Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

27 травня 2025 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 27 листопада 2024 року розірвано. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вказує, що на даний час відповідач матеріально сина не утримує, та не цікавиться його ростом та розвитком. Всі витрати по утриманню дитини несе позивачка, однак вона не взмозі самостійно забезпечити дитину всім необхідним для належного росту та розвитку. Зазначає, що відповідач є фізично здоровий, працездатний, а тому зобов`язаний надавати кошти на утримання дитини. Тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всі видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її та відсутності, позовні вимоги з вказаних підстав підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду причин, про розгляд справи належно повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов, чи заяву про розгляд справи у його відсутності не подав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4,5). В силу\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо\~\~батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року\~зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що відповідач, який відповідно до ст.ст.\~180,\~181 СК України\~зобов`язаний надавати утримання своєму малолітньому сину до досягнення ним повноліття, є здоровим та працездатним (іншого суду не подано), а малолітня дитина сторін проживає окремо від батька і потребує матеріальних витрат на харчування, забезпечення одягом, організації дозвілля, відпочинку та виховання, що є необхідним для забезпечення нормального рівня життя, суд вважає доцільним стягувати аліменти, у вказаному позивачкою розмірі, що буде об`єктивним і справедливим та не вплине на погіршення матеріального становища відповідача. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved