Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

31 березня 2025 року (згідно з інформацією про відправку) позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» через свого уповноваженого представника - Шелест М.Б., звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , борг за спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», код ЄДРПОУ 40121452, суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 48647,71 грн на рахунок: [NUMBER] в АТ «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465, та судовий збір в розмірі 3028,00 грн на поточний рахунок [NUMBER] в АБ «УКРГАЗБАНК» м. Києва, МФО 320478. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в період з червня 2022 року по липень 2024 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 48647,71 грн (з урахуванням оплат відповідача), вартість якого залишилась неоплаченою споживачем. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.02.2024 об`єкт газифікації, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачу на праві власності. Постачальник звернувся до Згурівського районного суду Київської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 08.04.2024 заявнику відмовлено у видачі судового наказу, у зв`язку з чим постачальник звертається до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. За подання заяви про видачу судового наказу постачальником було сплачено 302,80 грн судового збору згідно з платіжною інструкцією № 5341 від 25.03.2024, яка відповідно до п. 2 ст. 164 ЦПК України у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника в порядку позовного провадження зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу…» на території України. Відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 № 917 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії». 01.05.2022 відповідно до п.п. 1 п. 2 наказу Міністерства енергетики України № 198 від 08.06.2022 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» (який був чинним на момент виникнення даних правовідносин) ЕІС-код 56XM18G75973034P газифікованого об`єкта побутового споживача, що знаходиться за адресою: 07601, вул. Нова, 15, смт Згурівка, Броварський р-н, Київська обл., якого внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії», було включено до реєстру споживачів Товариства та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] для реалізації газу побутовим споживачам без надання постачальником інформації щодо заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. З огляду на вказану правову норму, включення споживача до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не передбачало підписання споживачем заяви-приєднання. Відповідно до норм чинного законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Ціни на газ встановлюються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 293 та зазначені у витягу з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» відповідача. На підтвердження об`ємі (обсягу) спожитого відповідачем природного газу, в порядку п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначається, що позивач має намір подати до суду доказ у вигляді листа Оператора ГРМ з інформацією щодо дати фіксації останнього контрольного показника лічильника газу. Відповідний запит направлено Оператору ГРМ та перебуває на розгляді. В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ № 119/4.2.1-11588-2024/180749930 від 05.03.2024, яка залишилась незадоволеною відповідачем. Заперечень щодо сплати боргу відповідачем не подано. Борг не сплачено. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 12 травня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Представник позивача, ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що останній просив розглянути справу за відсутності представника позивача. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою «вручено особисто», в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від відповідача не надходило. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування, серія та номер: 257, виданий 26.02.2019, видавник: Згурівська районна державна нотаріальна контора (а.с. 19-20 - копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 366525025 від 20.02.2024). ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснює постачання [PERSON] природного газу за адресою: [ADDRESS] . ЕІС-код споживача [NUMBER] XM18G75973034P. Згідно з даними фінансового стану по особовому рахунку № [NUMBER] споживача [PERSON] убачається, що за період з червня 2022 року по липень 2025 року, було спожито 6741,04 куб.м природного газу на загальну суму 53637,72 грн, сплачено споживачем 4990,00 грн, несплачена вартість спожитого природного газу становить 48647,71 грн (а.с. 17). У березні 2024 року ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» направило на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ, яка станом на 05.03.2024 складала 36191,33 грн (за період з в 7-денний строку з моменту отримання даної вимоги, але не пізніше 19.03.2024 року (а.с. 18), однак з матеріалів справи вбачається, що відповідач вимогу не виконав, заборгованість не погасив, та, навпаки, відповідач продовжував користуватись природним газом та заборгованість зросла до 48647,71 грн. Судом установлено, що позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій постачання природного газу …» на території України. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, та ст.ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Позивач зобов`язаний постачати природний газ Споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а Споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 4 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Пунктом 32 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що Регулятором є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу (п. 2 ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про ринок природного газу»). За змістом статтей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» побутовим споживачам є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Відповідач [PERSON] приєднався до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У поданій позовній заяві позивачем зазначено, що ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що споживач [PERSON] не виконує належним чином зобов`язання, а саме не сплачує нараховані суми за спожитий природний газ, чим порушує права ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», суд вважає, що заявлена вимога про стягнення заборгованості в сумі 48647,71 грн підлягає задоволенню. За подання заяви про видачу судового наказу позивач ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» сплатив судовий збір у розмірі 302,80 грн (а.с. 8 - копія платіжної інструкції). Ухвалою від 08.04.2024 у справі № 365/241/24, номер провадження 2-н/365/16/24, суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. відмовила у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ (а.с. 12-13 - копія ухвали). Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. За подання позовної заяви позивач додатково сплатив судовий збір 2725,50 грн (а.с. 7 - копія платіжної інструкції). Загалом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому із [PERSON] на користь ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» необхідно стягнути судовий збір у заявленому розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved