Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на уримання їх спільної дитини дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.09.2024 з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що розмір аліментів визначений судом підлягає зменшенню з огляду на те, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан. Зокрема, позивач втратив офіційну роботу, не має постійного заробітку. Час від часу має заробітки і з цих коштів завжди допомагає дитині. 02.08.2022 він зареєстрував шлюб з [PERSON] та визнав своє батьківство відносно двох малолітніх дітей, які були народжені не під час їхнього шлюбу. Дружина [PERSON] є військовослужбовицею, а він виховує та доглядає малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сплачуючи аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, він не має можливості забезпечити такий же належний рівень своїм іншим дітям, які проживають разом з ним. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. У відзиві на позову заяву, відповідачка позов не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що розмір визначений судовим рішенням є таким, що відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей від іншого шлюбу, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від попереднього шлюбу з нею. Зазначила, що до постановлення судового наказу позивач добровільно дитину не забезпечував. Фактично не бере участі у вихованні дитини. До того ж, не надав доказів погіршення свого матеріального стану. 28.02.2025 представник відповідача адвокат Майорова О.М. подала відзив на позовну заяву, у якому зазначала, що до ухвалення судового наказу про стягнення аліментів позивач добровільно не надавав допомогу дитині [PERSON] . Вважає, що позивач визнав своє батьківство відносно ще двох малолітніх дітей для того, щоб уникнути мобілізації, що суперечить принципу добросовісності виконання батьківських обов`язків. Зверненням з позовом про зменшення розміру аліментів позивач порушує принцип рівності прав дітей. Зазначає, що оскільки позивач не надав жодних належних доказів, що його фінансовий стан погіршився, тому його вимога є безпідставною. Посилаючись на викладене, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався. Ухвалою суду від 05.05.2025 закрито підготовче провадження у вказаній справі та справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання 03.07.2025 сторони не з`явилися. У матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно з частинами 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін у справі, з урахуванням висновків постанови КЦС ВС від 30.09.2022 за № 761/38266/14, відповідно до якої, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.\~с.\~40). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08.06.2024, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.\~с.\~38). На підставі судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.09.2024 у справі № 488/4265/24 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття. 02.08.2022 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , на підтвердження чого надано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.\~с. 10). Позивач та [PERSON] батьки двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] 23.04.2023 повторно видані Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 21.08.2024. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №\~6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він визнав батьківство щодо двох дітей від іншого шлюбу з [PERSON] . Отже, набув обов`язку щодо утримання ще двох дітей. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Сімейний стан позивача змінився у зв`язку з чим на сьогодні у нього на утриманні перебувають ще двоє дітей, малолітні [PERSON] та [PERSON] , що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Народження дитини у другому шлюбі, відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, народження двох дітей спричинило зміну матеріального стану позивача, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Судом встановлено наявність двох самостійних підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану. Наведене узгоджується з висновком, який викладений у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 (справа № 727/1599/22) та від 10.10.2023 (справа № 682/2454/22-ц). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, враховуючи інтереси всіх дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд вважає, що вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] підлягають задоволенню, а саме зменшенню з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) позивача до 1/6 частки його доходів. При цьому, суд враховує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). За правилами ст.\~191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Outcome: approved