Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. ТОВ ФК «ТЕХНОФІНАНС» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 23 липня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВОЮ КОМПАНІЄЮ «ТЕХНОФІНАНС» та [PERSON] (надалі - Відповідач) було укладено Договір позики «Максі» № 3386811713-033230 (надалі -Договір) відповідно до якого останній отримав у кредит грошові кошти у сумі 15000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника [NUMBER] зі строком повернення до 19.12.2024 року включно (п.2.1., п. 2.3. Договору). Позика надається на споживчі цілі (2.10). Відповідач умови договору позики не виконав, грошові кошти в строк не повернув, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 58515.00 грн., яка складається з: 15000.00грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31290.00 грн.- борг відсотків за кредитом; 7500.00 грн. - борг пені; 4725.00 грн. - борг послуг (комісії). Посилаючись на викладені обставини, а також те, що станом на день звернення до суду з позовом сума заборгованості за кредитним договором не погашена, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25 червня 2025 прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 22). Заяви, клопотання. Представник позивача долучив додаткові пояснення, якими просить врахувати , що договір позики з відповідачем було укладено 23.07.2024, тобто датою, з якою Перехідні положення ЦК України непоширюються , а нарахована пеня є законною і підлягає до стягнення в поному обсязі. Представником позивача ТОВ ФК «ТЕХНОФІНАНС» одночасно з позовом зазначено про розгляд справи за відсутності представника, підтримання позову та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилась,\~будучи сповіщеною\~про розгляд\~справи за\~місцем реєстрації\~(а.\~с.\~25). В установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк до суду не надано відзиву на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Європейський суд\~з прав\~людини в\~рішенні від\~7\~липня 1989\~року у\~справі "Юніон\~Аліментаріа Сандерс\~С.А.\~проти Іспанії"\~зазначив,\~що заявник\~зобов`язаний\~демонструвати готовність\~брати участь\~на всіх\~етапах розгляду,\~що стосуються\~безпосередньо його,\~утримуватися від\~використання прийомів,\~які пов`язані\~із зволіканням\~у розгляді\~справи,\~а також\~максимально використовувати\~всі засоби\~внутрішнього законодавства\~для прискорення\~процедури слухання. Приймаючи до\~уваги наведені\~положення Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод,\~предмет спору,\~його значення\~для сторін,\~за письмової\~згоди позивача,\~враховуючи,\~що відповідач\~був належним\~чином повідомленим\~про місце,\~дату і\~час судового\~засідання,\~суд ухвалює\~рішення без участі\~сторін та\~без фіксування\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу,\~на підставі\~наявних матеріалів\~справи,\~що відповідає\~положенням ст.\~280\~ЦПК України\~та ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВОЮ КОМПАНІЄЮ «ТЕХНОФІНАНС» та [PERSON] (надалі - Відповідач) було укладено Договір позики «Максі» № 3386811713-033230 (надалі -Договір) відповідно до якого останній отримав у кредит грошові кошти у сумі 15000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника [NUMBER] зі строком повернення до 19.12.2024 року включно (п.2.1., п. 2.3. Договору). \~ \~ \~ \~За користування Позикою Позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою 511% річних протягом всього строку кредитування, що становить за базовим розміром 1.40% на день. База нарахування процентів - залишок Суми Позики, що обліковується як заборгованість Позичальника перед Позикодавцем. Нарахування процентів на Суму Позики здійснюється за період починаючи з наступного від дня надання Позики (тобто день надання Позики не враховується при нарахуванні процентів) до дати першого обов`язкового платежу за Графіком платежів (включно). День внесення першого обов`язкового платежу враховується в період нарахування процентів для їх сплати. Після дати першого обов`язкового платежу 13.08.2024, нарахування процентів в кожному наступному періоді здійснюється починаючи з кожного першого дня наступного за днем обов`язкових платежів періоду, по останній день періоду, яким є день внесення платежу за цей період. Нарахування процентів за користування позикою за відповідний період між обов`язковими платежами здійснюється на залишок заборгованості за Позикою, яка є базою нарахування процентів. День повернення Позики при нарахуванні процентів враховується як день користування Позикою з нарахування процентів за цей день на загальних умовах відповідного періоду кредитування (п. 2.5). 2.6.1. \~ \~ \~ \~Комісія за використання Позики, яка складає 0.1% від Суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки Позичальнику з приводу виконання умов Договору, обслуговування заборгованості (за наявності). Нарахування і сплата комісії за використання проводиться на залишок заборгованості за Позикою. 2.6.2. \~ \~ \~ \~Одноразову комісію за видачу Позики у розмірі 1.50% від Суми Позики, яка нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент надання Позики шляхом її утримання Позикодавцем із Суми Позики; 2.7. \~ \~ \~ \~Протягом строку кредитування розмір вказаних у п.2.6. цього Договору процентів і комісіі за фінансовою послугою залишаються незмінними та підлягають сплаті у строки, визначені Графіком платежів. 2.10. \~ \~ \~ \~Позика надається на споживчі цілі. Відповідно до укладеного Договору Позики Відповідач повинен був сплачувати заборгованість за графіком (Додаток №1 до Договору позики). Відповідач умови договору позики не виконав, грошові кошти в строк не повернув. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, які регулюються нормами ЦК України. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.2 ч. 1 ст. 11 ЦК України). Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За умовами ст. ст. 1049 та 625\~ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016р. у справі за № 6-1412цс16). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Сторони договору на власний розсуд визначають його зміст, тобто, формують його конкретні умови, що не суперечать законодавству. Адже, дійсний та неоспорений договір є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Висновки суду. Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов та правил такого договору. Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення договору позики ««Максі» № 3386811713-033230 (надалі -Договір) відповідно до якого останній отримав у кредит грошові кошти у сумі 15000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника [NUMBER] зі строком повернення до 19.12.2024 року включно (п.2.1., п. 2.3. Договору). Представник позивача долучив додаткові пояснення, якими просить врахувати , що договір позики з відповідачем було укладено 23.07.2024, тобто датою, з якою Перехідні положення ЦК України непоширюються, а нарахована пеня є законною і підлягає до стягнення в повному обсязі. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок пені. З огляду на зазначене, пеня у сумі 7 500 грн. не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 51 015 грн., з яких: 15 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 31290\~ грн.-\~заборгованість за\~відсотками за\~кредитом;\~та 4\~725 грн.заборгованість за послуги (комісія). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн., а тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу за правилами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 87,18 % що відповідно становить 2 111, 84 грн. судового збору. Крім того, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» надало суду лише договір №03/01 про надання правової допомоги №03.01.2024 укладений між адвокатом Кшуташвілі В.О. та ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС». Відповідно до ч.1, 2 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справ разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137 ЦПК України). Згідно з ч.8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Вищезгадані докази повинні надаватися суду до ухвалення рішення по суті спору (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 462/6095/15-ц). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18). Згідно договору №03/01 про надання правової допомоги №03.01.2024 укладений між адвокатом Кшуташвілі В.О. та ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС», оплата послуг адвоката здійснюється на підставі наданих актів виконаних робіт (п.4.1). Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п.4.2). Однак, позивачем згідно п.4.1 та п.4.2 договору №03/01 про надання правової допомоги №03.01.2024 не надано суду докази про те, що ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» було понесено 5000 грн. витрат на правову допомогу на підставі актів виконаних робіт. Разом з тим, з до позовної заяви в ході розгляду справи стороною позивача не було надано документів, що свідчать про оплату вищевказаного гонорару адвокату, тому суд дійшов до висновку, що позивачем та його представником не обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат, тому суд приходить до висновку про відмову у стягненні вказаних витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial