Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

У квітні\~2025\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~якою просив\~стягнути з\~відповідача суму заборгованості за кредитним договором №7188881 від 21.10.2023 року в розмірі 31 826,26 грн., з яких: сума кредиту 7 606,75 грн., сума процентів за користування кредитом 11 655,80 грн., нараховані Позивачем проценти за 83 календарних днів 12 563,71 грн. Окрім того, позивач просив відшкодувати судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору 2\~422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог позивач\~посилається на\~те,\~що 21.10.2023\~року між\~ТОВ «Авентус\~Україна» та\~ [PERSON] ,\~за допомогою\~Інформаційно телекомунікаційної\~системи ТОВ\~«Авентус Україна»,\~було укладено\~електронний Договір\~№ 7188881\~про надання\~споживчого кредиту. Згідно умов\~Кредитного договору:\~сума кредиту\~(загальний\~розмір)\~складає 8\~000\~грн (п.\~1.3.\~Кредитного договору);\~строк кредиту\~360\~днів. Періодичність платежів\~зі сплати\~процентів -\~кожні 15\~днів.\~Детальні терміни\~та дата\~останнього платежу\~по кредиту\~(15.10.2024)\~вказується в\~Таблиці обчислення\~загальної вартості\~кредиту для\~споживача та\~реальної річної\~процентної ставки\~за договором\~про споживчий\~кредит,\~що є\~Додатком №1\~до цього\~Договору.\~Так,\~укладаючи Кредитний\~договір,\~сторони,\~передбачили нарахування\~процентів на\~наступних умовах:\~1.5.1.Стандартна\~процентна ставка\~становить 1,99\~%\~в день\~та застосовується\~у межах\~строку кредиту,\~вказаного в\~п.1.4\~цього Договору.\~ТОВ «Авентус\~Україна» свої\~зобов`язання\~перед Відповідачем\~за Кредитним\~договором виконало\~та надало\~йому кредит\~в сумі\~8\~000\~грн,\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на платіжну\~картку Відповідача\~№ [NUMBER] . Враховуючи невиконання\~Відповідачем своїх\~боргових зобов`язань\~перед Кредитором\~25.07.2024\~року між\~ТОВ «Авентус\~Україна»,\~як клієнтом,\~та Позивачем,\~як фактором,\~було укладено\~Договір факторингу\~№ 25.07/24-Ф,\~згідно з\~умовами якого\~Клієнт відступив\~Фактору права\~грошової вимоги\~за Кредитним\~договором.\~Отже,\~до ТОВ\~«ФК «Фінтраст\~Україна»,\~відповідно до\~укладеного Договору\~факторингу №\~25.07/24-Ф\~від 25.07.2024\~року,\~перейшло право\~грошової вимоги\~до Відповідача\~за Кредитним\~договором у\~розмірі:\~сума кредиту\~ 7\~606,75\~грн,\~сума процентів\~за користування\~кредитом \~13\~354,73\~грн,\~всього 19\~262,55\~грн. Після укладення\~Договору факторингу\~№ 25.07/24-Ф\~Позивачем нараховано\~проценти за\~83\~календарних днів\~(25.07.2024-15.10.2024)\~в межах\~строку договору\~відповідно до\~наступного: 7\~606,75\~грн *\~1,99\~%\~=\~151,37\~грн*83\~календарних днів\~=\~12\~563,71\~грн. Станом на\~дату звернення\~до суду\~заборгованість Відповідача\~по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 7\~606,75 грн. - тіло кредиту та 11\~655,80 грн. - нараховані проценти, нараховані Позивачем проценти за 37 календарних днів 12\~563,71 грн., всього 31\~826,26 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, але у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив; у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.10.2023 ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] укладено договір №7188881 про надання споживчого кредиту (а.с.32-36) за допомогою ІТС, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки ТОВ правильності введення коду, направленого ТОВ на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. На умовах, встановлених договором, ТОВ надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Підпунктами 1.3-1.5.1 розділу 1 договору визначено, що сума кредиту (загальний розмір) становить 8 000 грн. Строк кредиту - 360 дні. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору, загальна вартість кредиту складе 65\~312,00 грн., реальна річна процентна ставка складе 57499,79 % річних (а.с.37). Відповідно до Паспорту споживчого кредиту стандартна процентна ставка становить 726,35 % річних (1,99% в день) та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 1,493% в день. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 договору (а.с.10-11). За умовами договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С7483, 21.10.2023 року о 12:40 год. Як вбачається з матеріалів справи, факт перерахування коштів саме відповідачу на зазначений у договорі розрахунок, у розмірі 8 000 грн підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 29.07.2024 року за вих.№7/5474 (а.с.70-71). Із сформованої ТОВ «Авентус Україна» картки обліку договору №7188881 від 21.10.2023 року укладеним із [PERSON] вбачається, що сума заборгованості складає: сума кредиту 7\~606,75 грн, сума процентів за користування кредитом 11\~655,80 грн., всього 19\~262,55 грн. (а.с.14-20). Під час судового розгляду справи відповідачем [PERSON] , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 21.10.2023 року договору №7188881 про надання споживчого кредиту та отримання за ним грошових коштів у зазначеному вище розмірі. Доказів здійснення погашення заборгованості за наданою позикою (повністю або частково) відповідачем [PERSON] під час судового розгляду також надано не було. Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні. Згодом, 25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором (а.с.74-78). Як вбачається із додатку №1 до договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024 року витягу з реєстру боржників, ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «ФК Фінтраст Україна» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] за договором №7188881 із залишком заборгованості за тілом кредиту 7\~606,75 грн, сума процентів за користування кредитом 11\~655,80 грн. (а.с.27). Окрім того позивач у позовній заяві зазначив, що згідно п. 1.5.1. кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 83 календарних днів (25.07.2024-15.10.2024) в межах строку договору, а саме:\~7\~606,75 грн * 1,99 % = 151,37 грн*83 календарних днів = 12\~563,71 грн. Згідно розрахунку заборгованості позивача ТОВ «ФК Фінтраст Капітал», заборгованість [PERSON] за договором №7188881 про надання споживчого кредиту від 21.10.2023 року складає: 7\~606,75 грн. - тіло кредиту та 11\~655,80 грн. - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 83 календарних днів 12\~563,71 грн., а всього 31\~826,26 грн. Також судом враховано, рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування Товариства проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10.12.2024 року, що підтверджується відповідною Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №1000681070010062201 від 10.12.2024 року (а.с.93). Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.\~Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19).\~Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Як встановлено судом, договір №7188881 про надання споживчого кредиту від 21.10.2023 року був підписаний відповідачем по справі [PERSON] після ідентифікації та верифікації за допомогою системи BankID НБУ, з використанням мобільного застосунку/сайту ТОВ «Авентус Україна» та за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора: С3714, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо здійснення саме відповідачем [PERSON] електронного підпису договору позики за допомогою одноразового ідентифікатора С7483 суду надано не було. Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та\~\~вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.\~Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановлено, що згідно умов укладеного відповідачем [PERSON] договору №7188881 про надання споживчого кредиту від 21.10.2023 року, останній отримав від ТОВ «Авентус Україна» в якості позики грошові кошти в сумі 8 000,00 грн., однак своїх зобов`язань за вказаним договором щодо повернення позики та сплати відсотків за користування нею не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 19\~262,55 грн., з яких: сума кредиту 7\~606,75 грн, сума процентів за користування кредитом 13\~354,73 грн. Разом з цим позивач у позовній заяві зазначив, що згідно п. 1.5.1. кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 83 календарних днів (25.07.2024-15.10.2024) в межах строку договору, а саме:\~7\~606,75 грн * 1,99 % = 151,37 грн*83 календарних днів = 12\~563,71 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/1238/17 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що проценти за користування кредитом це проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Уразі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі [PERSON] не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобов`язань за договором позики, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості та її розміру. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010\~зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору №7188881 про надання споживчого кредиту від 21.10.2023 року, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Авентус Укарїна» та відповідачем [PERSON] , а також договору факторингу за яким вимоги за кредитним договором перейшли до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними. Отже, набуття позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» права вимоги заборгованості за договором №7188881 про надання споживчого кредиту від 21.10.2023 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була. На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов`язань за договором №7188881 про надання споживчого кредиту від 21.10.2023 року щодо повернення суми позики та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування грошовими коштами) та приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості за вказаним вище договором позики в загальному розмірі 31\~826,26 грн. Дослідивши матеріали справи, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved