Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Позивач Сторожинецька РДА, від імені якої діє Служба у справах дітей Сторожинецької міської ради, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Посилаються на те, що батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] та [PERSON] . Вказують, що до Служби у справах дітей звернулась [PERSON] - матір [PERSON] та бабуся [PERSON] та [PERSON] із заявою про вжиття заходів щодо матері дітей [PERSON] , яка не займається їх вихованням. В заяві зазначила, що [PERSON] привезла дітей з Польщі в грудні 2024 року, залишила їх у неї та одразу повернулась назад за кордон. Повертатись з Польщі відповідач не бажає, а [PERSON] не має змоги піклуватись про онуків. Також вказують, що під час обстеження умов проживання дітей з`ясувалось, що вони дійсно залишились без батьківського піклування, оскільки їх батько проходить військову службу в лавах ЗСУ, а матір проживає у Польщі ще з одною малолітньою дочкою, за дітьми доглядають бабуся та їх тітка [PERSON] . Зазначають, що при неодноразових бесідах з відповідачем через мережу інтернет остання повідомила, що дітей привезла до батька, оскільки вважає, що він також має займатись їх вихованням, однак, коли дізналась, що він проходить військову службу і не може виконувати свої батьківські обов`язки з об`єктивних причин, дітей таки залишила в Україні. Також зазначають, що Службою у справах дітей Сторожинецької міської ради 19.02.2025 року було письмово попереджено [PERSON] про загрозу позбавлення її батьківських прав у разі подальшого ухилення від виконання батьківських обов`язків та надано термін для зміни ситуації в сім`ї, однак, станом на 05.03.2025 року матір ніяк не відреагувала на попередження і досі перебуває за межами України. Вказують, що класним керівником [PERSON] , який навчається у 4 класі Давидівської ЗОНІ I-III ст. також відзначено значні негативні зміни в його поведінці, які почали відбуватись після від`їзду матері за кордон. [PERSON] буває агресивним до оточуючих, не реагує на зауваженім педагогів, часто пропускає уроки, з січня 2025 року пропустив 19 навчальних днів, під час дистанційного навчання не виходив на зв`язок, хоча гаджетами забезпечений. Хлопчик конфліктує з працівниками школи, бере без дозволу чужі речі, на зауваження реагує нецензурною лексикою, завдає шкоди в класному приміщенні. Мати на зв`язок з педагогами не виходить, життям та навчанням дитини не цікавиться, на їх телефонні дзвінки та зауваження щодо неналежної поведінки сина не реагує. Також вказують, що при бесіді фахівця із соціальної роботи КНП «Центр надання соціальних послуг» з дітьми вони повідомили, що хочуть бути з мамою, зі слів бабусі [PERSON] тікає з дому, не хоче нікого слухати, неодноразово вчиняв крадіжки у бабусі, у сусідки та у школі. Крім того, вказують, що на виконання положень статті 171 Сімейного кодексу України, під час зустрічі з дітьми, працівником Служби у справах дітей їм було запропоновано висловити свою думку щодо позбавлення матері батьківських прав, однак, на поставлені їм запитання діти нічого не відповідали. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги позицію [PERSON] , що вона нібито не справляється з вихованням дітей та не заперечує проти того, щоби діти були влаштовані до інтернатного закладу, вважають, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за яких вона не бере участі у вихованні, піклуванні та утриманні своїх дітей, що у свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України. Рішенням виконавчого комітету Сторожинецької міської ради, як органом опіки та піклування, від 11.03.2025 року № 81 було визнано факт ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків по вихованню її дітей та доручено Службі у справах дітей Сторожинецької міської ради звернутись із позовною заявою до Сторожинецького районного суду про позбавлення її батьківських прав. Просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягувати з неї аліменти на утримання дітей з усіх видів її доходів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь закладів, установ, опікунів або інших фізичних чи юридичних осіб, де перебуватимуть діти, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей, відкриті у банківській установі. В судовому засіданні представник позивача Никифорюк М.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження: серії [NUMBER] та [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З копії заяви [PERSON] від 05.02.2025 року до Служби у справах дітей Сторожинецької міської ради вбачається, що вона просить вжити заходів до її дочки [PERSON] , яка виїхала за кордон, проживає в Польщі та не займається вихованням своїх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких на початку грудня 2024 року привезла і залишила у неї, а сама повернулась до Польщі, виховувати своїх дітей мати не має змоги та повертатись в Україну не бажає. Також зазначила, що дає згоду на тимчасове влаштування дітей в її сім`ю. З характеристики, виданої Давидівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Сторожинецької міської ради на [PERSON] , вбачається, що він навчається у 4-б класі даного закладу, після від`їзду матері за кордон в його поведінці почали відбуватись значні негативні зміни. [PERSON] буває агресивним до оточуючих, не реагує на зауваженім педагогів, часто пропускає уроки, з січня 2025 року пропустив 19 навчальних днів, під час дистанційного навчання не виходив на зв`язок, хоча гаджетами забезпечений. Хлопчик конфліктує з працівниками школи, бере без дозволу чужі речі, на зауваження реагує нецензурною лексикою, завдає шкоди в класному приміщенні. Мати на зв`язок з педагогами не виходить, життям та навчанням дитини не цікавиться, на їх телефонні дзвінки та зауваження щодо неналежної поведінки сина не реагує, батько мобілізований, перебуває в лавах ЗСУ. З характеристики, виданої Давидівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Сторожинецької міської ради на [PERSON] , вбачається, що він навчається у 7-б класі даного закладу, проявляє низьку зацікавленість до навчання, часто ухиліється від виконання домашніх завдань, часто виглядає замкнутим, проте прагне уваги та підтримки школу відвідує регулярно, забезпечений усім необхідним для навчання. Мати на зв`язок з педагогами не виходить, життям та навчанням дитини не цікавиться, на їх телефонні дзвінки та зауваження щодо неналежної поведінки сина не реагує, батько мобілізований, перебуває в лавах ЗСУ. Рішенням виконкому Сторожинецької міської ради від 11.03.2025 року № 81 визнано факт ухилення [PERSON] від виконання нею батьківських обов`язків по вихованню її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та визнано доцільним позбавити її батьківських прав. 06.03.2025 року комісією з питань захисту дитини було прийнято рекомендації № 06-26/2025, відповідно до яких визнано факт ухилення [PERSON] від виконання нею батьківських обов`язків по вихованню її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та визнано доцільним позбавити її батьківських прав. З висновку психологічного дослідження малолітнього [PERSON] вбачається, що мама належить до найбільш близьких і значимих членів сім"ї хлопчика. Виразив бажання жити з бабусею, братом та сестрою, якщо поки не може жити з мамою. В судовому засіданні [PERSON] , що є матір"ю відповідачки, вімовилася давати суду показання як свідок на підставі ст. 63 Конституції України. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позбавлення матеріа батьківських прав. Розповів, що в минулому році деякий час проживав з братом, сестрою, мамою, вітчимом у Польщі. Через те, що брат брав чужі гроші, мама привезла їх додому, обіцяла пізніше забрати. До виїзду в Польщу тут жив з мамою. Вдома живе з тіткою [PERSON] - дружиною маминого брата. [PERSON] - бабуся, але з нею не живе. Мама регулярно передає продукти, гроші на картку [PERSON] . Мама телефонує по 2-3 рази на тижень, розпитує про їхні справи. З батьком спілкуються рідко, однак він передає кошти на одяг, взуття. За мамою скучає, хоче жити разом з нею, брат також. Малолітній [PERSON] зі слів представника позивача не бажає йти до суду і надавати пояснення щодо матері. Згідно зі ст. 150, 155 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На думку суду, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків внаслідок винної поведінки і свідомого нехтування такими обов`язками. Та обставина, що відповідач перебуває за кордоном, не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав, так як в ході судового розгляду встановлено наявність тісного емоційного зв"язку між дітьми та відповідачем, прихильність та позитивне ставлення дітей до матері. Вони регулярно спілкуються, мати дбає про матеріальне забезпечення дітей, так як надсилає кошти, продукти. Позивач як на підставу позбавлення батьківських прав посилається на позицію матері, що вона нібито не справляється з вихованням дітей і не заперечує проти влаштування їх до інтернатного закладу, а також на те, що мати тривалий час проживає окремо від дітей, належним чином про них не піклується та не здійснює контроль за їх поведінкою, внаслідок чого діти відчувають себе покинутими. Суд знаходить, що позивач не в повній мірі використав свої повноваження для з"ясування всіх обставин стосунків між відповідачем і дітьми та виконання нею батьківських обов"язків. Суду не надано достатніх і беззаперечних доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов"язків, свідомого нехтування ними, відсутності піклування про розвиток дітей. Європейським судом з прав людини при вирішенні справи № 39948/06 «Савіни проти України» в пунктах 49-52 рішення від 18 грудня 2008 року зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). За наведених обставин, суд вважає, що доводи позивача в обгрунтування вимоги про позбавлення батьківських прав, що є крайнім заходом впливу, є непереконливими, внаслідок того, що позивачем не доведено, що зі сторони відповідача має місце злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків. На підставі ст. 150, 155, 164, 166 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed