Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Представник позивача Анохіна О.О., звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідачки на користь АТ "ПУМБ" заборгованість за кредитним договором №1002066661501 від 06.01.2022 у розмірі 96271,21 грн. Позовна заява обґрунтовувала тим, що 06.01.2022 між АТ "ПУМБ" та [PERSON] , на підставі заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1002066661501, укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачці видано кредит в розмірі 70000 грн. Оскільки відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, виникла кредитна заборгованість за договором у розмірі 96271,21 грн, з яких: 61161,86 грн - заборгованість за кредитом, 14,03 грн - заборгованість за процентами, 35095,32 грн - заборгованість за комісією. Вказану суму боргу та судові витрати позивач просив стягнути з відповідачки в судовому порядку. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.06.2025 відкрито спрощене провадження у справі без повідомленням сторін (а.с. 42). Відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця її проживання, який повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідачки відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. З`ясувавши обставини, дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.01.2022 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви №1002066661501 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого відповідачці надано споживчий кредит у сумі 70000 грн строком на 24 місяці, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставка 0,010% річних, сума повернення ануїтетна (рівними платежами) (а.с. 9 зворот -10 зворот). Підписанням заяви відповідачка підтвердила, що нею отримана у непошкодженому стані платіжна карта № [NUMBER] і ПІН, а також, що з правилами користування платіжною карткою ознайомлена та зобов`язалась дотримуватись. За змістом умов договору погашення кредиту здійснюється відповідно до Графіку платежів до 6 числа кожного календарного місяця, сума платежу за розрахунковий період становить 5009,86 грн щомісяця та 5009,86 грн (останній платіж), комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2093,00 щомісяця, реальна річна процентна ставка 77.2438%, загальні витрати за споживчим кредитом 50239,17 грн, загальна вартість кредиту - 120239,17 грн. У паспорті споживчого кредиту зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, інформація та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с. 11). На виконання умов кредитного договору №1002066661501 від 06.01.2022 на рахунок відкритий на ім`я [PERSON] були зараховані кредитні кошти у розмірі у розмірі 70000 грн, що доводиться платіжною інструкцією № TR.55079893.92095.8810 від 06.01.2022 (а.с. 22). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №1002066661501 від 06.01.2022 та виписки по особовому рахунку за період з 06.01.2022 по 03.03.2025 АТ «ПУМБ» нарахувало [PERSON] заборгованість у розмірі 96271,21 грн, з яких: 61161,86 грн - заборгованість за кредитом, 14,03 грн - заборгованість за процентами, 35095,32 грн - заборгованість за комісією (а.с. 22 зворот - 25). Положеннями статті 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( стаття 626 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору ( частина перша статті 634 ЦК Україна). Договір відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання згідно статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У частині другій статті 627 ЦК України закріплено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Положеннями частини четвертої статті 16 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Враховуючи, що позивач надав відповідачці обумовлені договором грошові кошти, шляхом перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний у договорі, натомість відповідачка свої зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором не виконала, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 61175,89 грн, з яких: 61161,86 грн - заборгованість за кредитом, 14,03 грн - заборгованість за процентами. Щодо стягнення комісії за користування кредитом № 1001802606501 від 29.01.2021 у розмірі 15 895,43 грн. та за кредитом № 1002066661501 від 06.01.2022 у розмірі 35095,32 грн, слід зазначити наступне. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування. Окрім того, Верховний Суд в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклав висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена комісія, також АТ «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», в зв`язку з чим суд вважає відсутніми підстави для стягнення нарахованої позивачем заборгованості по комісії за користування кредитом № 1002066661501 у розмірі 35095,32 грн. Ураховуючи, що позов позивача задоволено частково, при його подачі в електронній формі, відповідно до частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, суд вважає за необхідне стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 539,30 грн.

Outcome: partial