Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

В березні 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 62001,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та 5000 грн на правничу допомогу. Позов мотивований тим, що 08.10.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено кредитний договір №251430360, за умовами якого позичальник отримав кредит на суму 24900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 10.12.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідно до умов договору факторингу №МВ-ТП/12 відступило право вимоги за вказаним кредитним договором для ТОВ «Таліон Плюс». В порушення умов кредитного договору відповідач не повернув надані кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. Зобов`язання зі сторони кредитора за кредитним договором виконані в повному обсязі, в свою чергу [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 74451,00 грн. Проте позивач просить стягнути частину заборгованості за договором у розмірі 62001,00 грн, яка складається з 24900,00 грн\~заборгованість по кредиту, 37101,00 грн\~заборгованість по процентам за користування кредитом. Ухвалою судді від 31 березня 2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. 22 квітня 2025 року від представника відповідача адвоката Шелудько О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем неправомірно нараховані відсотки поза межами строку дії кредитного договору, так як строк дії договору сплив 07.11.2024 року та доказів пролонгації позивачем не надані, крім того в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували наявність заборгованості за кредитним договором. Крім того позивач не довів факту надання коштів позичальнику, оскільки не надав відповідних доказів. \~ \~ \~ \~28 квітня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначив, що кінцевою датою повернення кредиту відповідно до умов договору є 07.11.2029 рік. В той же час проценти нараховані станом на 07.03.2025 року з дати повідомлення відповідача про дострокове розірвання договору. Проценти за користування кредитом нараховувалися з 07.11.2024 року за дисконтною процентною ставкою 0,50 процентів від суми кредиту за кожний день користування Оскільки відповідач свої зобов`язання відповідно до умов договору не виконав, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом. Представником позивача до позову додано клопотання, в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю представника позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, на адресу суд від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечують. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що 08.10.2024 року [PERSON] через комунікаційний ресурс ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подав заявку на отримання кредиту в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця.(а.с.14) Після обробки заявки на отримання кредитних коштів та ї схвалення інформаційно-комунікаційною системою кредитодавця прийнято рішення про надання позичальнику суми кредиту та згенеровано оферту, що містила всі істотні мови договору, також згенеровано одноразові ідентифікатори для підтвердження ознайомлення з Паспортом кредиту та для акцептування умов Договору, які направлення позичальнику в смс-повідомленні та/або в повідомленні в месенджер та/або в електронному листі на електронну пошту та/або в особистому кабінеті. Відповідач [PERSON] ознайомився з паспортом споживчого кредиту та підписав його одноразовим ідентифікатором 8887 (а.с.16). Позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 ст.12 закону України «Про електронну комерцію». 08.10.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено електронний договір кредитної лінії № 251430360, за умовами якого позичальник отримує кредит на суму 24900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Укладення електронного договору відбулося шляхом введення [PERSON] одноразового ідентифікатора BVED, отриманого від Товариства.(а.с.28) Відповідно до п.2.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту у розмірі 24900 грн 00 коп., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Кредит надається шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитолавця на рахунок позичальника використовуючи реквізити платіжної картки 5351-24 хххххх-9406 (п.5.1. Договору). Відповідно до п.3.1., 3.2. та 3.3. Договору сторони договору обумовили тривалість Дисконтного періоду кредитування, який складає 30 днів від дати отримання, строк якого може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження сроку дисконтного періоду, кількість продовжень дисконтного періоду необмежена, строк, на який продовжується дисконтний період розраховується за формулою Z=30- (X (поточна дата закінчення дисконтного періоду)\~Y (дата ініціації продовження дисконтного періоду), у випадку, якщо Y\~>\~X, то кількість днів, на який продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів, для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальникові необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти в розмірі 3735 грн. \~ \~ \~ \~Кінцева дата повернення (виплати) кредиту\~07.11.2029 (п.7.3 Договору). Пунктами 8.3., 8.4., 8.5. Договору визначено процентні стави за користування кредитом: базова процентна ставка отримання першого траншу складає 1,00 % в день від суми залишку кредиту за кожен день користування (365,00 % річних). За умови повного дострокового погашення всієї суми кредиту за всіма отриманими траншами протягом 6 днів після закінчення дисконтного періоду кредитування, кредитодавець зобов`язаний зменшити зобов`язання позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування кредитом наступним чином: \~за період від 08.10.2024 до 07.11.2024 (включно)\~дисконтна процентна ставка 0,50 % від суми кредиту за кожен день користування ним, у разі продовження дисконтного періоду позичальником відповідно до п.3.2. Договору після 07.11.2024 року \~індивідуальна процентна ставка 0,90 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним (328,50 % річних). Згідно з пунктом 14.1 Договору невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця www.moneyveo.ua. Відповідно до довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 21.09.2025 останнім 08.10.2024 року через надавача платіжних послуг АТ «ОТП Банк» на виконання кредитного договору № 251430360 ініційовано платіжну операцію про перерахунок коштів в сумі 24900 грн для [PERSON] за реквізитами вказаного ним в Договорі платіжного засобу 10.12.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу №МВ-ТП/12, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 10.12.2024 до договору факторингу № МВ-ТП/12, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №251230360 від 08.10.2024 на загальну суму 53037,00 грн, яка складається з: 24900 грн\~заборгованість по основному боргу, 15687,00 грн\~заборгованість по процентах, 12450,00 грн\~заборгованість по інших нарахуваннях. За даними розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 251430360 станом на 10.12.2024 становить 52788,00 грн, яка складається з: 24900 грн\~заборгованість по тілу кредиту, 15687,00 грн\~заборгованість по процентах, 12450,00 грн\~заборгованість по неустойці. Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 251430360 від 08.10.2024 року, відповідно до якого Товариством здійснено донарахування процентів за кредитом з 10.12.2024 по 06.03.2025, загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 74451,00 грн, з яких 24900 грн\~заборгованість по тілу кредиту, 37101,00 грн\~заборгованість по процентах, 12450 грн\~заборгованість по неустойці, з яких позивач просить стягнути на його користь 24900 грн\~заборгованість по тілу кредиту, 37101,00 грн\~заборгованість по процентах. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зіст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] звернувся до кредитної установи з метою отримання кредитних коштів, підписавши кредитний договір погодився на укладення договору саме на таких умовах, в тому числі і щодо порядку продовження строку кредитної лінії. Договір підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів. Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Щодо правомірність нарахування відсотків за користування кредитом суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першоїстатті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК Україниправо кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються також частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте з такими позовними вимогами позивач не звертався. Таким чином, позикодавець відповідно достатті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Таким чином, відсотки за користування кредитом за договором № 251430360 мають нараховуватись за погоджений сторонами строк, яким відповідно до договору є 07.11.2029 року, однак оскільки позивачем було ініційоване дострокове розірвання договору, про що свідчить повідомлення від 18.07.2025 року (а.с.34) , то таким строком є 07.03.2025 рік. Відповідно до розрахунку заборгованості в даному випадку проценти нараховані до 07.03.2025 року. Враховуючи встановлені обставини та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що Договір кредитної лінії № 251430360 від 08.10.2024 р. на підставі умов якого було здійснено розрахунки заборгованості був укладеним з дотримання умов Законів України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг», а також ЦК України і тому нарахування процентів за даним Договором у розмірах вказаних у розрахунках заборгованості повністю узгоджується його умовами та з законодавчими нормами. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81, 78 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Між тим, відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надано доказів його неправильності або альтернативного розрахунку. Відтак, суд знаходить підстави для задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором загальному розмірі 62001 грн 00 коп. Згідно ч. 1ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до ч.ч.2-5\~ст.137\~ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача до позовної заяви надано копію договору про надання правничої допомоги від 02.12.2024 року №5, копію додаткової угоди № 324 до договору про надання правничої допомоги від 02 грудня 2024 року, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 30.12.2024 року. Згідно наданих документів вартість наданих послуг становить 5000,00 грн (складання позовної заяви, дослідження матеріалів справи, підготовка та звернення з клопотанням про витребування інформації). Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір. Зазначений позивачем розмір вказаних витрат є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому такі витрати належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved