Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Представник в інтересах позивача звернулася до відповідача з позовом, в якому посилалась на обставини перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» з 25.11.2020 року, займає посаду водія. Відповідач допустив заборгованість з виплати заробітної плати, а тому просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену в березні-липні 2022 року заробітну плату в розмірі 57 562, 31 гривень, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 8 979, 72 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 8 000 (вісім тисяч грн.) гривень. Ухвалою від 20 березня 2025 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. Представник відповідача відзиву на позов у встановлений строк не подав, сторони не заявляли клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» з 25.11.2020 року по цей час, займає посаду водія. З 01 березня 2022 року по 19 липня 2022 року ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» заборгувало позивачу заробітну плату в сумі 57 562, 31 грн., що підтверджується довідкою від 04.02.2025 №01-02Д. 01 березня 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» [PERSON] був призваний на військову службу, проходить її, захищаючи суверенітет та територіальну цілісність України, має статус учасника бойових дій, що підтверджується записом та посвідченні серії [NUMBER] від 17.10.2024 року. Згідно довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-7 за період з березня 2022 року по липень 2022 року ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» здійснювалось нарахування [PERSON] заробітної плати на загальну суму 80 001,74 грн., з яких здійснено відрахування податків. Разом з тим, відповідач нараховані суми заробітної плати не виплачував. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України). Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України гарантовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 КЗпП України. Частина третя статті 119 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX (набрав чинності 19.07.2022) (підпункт 17 пункту 1) внесено зміни до частини третьої статті 119 КЗпП України, а саме слова "зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток" замінено словами "зберігаються місце роботи і посада". Відтак, обов`язок роботодавця щодо збереження за такими категоріями працівників середнього заробітку передбачався включно до дня, що передує дню набранням чинності цим Законом (18 липня 2022 року). За таких обставин у період з 01 березня 2022 року по 18 липня 2022 року за позивачем зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в якому він працював на час укладення трудового договору, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за вказаний період в сумі 57 562,31 грн. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно проведеного розрахунку за період з вересня 2022 по січень 2025 року, який судом розцінюється як обґрунтований, розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати станом на 25.02.2025 становить 8 979,72 грн. Витрати на професійну правничу допомогу, виконання яких на відповідну суму підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, умовами договору про надання правничої допомоги та сплата яких підтверджується відповідною квитанцією, слід покласти на відповідача, з нього на користь позивача підлягають стягненню такі витрати в розмірі 8000 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання заяви в розмірі 1211 грн. 20 коп. слід покласти на відповідача, стягнувши зазначену суму з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 115, 119 КЗпП України,

Outcome: approved