Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, у якій відповідач через свого представника просив суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 16000 грн. В обґрунтуванні заяви зазначено про те, що 15.07.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. У зв`язку з тим, що в задоволені позову було відмовлено,але не вирішено питання розподілу судових витрат на правничу допомогу, він звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. 29.07.2025 року Дніпровським районним Дніпропетровської області була постановлена ухвала про призначення справи до розгляду на 05.08.2025 року, об 12:00, без виклику сторін та їх представників. Суддя, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про часткове задоволення вимог з урахуванням наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді адвокат Крутовських С.В., представляє інтереси [PERSON] на підставі Договору про надання правничої допомоги 05.05.2025 року. Відповідно до Акту виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 05.05.2025 року, адвокат надає послуги своєму клієнту в суді, вартість яких становить 16000 грн. Згідно з розрахунком №1/5 від 05.05.2025 року, загальна вартість до сплати за правничу допомогу становить 16000 грн. Частиною першою статті 15\~ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами першою-третьою статті 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За нормами ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На виконання вказаних вимог адвокатом Крутовських С.В. було надано до суду Договору про надання правничої допомоги 05.05.2025 року, Акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 05.05.2025 року, розрахунок №1/5 від 05.05.2025 року. 15.07.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. Враховуючи те, що в задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» відмовлено, то з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, на користь відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції з позивача. Разом з цим, суд вважає, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу є значно завищеним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, зроблено висновок, про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial