Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними коштами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Акціонерного Товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, який в подальшому був збільшений до 6000 грн. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі. Проте взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач порушив, внаслідок чого станом на 20 листопада 2024 року утворилася заборгованість в розмірі 8078 грн. 25 коп. (тіло кредиту). Заборгованість в добровільному порядку відповідачем не погашена. Вимоги позивача щодо повернення коштів залишаються проігнорованими відповідачем. З огляду на вищенаведене, представник позивача з зазначених підстав звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 8078 грн. 25 коп. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив. Правом на подання відзиву на позов не скористався. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Дійсно, як встановлено судом, 07 липня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», відповідно до умов якого, він отримав кредит у розмірі 2500 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відсотки за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних (пільгова відсоткова ставка), базова відсоткова ставка 3,1% на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості), 6,2% (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості) (збільшена відсоткова ставка на місяць за картою на суму загальної заборгованості). Згідно анкети заяви до договору про надання банківських послуг від 07 липня 2020 року, відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які йому були надані для ознайомлення. На підтвердження факту укладення кредитного договору банком надані: довідка про наявність карткового рахунку у клієнта [PERSON] ; довідка про розмір встановленого кредитного ліміту грошових коштів клієнту [PERSON] ; виписка про рух коштів та розрахунок заборгованості клієнта [PERSON] . З зазначених документів вбачається отримання відповідачем кредиту та використання ним кредитних коштів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, з причини невиконання відповідачем умов договору від 07 липня 2020 року, своєчасного неповернення кредитних коштів, заборгованість відповідача перед позивачем згідно з наданим банком розрахунком від 20 листопада 2024 року становить 8 078 (вісім тисяч сімдесят вісім) грн. 25 коп. (тіло кредиту). Частиною 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено надання позивачем кредитних коштів відповідачу, користування ним кредитними коштами, здійснення періодичного часткового погашення суми заборгованості. Натомість заявлена за розрахунком банку заборгованість відповідачем не спростована, контр розрахунку не надано. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягненню виниклої у відповідача заборгованості на користь позивача у розмірі 8078 грн. 25 коп. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача при подачі позову до суду, згідно платіжного доручення № 35149650860 від 03 березня 2025 року, сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. Отже, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved