Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

У квітні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 57 617 грн. 26 коп., з яких 47 349,28 грн. заборгованість за тілом кредитом, 10 267,98 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, а також витрати з оплати судового збору 3028 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 березня 2024 pоку між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 19047/112/2024. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених Кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, кредит надається у сумі 50 000,00 грн., з умовою повернення в термін до 19 березня 2027 року в порядку та відповідно до умов кредитного договору. Згідно із п. 3.2 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує Банку фіксовану процентну ставку: у період з 20 березня 2024 року по дату повернення Кредиту, в розмірі 64% річних. Прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору Банк виконав у повному обсязі,надавши позичальнику кредит на суму, що зазначена в п. 1.3 кредитного договору. Факт отримання кредиту підтверджується меморіальним ордером № 1024662 від 20 березня 2024 pоку. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 57 617 грн. 26 коп., з яких 47 349,28 грн. заборгованість за тілом кредитом, 10 267,98 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. На підставі викладеного, позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача витрати з оплати судового збору. Ухвалою судді від 26 травня 2025 року в справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника позивача надійшла заява, в якій останній не заперечував щодо розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Суд установив, що 20 березня 2024 pоку між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 19047/112/2024. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених Кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, кредит надається у сумі 50 000,00 грн., з умовою повернення в термін до 19 березня 2027 року в порядку та відповідно до умов кредитного договору. Згідно із п. 3.2 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує Банку фіксовану процентну ставку: у період з 20 березня 2024 року по дату повернення Кредиту, в розмірі 64% річних. Прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору Банк виконав у повному обсязі,надавши позичальнику кредит на суму, що зазначена в п. 1.3 кредитного договору. Факт отримання кредиту підтверджується меморіальним ордером № 1024662 від 20 березня 2024 pоку. Згідно п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою згідно Додатку 1, що є невід`ємною частиною Кредитного договору (п. 5.2 кредитного договорy). Згiдно п. 3.4 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно у році 360 днів) з дати видачі кредиту по дату повернення кредиту позичальником, періодами з першого по останнє число місяця. Згідно п. 3.6 кредитного договору, позичальник сплачує проценти щомісяця до дня повернення кредиту у терміни, передбачені в додатку 1 до кредитного договору. Відповідно до п. 3.11 кредитного договору, у випадку прострочення погашення кредиту, тому числі після вимоги Банку про повне дострокове погашення кредиту та/або після настання дати повернення кредиту в повному обсязі, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування коштами у розмірі, що дорівнює розміру процентної ставки, які нараховуються за кожний календарний день прострочення на суму заборгованості, строк погашення якої настав,дати виникнення заборгованості до дати її повного погашення. Порядок нарахування тa спати відповідає порядку для процентів на строкову заборгованість. Станом на 14 березня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 57 617, 26 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 47 349, 28 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 10 267,98 грн. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525, 526 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання, а зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи те, що відповідачем зобов`язання за кредитним договором виконувались неналежним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved