Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Стислий виклад обставин справи 06 травня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ», заборгованість за Кредитним договором № 9520 від 30.03.2024 у розмірі 46 625,65 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 4 869,52 грн; заборгованості за нарахованими процентами - 41 756,13 гривень, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень та 10000,00 гривень витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 9520 від 30.03.2024 (далі - Кредитний договір) між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» (торгова марка «PROCENT») та [PERSON] , відповідач 30.03.2024 отримав кредит у розмірі 7 000,00 гривень, строком на 365 днів (до 30.03.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних), що підтверджується довідкою про успішний переказ. Вважає, що нарахування процентів не суперечить ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» відповідно до якого, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, оскільки згідно з п. 2 розділу І Прикінцевих та перехідних положень Закону N 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо, строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Зазначає, що враховуючи те, що Кредитний договір був укладений до 21.08.2024 та дія такого договору не продовжувалася, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит, яка була встановлена саме на дату укладення договору. Звертає увагу суду, що позивач звертає стягнення виключно на заборгованість за простроченими процентами та сумою кредиту за період з 30.03.2024 по 30.03.2025. Вважає, що починаючи з 30.03.2024, відповідач має обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, однак в порушення зобов`язань не сплачує її, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі 07.05.2025 ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняка Т.М. дана справа була передана за підсудністю до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. Згідно ухвали від 28.05.2025 Надвірнянського районного суду дана цивільна справа передана на розгляд Яремчанському міському суду Івано-Франківської області. Ухвалою від 20 червня 2025 року судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк О.М. відкрито провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо емітування на ім`я [PERSON] платіжної картки, повного номеру рахунка, інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок, інформацію про фінансовий номер телефону [PERSON] та інші дані. 14.08.2025, на виконання ухвали суду від 20.06.2025, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано суду витребувану інформацію, а саме: лист від 21.07.2025 № 20.1.0.0.0/7-250717/34128-БТ про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та додано виписку по цьому рахунку за період з 30.03.2024 по 04.04.2024, яка містить зарахування на суму 7 000,00 грн, а також підтверджено, що номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером [PERSON] та знаходиться в його анкетних даних. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви та у клопотанні від 10.07.2025 просить провести всі судові засідання без його участі за наявними в матеріалах справи документами, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Рекомендовані повідомлення на 16.07.2025 та 20.08.2025 про вручення поштового відправлення, повернуто суду в зв`язку з «відсутністю адресата за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 30 березня 2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9520 в електронній формі (а.с.20-26). Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача 30.03.2024 об 10:43:34 на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання 30.03.2024 об 11:26:13 год. кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 850722, що підтверджується витягами з інформаційно-телекомунікаційної системи https://procent.com.ua від 24.04.2025, зокрема хронологією дій щодо укладення кредитного договору № 9520 від 30.03.2024 та анкетою-заявою на кредит № 1121180 (а.с. 34, 35). Відповідач, з підписанням Кредитного договору, одночасно також підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 850722, надісланим у смс-повідомленні на його телефонний номер, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, графіком платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору (а.с. зворот 24-25). Відповідно до п. 1.1. договору, товариство зобов?язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у строки, визначені договором. Згідно з п. 1.2 договору процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка 912,50%), процентна ставка фіксована. Відповідно до п. 1.3 договору строк кредитування становить 365 днів (до 30.03.2025), зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є додатком № 1 до цього договору. Згідно пункту 4.1 кредитного договору сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку №1. Відповідно до пункту 4.2 кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у додатку № 1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. На виконання умов вищевказаного кредитного договору кредитодавець 30.03.2024 надав відповідачу кредит у розмірі 7 000,00 грн шляхом зарахування на вказану ним платіжну карту № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» про успішне перерахування на підставі договору №41466388-1_06/09/23 про надання послуг з переказу грошових коштів та інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» та ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» суми кредиту, яке здійснювалося за допомогою системи Fondy. (а.с.27). Листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 21.07.2025 № 20.1.0.0.0/7-250717/34128-БТ підтверджено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , а також підтверджено, що номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером [PERSON] . Згідно з випискою за договором б/н по цьому рахунку за період з 30.03.2024 по 04.04.2024, складеною 21.07.2025, зарахування на суму 7 000,00 грн відбулось 30.03.2024 на картку відповідача (а.с.107-108). Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 9520 від 30.03.2024, заборгованість відповідача за цим кредитним договором, станом на 24.04.2025, становить 46 625,65 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в сумі 4869,52 грн та по нарахованим і не сплаченим процентам за користування кредитом в сумі 41 756,13 грн (а.с.28-33). Даний розрахунок містить інформацію про те, що відповідач 02.04.2024, 13.04.2024, 15.04.2024, 20.04.2024 та 21.04.2024 здійснив платежі в загальній сумі 5 599,00 грн, чим частково оплатив кредит, зокрема: 2130,48 грн - тіло кредиту, 3 468,52 грн - відсотки за користування, та своїми конклюдентними діями визнав укладення ним Кредитного договору № 9520 від 30.03.2024. Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов?язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 7 000,00 грн, а Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував. Відтак відповідач, на час розгляду справи в суді має заборгованість перед позивачем у розмірі 46 625,65 грн, що є боргом за сумою кредиту та по несплаченим процентам за користування кредитом, які заявлені позивачем до стягнення з відповідача. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. Згідно з ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб?єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема. письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб?єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб?єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб?єкта персональних даних. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами, та висновки суду Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наявність порушення відповідачем прав позивача щодо повернення кредитних коштів з огляду на нижчевикладене. Відповідно до укладеного Кредитного договору № 9520 від 30.03.2024 відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 гривень, строком на 365 днів (до 30.03.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 850722, який направлявся йому 30.03.2024 о 11:26:07 год шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який зазначений у Кредитному договорі та ІТС. Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах і фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням такого договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджені наказом директора ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://procent.com.ua/uk/about_us. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 30.03.2024 на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з розрахунку заборгованості проценти за користування кредитними коштами нараховувались в період з 30.03.2024 до 30.03.2025, що відповідає строку кредитування та умовам Кредитного договору № 9520 від 30.03.2024 та даний розрахунок враховує суми, що були сплачені [PERSON] як повернення суми кредиту та оплати відсотків за користування ним. Відтак суд вважає, що наданий позивачем розрахунок розміру заборгованості відповідача за Кредитним договором відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства України. Даний розрахунок боргу відповідач не спростовував, доказів належного виконання взятих зобов?язань перед позивачем за умовами кредитного договору не надав, до позивача із заявою про розірвання кредитного договору не звертався. Враховуючи те, що строк виконання зобов`язання [PERSON] настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи ним не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості за договором №9520 від 30.03.2024, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. В позовній заяві ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 10 000,00 грн, які є видом судових витрат. Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн надано Договір про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024, що укладений між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ФОП [PERSON] ; Акт приймання-передачі наданих послуг № 18 від 28.02.2025; Витяг з реєстру № 1 до Акту приймання-передачі наданих послуг № 18 від 28.02.2025, в якому сторонами визначено вартість послуг з надання правової допомоги з приводу стягнення заборгованості з [PERSON] в загальній сумі 10 000,00 грн, (а.с.55-56, 59-60). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.03.2025 у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд,

Outcome: approved