Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач посилався\~на те,\~що Позивач,\~як суб`єкт\~ринку газу,\~з 01.11.2018\~здійснює діяльність\~з постачання\~природного газу\~фізичним та\~юридичним особам\~які використовують\~його (природний\~газ)\~для власних\~потреб на\~підставі постанови\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~№ 880\~від 04.07.2017\~«Про видачу\~ліцензій з\~постачання природного\~газу ...»\~на території\~України. Правилами постачання\~природного газу,\~що затверджені\~постановою Національної\~комісії що\~здійснює державне\~регулювання у\~сферах енергетики\~та комунальних\~послуг (далі\~-\~НКРЕКП)\~№ 2496\~від 30.09.2015\~(далі\~-\~Правила),\~та ст.ст.\~6,\~7,\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» Позивач\~зобов`язаний постачати\~природний газ\~Споживачам які\~використовують його\~(природний\~газ)\~для власних\~потреб,\~а Споживачі\~зобов`язані\~здійснювати оплату\~за отриманий\~природний газ,\~згідно особового\~рахунку і\~встановлених тарифів. Разом з тим, відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 №917 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії». Постачальник «останньої надії» визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу та зобов`язаний протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. Зазначено, що договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається з рахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. 01.05.2022 відповідно до п.п. 1 п. 2 наказу Міністерства енергетики України №198 від 8.06.2022 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» (який був чинним на момент виникнення даних правовідносин) ЕІС-код 56ХМ18F44861097W газифікованого об`єкта побутового споживача, що знаходиться за адресою: 08205, вул. Соборна, буд. 118/19, кв. 207, м. Ірпінь, Бучанський р-н, Київська обл., якого внесено до Реєстру споживачів постачальника останньої надії», було включено до реєстру споживачів Товариства та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для реалізації газу побутовим споживачам без надання постачальником інформації щодо заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Вказано, що відповідачами по об`єкту, що знаходиться за адресою: в період з жовтня 2022 по лютий 2025 (включно) було спожито природний газ на загальну суму 15 517,06 грн. (з урахуванням оплат відповідача), вартість якого залишилась не оплаченою Споживачами. Зазначено, що Відповідачем-2 по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в період з жовтня 2022 року по 01 грудня 2022 року було спожито природний газ на загальну суму 3 286,91 грн., а Відповідачем-1 в період з 01 грудня 2022 по 29 лютого 2025 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 12 230,15 грн., вартість якого залишилась не оплаченою Споживачами. В зв`язку з вище викладеним просили суд, стягнути з [PERSON] , борг за спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» суму основного боргу в розмірі 12 230 гривень 15 копійок; з [PERSON] , борг за спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» код суму основного боргу в розмірі 3 286 гривень 91 копійок. Стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] судовий збір в розмірі З 028 гривень 00 копійок. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачі повідомлявся про розгляд справи судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до поштових повідомлень, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за місцем реєстрації місця проживання відповідачів вручені [PERSON] та [PERSON] з відміткою Укрпошти від 14.07.2025 року. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Від відповідач [PERSON] відзив на позов та клопотання не надходили. Відповідач [PERSON] \~подав відзив\~в якому\~вказав,\~що в\~позовній заяві\~Позивач висуває\~вимоги до\~оплати спожитого\~газу до\~Відповідач 1\~ [PERSON] та\~Відповідач 2\~-\~ [PERSON] .\~В якості\~доказу суми\~розрахунку заборгованості\~надані данні\~з біліигової\~системи «Газоліна»\~-\~«Фінансовий стан»\~відповідача.\~В якості\~доказу надано\~витяг з\~цієї системи\~де вказані\~персональні данні\~Відповідач 1\~-\~ [PERSON] .\~Вважає неподання\~позивачем до\~суду коректного\~розрахунку обсягів\~можливої заборгованості\~зловживанням наданими\~йому процесуальними\~правами,\~внаслідок чого\~виникає позбавленність\~в можливості\~надати обґрунтовані\~заперечення проти\~заявлених до\~стягнення сум\~та унеможливлюється\~встановлення істини\~у справі\~в частині\~вказаних позовних\~вимог.Матеріали справи також не містять доказів надсилання Відповідачу-1 [PERSON] та поручителю письмових вимог про сплату заборгованості. На підставі цього просить суд відмовити в позовних вимогах ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовано Цивільним кодексом України (далі ЦК України) та Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ), який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року. Розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1387/27832. Встановлено, що [PERSON] з 25.02.2015 року був власником квартири [ADDRESS] на праві власності на підставі договору про спільну діяльність серія та номер: б/н від 18.04.2014 року. З 02.12.2022 року вищезазначена квартира належить [PERSON] на праві власності відповідно до договору дарування 2626 від 02.12.2022 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. (а.с. 16-17). Таким чином відповідачі є споживачами газу та послуг з розподілу природного газу за даною адресою, відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , фактично споживали природний газ та сплачували його вартість, тому між сторонами існують договірні правовідносини. Типовий договір розподілу природного газу постачальником «останньої надії» є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу постачальником «останньої надії» (згідно з пунктом1.1 договору). Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496, та є однаковими для всіх споживачів України (згідно з пунктом 1.2 договору). При укладанні Договору зі Споживачем ураховуються вимог статей 205, 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України та укладання відбувається шляхом публічної оферти Постачальника та її акцептування Споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Цей договір вважається укладеним зі Споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Як вбачається зі змісту позовної заяви 01.05.2022 року ЕІС-код 56ХМ18F44861097W газифікованого об`єкта побутового споживача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , якого внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії», було включено до реєстру споживачів Товариства та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для реалізації газу побутовим споживачам без надання постачальником інформації щодо заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до пункту 2.1 Типового договору Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу необхідних для нього об`ємах (обсяг), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Згідно з положеннями розділу ІV договору розподілу природного газу постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Нова ціна є обов`язковою для Сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті. Об`єм (обсяг) постачання природного газу Споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду. Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3. цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу. Тариф, встановлений згідно з цим розділом, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ . Відповідно до статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У порушення умов договору відповідачі не проводять оплату за розподіл природного газу, внаслідок чого у них за період з жовтня 2022 по лютий 2025 утворилася заборгованість у розмірі 15 517,06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.14). Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування розміру заборгованості. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях, сформованих у постанові ВСУ від 26.04.2016 (справа № 6-2951цс15) та у постанові ВС від 06.11.2019 (справа № 642/2858/16). Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 (справа № 6-59цс13) та від 18.11.2015 (справа № 6-582цс15), споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Згідно з частинами 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За встановлених обставин, перевіривши підстави та порядок нарахування вартості послуги з розподілу природного газу, зважаючи на те, що зазначена вартість відповідачем не сплачена, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за послуги розподілу природного газу у розмірі 15 517 грн. 06 коп. Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved