Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 20 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №103307402, за яким відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 грн. 30 вересня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 09T, TOB «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором №103307402 від 20 травня 2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 30542,40 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6174 грн.; заборгованість за відсотками становить 22848,40 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 1520 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн. На підставі наведеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №103307402 від 20 травня 2021 року в сумі 30542 грн 40 коп, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Ухвалою суду від 27 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 72-73). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 67, 70, 71). Правом на подачу відзиву на позовну заяву та заперечень відповідач не скористалася. З врахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи відсутність заперечень позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 20 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №103307402, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 8 000 грн строком на 15 днів, до 04 червня 2021 року, та автоматичною пролонгацією на строк не більше 60 днів, шляхом переказу їх на банківську карту, зі сплатою відсотків у розмірі 5% від суми кредиту за кожен день користування та комісією за надання кредиту у розмірі 1 520 грн, що підтверджується копією договору (а.с. 18-23). 20 травня 2021 року на платіжну картку відповідача [PERSON] перераховано кошти у розмірі 8000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення 27823394 (а.с. 32). Відповідно до наданої позивачем відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення вбачається, що заборгованість за кредитним договором №103307402 від 20 травня 2021 року станом на 08 вересня 2021 року становить 30542,40 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6174,00 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 22848,40 грн; заборгованість за комісійними винагородами у розмірі 1520 грн (а.с. 44-45). 30 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір про відступлення права вимоги №09Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» прийняло належні ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №103307402 від 20 травня 2021 року (а.с. 24-29, 30, 13). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно пункту 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України). Статтями 610 та 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, що включає у себе його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2021 року [PERSON] та ТОВ «Мілоан» уклали договір про споживчий кредит №103307402, право вимоги за яким згідно договору про відступлення права вимоги перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», за умовами якого кредитодавець надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 8 000 грн на умовах строковості на 15 днів, зворотності, платності, до 04 червня 2021 року, та автоматичною пролонгацією на строк не більше 60 днів, шляхом переказу їх на банківську карту, зі сплатою відсотків у розмірі 5% від суми кредиту за кожен день користування та комісією за надання кредиту у розмірі 1 520 грн. Як вбачається із змісту договору про споживчий кредит №103307402 від 20 травня 2021 року відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором відповідно до графіку платежів, їх внесення та своїм підписом надав згоду з його умовами, у зв`язку з чим суд вважає, що матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Разом з тим, зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту з погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 30542,40 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6174,00 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 22848,40 грн; заборгованість за комісійними винагородами у розмірі 1520,00 грн. За вказаних обставин, позивач надав відповідачу обумовлені договором грошові кошти, шляхом перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний у договорі, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором не виконала. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №103307402 від 20 травня 2021 року у розмірі 29022,40 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6174,00 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 22848,40 грн. Щодо стягнення комісії за користування кредитом у розмірі 1520,00 грн, слід зазначити наступне. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату у виді\~комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», в зв`язку з чим суд вважає відсутніми підстави для стягнення нарахованої позивачем заборгованість по комісії у розмірі 1520,00 грн. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Проте, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 95,02%, то судовий збір який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2301 гривня 76 копійок пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року, додаткову угоду № 103307402 від 02 квітня 2025 року до зазначеного договору, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, акт № 103307402 від 28 березня 2025 року про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги (а.с. 15, 31, 14, 10). Згідно зазначених позивачем у позовній заяві судових витрат, витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 6 000 грн, які повністю підтверджені наданими суду належними доказами. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог на 95,02% відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 5701 гривня 20 копійок пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial