Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Органу опіки та піклування Чорківської міської ради Тернопільської області про позбавлення батьківських (материнських) прав та стягнення аліментів. В позовній заяві вказав, що він - [PERSON] з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2000 року, який було розірвано 27.08.2004 року, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 236. Від шлюбу в них народилось троє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , які вже є повнолітніми, та син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з ним та знаходяться на повному його утриманні та вихованні. Відповідачка [PERSON] , яка є мамою малолітнього сина [PERSON] , з вересня 2024 року самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання, не спілкується з ним, не бере участі у фізичному і духовному розвитку дитини, не цікавиться його життям. На початку вересня 2024 року відповідачка залишила їх малолітнього сина самого в житловому будинку з старшим сином [PERSON] , який є студентом Західноукраїнського національного університету, а сама, як пізніше стало відомо, виїхала на постійне проживання в Сполучені Штати Америки, влаштовувати своє особисте життя. Ще з 26.02.2022 року він добровільно пішов служити в Збройні сили України, а з 21.08.2024 року перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] [INFO] . Їх старший син - [PERSON] з 17.02.2025 року також добровільно проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] [INFO] . Він неодноразово звертався до відповідачки, щоб вона припинила свою негідну поведінку та повернулась для виховання сина в Україну, але вона повідомила, що змінювати своє життя та поведінку не хоче, не готова виховувати сина. Попросила більше її не турбувати. Тривалий час відповідачка сином не цікавиться, не турбується про стан фізичного здоров`я, духовного, інтелектуального та культурного розвитку, нехтує своїми батьківськими обов`язками та свідомо ухиляється від його виховання, не виявляє бажання спілкуватися з ним. Відповідачка не забезпечує необхідного йому харчування, медичного догляду, лікування, не забезпечує сину доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. За таких обставин, позивач [PERSON] просить позовну заяву задоволити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] адвокат Цимбалюк П.А. позовні вимоги підтримує, просить задоволити в повному обсязі. Просить взяти до уваги покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та додані до справи письмові докази та не враховувати, як належний та допустимий доказ, висновок органу опіки та піклування Чортківської міської ради, який вважає належно не обгрунтованим, не мотивованим, протирічивим і таким, що суперечить інтересам дитини та таким, що не базується на матеріалах справи і не відповідає вимогам закону. Звернути увагу на письмову заяву відповідачки - матері, яка визнає позов в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, раніше подала суду письмову заяву про визнання позову в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування Чортківської міської ради Тернопільської області до суду не з`явився, раніше подано суду рішення та висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] . Вислухавши представника позивача [PERSON] - адвоката Цимбалюка П.А., покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , враховуючи заяву відповідачки [PERSON] про визнання позову, дослідивши письмові докази по справі та висновок органу опіки та піклування Чортківської міської ради Тернопільської області, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних мотивів. За положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2000 року, який було розірвано 27.08.2004 року, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 236. Від шлюбу в них народилось троє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , які вже є повнолітніми, та син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з ним та знаходяться на повному його утриманні та вихованні. Відповідачка [PERSON] , яка є мамою малолітнього сина [PERSON] , з вересня 2024 року самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання, не спілкується з ним, не бере участі у фізичному і духовному розвитку дитини, не цікавиться його життям. На початку вересня 2024 року відповідачка залишила їх малолітнього сина самого в житловому будинку з старшим сином [PERSON] , який є студентом Західноукраїнського національного університету, а сама, як пізніше стало відомо, виїхала на постійне проживання в Сполучені Штати Америки, влаштовувати своє особисте життя. Ще з 26.02.2022 року він добровільно пішов служити в Збройні сили України, а з 21.08.2024 року перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] [INFO] . Їх старший син - [PERSON] з 17.02.2025 року також добровільно проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] [INFO] . Позивач неодноразово звертався до відповідачки, щоб вона припинила свою негідну поведінку та повернулась для виховання сина в Україну, але вона повідомила, що змінювати своє життя та поведінку не хоче, не готова виховувати сина. Попросила більше її не турбувати. Тривалий час відповідачка сином не цікавиться, не турбується про стан фізичного здоров`я, духовного, інтелектуального та культурного розвитку, нехтує своїми батьківськими обов`язками та свідомо ухиляється від його виховання, не виявляє бажання спілкуватися з ним. Відповідачка не забезпечує необхідного йому харчування, медичного догляду, лікування, не забезпечує сину доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Згідно пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). Відповідно до частини 3 статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно частини 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. I Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Судом встановлено, що більше року відповідачка виїхала за межі України, повертатись не збирається, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не турбується про нього, не виявляє ніякого інтересу до підготовки до самостійного життя, що є умисним ухиленням нею від виконання своїх материнських обов`язків. Крім того, подала суду письмову заяву про повне визнання позову. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задоволити, зважаючи також на те, що відповідачка сама визнала позов, байдуже ставиться до виконання своїх материнських обов`язків, не приділяє належної уваги вихованню дітей, не забезпечує належних умов проживання, не цікавиться їх життям. Вона не надала суду доказів, наявності перешкод у здійсненні материнських обов`язків щодо виховання дітей. Суд вважає доведеним той факт, що відповідачка [PERSON] свідомо нехтує своїми материнськими обов`язками по вихованню сина, вона свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] , а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Відповідачкою [PERSON] свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні сина є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Вказане підтверджується не тільки показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а й наступними доказами: актом обстеження матеріально-побутових умов б/н від 27.02.2025 р., складеним депутатом Чортківської міської ради Демкович Л.І., в якому вказано, що [PERSON] з своєю колишньою дружиною [PERSON] не проживають тривалий час, яка з початку вересня 2024 року перебуває за межами України. Їх син [PERSON] протягом вказаного періоду проживає з батьком та старшим братом. Матір до дитини не з`являлася, дитину не провідувала, не турбувалася про нього та участі у його вихованні не приймала. [PERSON] повністю забезпечує сина матеріально і займається його вихованням; довідкою комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Чортківської міської ради №111 від 28.02.2025 р., в якій вказано, що [PERSON] протягом 2024-2025 років на амбулаторний прийом та профілактичні щеплення приходив з батьком [PERSON] . Його матір [PERSON] протягом цього часу жодного разу не приходила і не цікавилась життям та здоров`ям дитини; довідкою Чортківського ліцею №1 ім. М.Шашкевича Чортківської міської ради Тернопільської області №19 від 28.02.2025 р., в якій вказано, що [PERSON] , [INFO] , навчається в 7-Б класі закладу протягом останнього року з класним керівником контакт підтримує тільки його батько, який навідується до закладу і у телефонному режимі постійно цікавиться навчанням та поведінкою сина. Батько приділяє належну увагу навчанню та вихованням сина. У батька сином довірливі та дружні стосунки. Матір учня, [PERSON] , протягом останнього року жодного разу до навчального закладу не приходила, не цікавилася ні навчанням, ні класним життям своєї дитини. Зв`язку з класним керівником, вчителями та дирекцією школи не підтримує; довідкою ФОП [PERSON] б/н від 28.02.2025 р., в якій вказано, що [PERSON] , [INFO] , з січня 2024 року і по даний час відвідує спортивний зал. За відвідування занять оплату проводить його батько [PERSON] , який декілька разів приходив з сином у зал та цікавився його фізичним розвитком. Матір дитини [PERSON] жодного разу з сином не приходила і про нього не цікавилась; повідомленнями Відповідачки з номера мобільного телефону [NUMBER] , які надіслані на номер телефону [NUMBER] ( [PERSON] ) та номер телефону [NUMBER] (Позивача), в яких вказано, що Відповідачка категорично відмовляється повертатися до свого сина та надавати йому матеріальну допомогу, а також те, що в неї склалося інше життя. При цьому, суд не бере до уваги як доказ, висновок органу опіки та піклування Чортківської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки він є протирічивим у висновках, недостатньо обгрунтованим, мотивованим, суперечить здобутим в судовому засіданні доказам та не відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки в користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved