Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 01.11.2024-100000488 від 01.11.2024 у розмірі 20250,00 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.2024 між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 01.11.2024-100000488, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 7500,00 грн строком на 124 дні. Дата повернення кредиту 04.03.2025. Продовження строку договору не передбачено. Процентна ставка "Стандарт" встановлена в розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших двох чергових періодів користування кредитом, процентна ставка "Економ" - у розмірі 0,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 9 % від суми кредиту та складає 675,00 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 675,00 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка встановлена в сумі 93,75 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Спосіб надання коштів у рахунок кредиту - перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4731-21ХХ-ХХХХ-7957. ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, однак відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 20250,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7500,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 6975,00 грн, по комісії в розмірі 675,00 грн, додаткової комісії в розмірі 1350,00 грн та неустойки в розмірі 3750,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі та копію опису про направлення позовної заяви з додатками йому було направлено поштовим рекомендованим відправленням (а.с. 45) за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 26), яке повернулося з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 46-47), що, з огляду на позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), від 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17)), вважається врученим у день проставлення у поштовому повідомленні такої відмітки. Відзиву на позов чи інших письмових заяв, клопотань не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 05.06.2025, суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення її недоліків. 06 червня 2025 року позивач у системі "Електронний суд" сформував заяву на усунення недоліків. Згідно з ухвалою від 10.06.2025, суд відкрив провадження у справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Згідно із ухвалою від 06.08.2025, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: 01 листопада 2024 року відповідач звернувся до ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", у зв`язку з чим отримав від останнього пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферту), в якій серед іншого зазначено, що електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" (п. 2.1). Електронний договір складається з таких електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору, яка розміщена на вебсайті роботодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх складення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодаця та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (п. 2.2). Кредит надається на придбання товарів (робіт, полуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 3.2). Зі змісту заявки кредитного договору № 01.11.2024-100000488 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, встановлено дані сторін договору, документи, за якими ідентифіковано відповідача, реквізити належного йому платіжного засобу для надання коштів 4731-21ХХ-ХХХХ-7957, а також, що, відповідно до умов кредитного договору № 01.11.2024-100000488 від 01.11.2024, позичальнику надається кредит на таких умовах: дата надання кредиту - 01.11.2024; сума кредиту - 7500,00 грн; строк, на який надається кредит, - 124 днів з дня його надання; дата повернення кредиту - 04.03.2025. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна встановлена в розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів користування кредитом, (п. 6), процентна ставка "Економ" - у розмірі 0,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт" (п. 7). Комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 9 % від суми кредиту та складає 675,00 грн (п. 8), комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 675,00 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. До комісії за обслуговуання кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит (п. 9). Неустойка встановлена в сумі 93,75 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 17). При цьому в заявці встановлено Графік платежів. Після отримання конкретних умов кредитування, які підписані електронним підписом кредитодавця, [PERSON] підтвердив, що безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 01.11.2024-100000488 від 01.11.2024, з якими він попередньо уважно ознайомився. У відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору також вказані вищеописані умови кредитування. Відповідь відповідач підписав одноразовим ідентифікатором Е873, який був направлений на його фінансовий номер телефона [NUMBER] (а.с. 14-20). Вказане свідчить про те, що [PERSON] 01.11.2024 уклав із ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" електронний кредитний договір № 01.11.2024-100000488 від 01.11.2024 (який складається із пропозиції, заявки та відповіді) у порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію", підписавши його електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Е873. Відповідно до повідомлення за вих. № 88-3005 від 30.05.2025, 01.11.2024 на картку [NUMBER] здійснено переказ на суму 7500 грн, призначення платежу: видача за договором кредиту № 01.11.2024-100000488 (а.с. 21). Як слідує із довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 01.11.2024-100000488 від 01.11.2024, заборгованість [PERSON] складає: 7500,00 грн основний борг, 6975,00 грн - проценти, 675,00 грн - комісія, 3750,00 грн - неустойка, 1350,00 грн - дод. комісія, разом 20250,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 01 листопада 2024 року до 04 березня 2025 року (а.с.22), тобто межах строку кредитування. На підтвердження вказаного розрахунку позивач долучив картку субконто, в якій відображені здійснені операції за договором, в тому числі щоденні нарахування та поточне сальдо, як на момент таких нарахувань, так і остаточна сума заборгованості (а.с. 33-40). Отже, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору позики, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд установив, що [PERSON] 01.11.2024 уклав із ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" споживчий кредитний договір № 01.11.2024-100000488 в електронному вигляді, що відповідає вищеописаним нормам законодавства, копія якого долучена по позовної заяви. У кредитному договорі, який фактично складається із трьох частин (із пропозиції, заявки та відповіді), визначені основні умови кредитування, в тому числі сума кредиту, яка надана на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, розмір процентної ставки, дата повернення, орієнтована вартість кредиту для споживача та інше. Кожна частина договору відповідно підписана електронним підписом кредитовця чи електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора, направленого на вказаний ним номер телефону. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи, в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. На підтвердження факту перерахування відповідачу 01.11.2024 коштів у розмірі 7500 грн на картку [NUMBER] позивач надав повідомлення від здійснювача переказів, в якому вказано призначення платежу "видача за договором № 01.11.2024-100000488", який, як встановлено вище, укладено саме з [PERSON] . Відповідач ж не був позбавлений можливості надати довідку про відсутність у нього вказаної банківської карти на момент здійснення перерахування коштів. Таким чином, у судовому засіданні належним чином підтверджено факт перерахування 01.11.2024 позивачем кредитних коштів на користь відповідача на загальну суму 7500 грн на споживчі потреби, яка обумовлена кредитним договором, що свідчить про те, що ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" виконало свої зобов`язання за вказаним договором, надавши [PERSON] кредитні кошти. Доказів на підтвердження повернення таких коштів останній суду не надав. Натомість позивач надав картку субконто по договору № 01.11.2024-100000488, в якій відображені платіжні операції, та з якої встановлено відсутність сплат з метою погашення нарахованих процентів, а також повернення суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, за ним рахується заборгованість, а саме: 7500,00 грн основний борг, 6975,00 грн - проценти, 675,00 грн - комісія, 3750,00 грн - неустойка, 1350,00 грн - доп. комісія, разом 20250,00 грн, на підтвердження чого позивач надав довідку-розрахунок. При цьому з картки субконто по договору № 01.11.2024-100000488 суд установив, що проценти нараховані за період з 01 листопада 2024 року до 04 березня 2025 року (а.с.22), тобто в межах строку кредитування - 124 днів. Згідно з обумовленими сторонами розміром процентної ставки та порядку її нарахування, нараховувалася відсоткова ставка у розмірі 1 % (7500грн *1% =75 грн) в день протягом перших двох чергових періодів, визначених у Графіку платежів, та у розмірі 0,5 % (7500грн*0,5%=37,50 грн) в день протягом наступних чергових платежів, що склало загальну суму нарахованих процентів 6975,00 грн. Така ж сума відсотків підставно заявлена до стягнення, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Також у довідці-розрахунку та картці субконто по договору № 01.11.2024-100000488 визначено комісію як за надання, так і за обслуговування кредиту тричі по 675,00 грн, що визначено умовами договору, з якими відповідач погодився. При цьому умовами договору передбачено, що до комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надати позичальнику безоплатно, відповідно до чинного законодавства, зокрема за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит, що відповідає вимогам ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", якою визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. А відтак позивач підставно заявляє до стягнення комісію в розмірі 2025 грн (675 грн+1350 грн, або 675грн* 3), яка відповідає вимогам ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", та з якою відповідач погодився. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач у довідці-розрахунку вказує про нарахування неустойки в розмірі 3750,00 грн, яку включає до суми заборгованості, але суд зважає на те, що, відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Оскільки кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, а строк кредитування діє з 01.11.2024 до 04.03.2025, отже, на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Таким чином, суд уважає, що нарахування неустойки в сумі 3750,00 грн за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак позовна вимога в частині її стягнення задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору № 01.11.2024-100000488 від 01.11.2024, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів не надав, не подав і будь-яких доказів на спростування факту отримання ним кредитних коштів, а також наданого позивачем розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" слід стягнути заборгованість у розмірі 16500,00 грн, з яких заборгованість за кредитом - 7500,00 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками - 6975,00 гривень, заборгованість за комісією - 2025,00 гривень, а позовні вимоги задовольнити частково. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 12). Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову частково і стягнення з відповідача 16500,00 грн боргу, що становить 81,48% (16500 грн х 100%/20250грн) від заявленої суми, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 1973,77 грн (81,48% від 2422,40) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного, ст. 205, 207, 526, 610, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, п. 18 Перехідних положень ЦК України, ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування",

Outcome: partial