Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС», звернувшись до суду з позовом, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 15 968,00 гривень, а також сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 31 грудня 2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем укладено електронний договір №25772-12/2023 про надання фінансового кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 10 000,00 грн строком на 100 днів, зі сплатою процентів у розмірі 2,5 % в день. Умови кредитного договору відповідачем не виконувалися. 29 серпня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та позивачем укладено договір факторингу № 01.02-26/24, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача за договором №25772-12/2023. Процесуальні дії у справі. 11 червня 2025 року позовна заява, передана за підсудністю, надійшла до суду. 23 червня 2025 року отримана інформація на запит щодо місця реєстрації відповідача. 24\~червня 2025\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 31 грудня 2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено електронний договір №25772-12/2023 про надання фінансового кредиту. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит в сумі 10 000,00 грн строком на 100 днів, процентна ставка 2,5% в день. Кредит\~надається в\~безготівковій формі\~на рахунок\~клієнта,\~включаючи використання\~реквізитів платіжної\~картки № 5167 - 80xx - xxxx - 9349. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надавши грошові кошти у користування. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав. 29 серпня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-26/24, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем ( номер запису в реєстрі боржників 1349). Розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги становить 15 968,00 грн. Отже, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило позивачу права вимоги до відповідача щодо належного виконання кредитного договору. Матеріали справи\~не містять даних про те, що відповідач оспорював договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за кредитним договором становить 15 968,00 грн: 9\~920,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6\~048,00 грн заборгованість за процентами. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини з відступлення права грошової вимоги фактору, належного виконання зобов`язань за договором кредиту та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі\~статтею 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За\~статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2\~ст.\~639\~ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з ч. 1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення електронного кредитного договору відповідачем з первісним кредитором, порушення ним взятих на себе зобов`язань, набуття позивачем права вимоги за цим договором. Відповідач порушив умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі не надав. Проте суд зазначає, що кредитний договір укладено 31 грудня 2023 року, тобто після набрання чинності\~Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому встановлення у кредитному договорі процентної ставки у розмірі 2,5% в день не відповідає вимогам частини 5\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення договору. З наданого позивачем розрахунку, видно, що нарахування процентів здійснювалося за ставкою 2,5% в день, кількість днів, за які здійснювалося нарахування 100. Таким чином, передбачена в договорі умова щодо встановлення процентної ставки у розмірі 2,5 % в день згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»\~є нікчемною. Тому суд розраховує суму процентів за користування кредитом, яка мала бути сплачена відповідачем, виходячи із встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Так, розмір процентів за користування кредитом, що мав сплачуватися відповідачем щоденно у період з 31 грудня 2023 року по 17 лютого 2024 року (49 днів), становить: 10 000,00 грн х 1% = 100,00 грн, загальний розмір процентів за цей період 4 900,00 грн (100 х 49). У зв`язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості за тілом кредиту розмір процентів за період з 18 лютого 2024 року по 12 березня 2024 року (24 дні) включно має становити: 9\~950,00 х 1% х 24 = 2\~388,00 грн; за період з 13 березня 2024 року по 08 квітня 2024 року (27 днів): 9\~920,00 х 1% х 27 = 2\~678,40 грн. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого\~ст.12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. Отже, загальний розмір процентів, що відповідач мав сплатити за користування кредитом, становить 9\~966,40 грн (4\~900,00 + 2\~388,00 + 2\~678,40). Суд враховує, що відповідачем сплачено проценти за користування кредитом у розмірі 14\~870,00 грн. Таким чином, з огляду на нікчемність умови договору щодо процентної ставки заборгованість за процентами у відповідача відсутня. Тому позовні вимоги про стягнення процентів не підлягають задоволенню. Отже,\~оцінивши кожний\~доказ з\~точки зору\~їх належності\~та допустимості,\~а сукупність\~доказів з\~точки зору\~достатності та\~взаємозв`язку,\~суд вважає,\~що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 9 920,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1\~504,79 грн (62,12%). На підставі викладеного,

Outcome: partial