що позивачем не доведено порушення його права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , а тому позов задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позовні вимоги не підлягають до задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed