Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

23 квітня 2025 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась позивач [PERSON] до відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: філія - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10020/0260 в філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з позовом в якому просить суд: - визнати протиправними та такими, що призвели до порушення прав позиввача, як споживача банківських послуг, дії Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», які полягають у наданні мені недостовірної інформації про банківські послуги та нанесенні мені моральної шкоди; - розірвати Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладений між позивачем та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», складовими частинами якого є Заява від 24.04.2024 року № 964996021/240424 про приєднання до нього та Заява-договір від 24.04.2024 року № 964996021/240424 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки); - зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» закрити поточний рахунок № [NUMBER] , код банку 351823, відкритий на ім`я позивача; - зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» вилучити номер мобільного телефону [NUMBER] зі своєї клієнтської бази та утриматися від комунікацій зі мною посередництвом цього номера мобільного телефону у будь-який спосіб; - стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь позивача грошові кошти в розмірі 60 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24 квітня 2024 року позивач звернулася до відокремленого підрозділу АТ «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк) - територіального відокремленого безбалансового відділення (далі - ТВБВ) № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Холодногорська, 7 з метою відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), для отримання на нього аліментних виплат, які мені надходять з виконавчої служби, без комісії, адже станом на 24 квітня 2024 року банківська установа (ПриватБанк), через яку вона отримувала аліменти, щоразу, з кожного платежу, стягувала з позивача комісію за переказ коштів, що мене не влаштовувало [PERSON] .. Для вирішення цього питання державний виконавець порекомендував пошукати іншу банківську установу й відкрити в ній такий поточний рахунок, за яким би не стягувалася комісія за зарахування на нього аліментів та їх зняття. Так, в пошуках підходящої позивачу банківської установи, [PERSON] 24 квітня 2024 року опинилася в ТВБВ № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк». Під час візиту до ТВБВ № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] пояснила обслуговуючому банківському працівникові свою потребу відкрити такий поточний рахунок, по якому би не стягувалася комісія за зарахування на нього аліментів та їх зняття, не провадилося різноманітних списань відсотків, абонплат і т.п., і щоб випуск платіжної картки був також безоплатний. Банківський працівник, уважно вислухавши позивача, відповіла що в АТ «Ощадбанк» можна відкрити такий поточний рахунок, який відповідає всім названим параметрам. Позивача цілком влаштували озвучені умови, на підставі наданих позивачем документів і повідомлених даних заповнила заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 964996021/240424 та заяву-договір № 964996021/240424 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Після видачі позивачу примірників щойно оформлених документів банківський працівник повідомила, що випуск платіжної картки триватиме два тижні, відтак про її готовність на номер мобільного телефону буде надіслано відповідне смс-повідомлення, після надходження якого [PERSON] зможе прийти і забрати свою платіжну картку для подальшого користування нею. Перебіг вищеописаного мого візиту до ТВБВ № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» був зафіксований відеокамерами внутрішнього спостереження, яке велося у його приміщенні. 01 травня 2024 року на номер мобільного телефону [PERSON] , надійшло смс-повідомлення від АТ «Ощадбанк» із проханням сплатити 100,00 гривень комісії по рахунку [NUMBER] до 20.05.2024 року й зі сповіщенням про доставку картки до відділення 10020/0260. Оскільки ні про які 100,00 гривень комісії банківський працівник ТВБВ № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», яка позивача 24 квітня 2024 року, її не інформувала, а в Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 964996021/240424 та Заяві-договорі № 964996021/240424 теж про таку комісію нічого не зазначено, [PERSON] в травні 2024 року звернулася до ТВБВ № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» і спитала в банківського працівника, яка обслуговувала її 24 квітня 2024 року, що це за 100,00 гривень комісії, адже позивача запевняли, що ніяких банківських списань з її платіжної картки не буде. У відповідь почула, що дійсно, раз на рік клієнт мусить сплачувати грошові кошти в розмірі 100,00 гривень за обслуговування поточного рахунку і що це нібито саме собою розуміється, інакше й бути не може. На зпитання позивача, чому банківський працівник приховала цю інформацію тоді, відповіді не отримала. Позивач повідомила іншого банківського працівника ТВБВ № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», яка й мала видати клієнту платіжну картку, що в такому разі платіжну картку отримувати не буде, а укладений з АТ «Ощадбанк» договір хоче розірвати, в чому було відмовлено. 27 травня 2024 року на фінансовий номер [PERSON] надійшло ще одне смс-повідомлення від АТ «Ощадбанк» з проханням сплатити 100,00 гривень, але цього разу призначення цієї суми було зазначене «за розрахунково-касове обслуговування вашого рахунку [NUMBER]». 31 травня 2024 року надійшло чергове смс-повідомлення відАТ «Ощадбанк» з проханням сплатити заборгованість за картковим рахунком у сумі 100,00 гривень. 10 червня 2024 року позивачеві зателефонувала жінка, яка назвалася представником АТ «Ощадбанк», й наполягала на сплаті грошових коштів у розмірі 100,00 гривень. З метою вирішення виниклого непорозуміння позивач 14 червня 2024 року письмово зверталася до АТ «Ощадбанк» в порядку ст.ст. 3, 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" із запитом на інформацію, у якому просила надати інформацію про прізвище, ім`я, по батькові та посаду працівника ТВБВ № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», яке розташоване по вул. Холодногірській, 7 у м. Харкові, яка обслуговувала [PERSON] 24 квітня 2024 року та надала професійну консультацію й оформила заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 964996021/240424 та заяву-договір № 964996021/240424, а також надати інформацію, яка відображена на відеозаписі з камер внутрішнього спостереження про перебіг мого візиту 24 квітня 2024 року до вищевказаного відділення (копія запиту додається). Листом АТ «Ощадбанк» від 04.07.2024 № 11/5-16/5939/2024/с позивачу було відмовлено в задоволенні запиту на інформацію з посиланням на банківську таємницю (копія листа додається). Вищевказану відмову АТ «Ощадбанк» [PERSON] 09.07.2024 року оскаржувала до голови правління АТ «Ощадбанк» Наумова Сергія Володимировича. Листом АТ «Ощадбанк» від 12.07.2024 № 11/5-16/6206/2024/с було відмовлено в задоволенні скарги [PERSON] .. Відтак позивач продовжувала оскаржувати відмову АТ «Ощадбанк» в задоволенні запиту на інформацію, подавши відповідні скарги до Національного банку України (та до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лубінця Дмитра Валерійовича, які не призвели до позитивного результату. А тим часом на номер позивача продовжували надходити смс-повідомлення від АТ «Ощадбанк» з вимогою сплатити заборгованість за картковим рахунком у сумі 100,00 гривень. Такі повідомлення надійшли 12.07.2024 року, 01.08.2024 року та 02.09.2024 року - при чому в двох останніх містилася приписка «для уникнення негативних наслідків». 27.02.2025 року в застосунок viber на фінансовий номер [PERSON] від АТ «Ощадбанк» надійшло рекламне повідомлення, у якому АТ «Ощадбанк» іменував позивача своїм клієнтом, що засмутило позивача, адже після всіх вищеперерахованих знущань АТ «Ощадбанк» [PERSON] більше не бажає бути клієнтом такого банка. Наразі позивач юридично продовжую перебувати в статусі клієнта АТ «Ощадбанк», адже договірні відносини так і не розірвані. Розірвати їх у позасудовий спосіб унеможливлюється незгодою АТ «Ощадбанк» на таке розірвання, доки позивач не сплатить йому грошових коштів у розмірі 100,00 гривень. Для позивача такі вимоги АТ «Ощадбанк» є неприйнятними, адже ніяких грошей [PERSON] не винна, в звязку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ураховуючи вищевикладене, я у цьому позові позивач ставить питання відшкодування АТ «Ощадбанк» моральної (немайнової) шкоди, якої він (в особі своїх працівників) завдав [PERSON] своїми неправомірними діями з подальшими безпідставними претензіями. Так, він надокучав позивачу своїми чисельними смс-повідомленнями та дзвінками з протиправними вимогами сплатити грошову суму в розмірі 100,00 гривень. Відповідь та аргументи [PERSON] АТ «Ощадбанк» в особі свого представника активно відкидав, обравши тактику психологічного тиску. Ціми розмовами АТ «Ощадбанк» довів позивача до стану нервової напруги, який тримався тривалий час. Після цього АТ «Ощадбанк» ще неодноразово намагався надокучати позивачу телефонними дзвінками, але позивач не брала слухавку, щоб хоч якось убезпечити себе від токсичного спілкування. В травні 2024 року [PERSON] пішла до ТВБВ № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з проханням розірвати Договір, проте працівники АТ «Ощадбанк» навіть заяву не захотіли приймати, доки позивач не сплатить грошові кошти в розмірі 100,00 гривень. Такі дії працівників, які представляють АТ «Ощадбанк», мають характер знущання, адже вони зобов`язані прийняти заяву про розірвання договору, а відтак розглянути її і, в разі незгоди на таке розірвання, відмовити офіційно. Працівники АТ «Ощадбанк» не мали ніякого права виставляти позивача за двері, не приймаючи заяви. Мабуть Кодекс етики АТ «Ощадбанк» писався не для них, якщо вони дозволяють собі таке неприпустиме поводження з клієнтами і зневажливе ставлення до них. Після такого контакту з працівниками АТ «Ощадбанк» позивач довго плакала, адже не могла протистояти тим моральним знущанням, які вони влаштували. Знаючи на сто відсотків, що правда на її стороні й що АТ «Ощадбанк» намагається зробити з нею недолугу людину, вимагаючи від неї сплати грошових коштів у розмірі 100,00 гривень, позивач витратила багато зусиль для того, намагаючись випросити в нього запис із камер відео спостереження, адже на ньому чітко зафіксовано, про що позивач просила і що їй відповідали 24.04.2024 року, як її запевняли, що випуск картки, відкриття рахунку та його обслуговування буде безоплатним. З урахуванням глибини душевних страждань, які заподіяв мені АТ «Ощадбанк» своїми умисними протиправними діями, вважає, що розумний і справедливий розмір відшкодування мені АТ «Ощадбанк» моральної шкоди має становити 60 000 (шістдесят) тисяч гривень. Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». Разом із позовом позивачем подано клопотання про витребування доказів. Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, який набув чинності 25.04.2025. Зокрема, змінено найменування Жовтневого районного суду міста Харкова на Новобаварський районний суд міста Харкова. Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрошене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. 19 травня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на позовну заяву. Як зазначеє представник, позовні вимоги не визнають та просять відмовити в задоволенні позивних вимог. Зазначає, що [PERSON] 24.04.2024 укладено з АТ «Ощадбанк» Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО, Договір) шляхом підписання Заяви про приєднання № 964996021/240424. Крім того, 24.04.2024 Позивачкою підписано Заяву-договір № 964996021/240424 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки (Заява-договір), яка у сукупності із Заявою про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Договір) є індивідуальною частиною Договору та разом із Договором, іншими додатками до нього, в тому числі Тарифами, правилами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, вважається Договором банківського рахунку в розумінні Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії" (п. 3.1 Заяви-договору). На виконання укладеного Договору Банк відкрив Позивачці поточний рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах Тарифного пакету "МОЯ КАРТКА" Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку та надав іменну платіжну карту типу Visa Rewards Pay Wave (пункти 3.6.1 та 3.6.2 Заявидоговору). Відповідно до п. 3.8 Заяви-договору Клієнт шляхом її підписання підтверджує своє ознайомлення з тарифами Банку, які розміщені на сайті Банку та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку, що діють на дату підписання цієї Заяви-договору. В подальшому зобов`язується самостійно ознайомлюватись зі змінами до Тарифів. ТАРИФИ за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток в редакції на дату приєднання та випуску іменної картки 24.04.2024 є публічно доступними на інтернет-сторінці АТ «Ощадбанк» www.oshadbank.ua - Розділ "Картки/Договори, тарифи та інші документи" (додаються до відзиву на позов). Відповідно до даних тарифів, ознайомлення з якими Позивачка письмово підтвердила при підписанні Заяви-договору, плата за випуск іменної картки в тарифному пакеті "Моя картка" становить 100,00 грн., які і були нараховані [PERSON] при випуску такої картки. При цьому своє ім`я та прізвище, як вона бажає бачити їх на іменній платіжній картці, Позивачка зазначила в п. 2.2 Заяви-договору "[PERSON]". Крім того, випуск іменної картки також підтверджується даними підсистеми «CardManagement» Модулю обліку та логістики АТ «Ощадбанк», в якій здійснюється облік та відслідковується логістика платіжних інструментів Банку, відповідно до яких картка № [NUMBER] типу Visa Rewards Pay Wave містить ім`я "[PERSON]", яке відповідає вищенаведеному п. 2.2 Заяви - договору. Вищенаведені дані підсистеми «CardManagement» також містять інформацію про статус даної картки «Знищений» - в зв`язку з неотриманням випущеної платіжної картки Позивачкою (копія даних додана до відзиву на позовну заяві, оригінал в банківській підсистемі «CardManagement»). Листом АТ «Ощадбанк» № 11/5-16/6206/2024/с від 12.07.2024 Позивачку зокрема повідомлено, що "24.04.2024 було ініційовано випуск іменної картки в тарифному пакеті «Мій комфорт». Відповідно до чинних тарифів випуск/перевипуск іменних карток тарифікується у розмірі 100 грн." та повідомлено, що Договір не може бути розірваний на вимогу або за ініціативою Клієнта у випадку наявності у нього невиконаних зобов`язань перед Банком. При цьому назва тарифного пакету "Мій комфорт" зазначена помилково, відповідно до п. 3.6.1 Заяви-договору рахунок відкритий на умовах Тарифного пакету "МОЯ КАРТКА", про що було зазначено вище. Скарги Позивачки до Національного банку України та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини відносно порушення АТ "Ощадбанк" законодавства про доступ до публічної інформації та незаконності дій Банку як розпорядника інформації залишені без задоволення, про що [PERSON] зазначила в позовній заяві. До цього часу Позивачка надану Банком іменну платіжну картку не отримала та від оплати її випуску, передбаченого Договором та Тарифами, відмовилась. Таким чином, за відсутності порушень Договору з боку АТ «Ощадбанк», наявності непогашеної заборгованості Позивачки перед Банком відсутні підстави для розірвання Договору як судом, так і на підставі письмової заяви Клієнта, яка до Банку не надходила. Позивачкою не доведено порушень з боку АТ «Ощадбанк» вимог законодавства та умов договору, а отже відповідно відсутні підстави для відшкодування Банком моральної шкоди. Таким чином, позов в частині відшкодування моральної шкоди є також необґрунтованим і задоволенню не підлягає. Відсутність у Філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ТВБВ № 10020/0260 статусу юридичної особи. В позовній заяві та ухвалі суду про відкриття провадження як Третю особу вказано Філію-Харківське обласне управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» та код відокремленого підрозділу 09351600. Статут Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. № 261 з наступними змінами та доповненнями, передбачає, що саме Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" є юридичною особою приватного права, має право від свого імені бути учасником арбітражного процесу або судового процесу (позивачем, відповідачем) в судах, третейських судах, Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України та міжнародних судових інстанціях (пункти 11,13). Натомість філії, територіально відокремлені безбалансові відділення та представництва Банку не мають статусу юридичної особи, діють від імені Банку на підставі Положень про ці установи, якими визначаються їх компетенція, функції, інші питання діяльності та підпорядкування (пункти 182, 183). Таким чином, Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ТВБВ № 10020/0260 не є юридичними особами, не можуть мати цивільні процесуальні права та обов`язки, і не можуть бути Третьою особою у судовій справі. 19 травня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» - адвоката Солдатенка А.М. відповідно до якої він просить суд проводити судові засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою додатку EasyСon (https://vkz.court.gov.ua/). Ухвалою суду від 29 травня 2025 року клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Солдатенка Андрія Михайловича про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та за допомогою додатку EasyСon по цивільній справі №639/2710/25 - задоволено. 28 травня 2025 року через систему «Електронний суд»позивач [PERSON] подала відповідь на відзив. В якому спрсотовувала твердження відповідача. Зокрема зазначила, що договір між нею й відповідачем є наслідком (а не першопричиною) надання їй як клієнту банківським працівником територіального відокремленого безбалансового відділення № 10020/0260 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - відділення № 10020/0260) відповідної інформації про фінансову послугу. Тобто, прийняттю позивачем рішення про укладення Договору передувало надання [PERSON] цим банківським працівником інформації про запитувану мною фінансову послугу. У порушення вищевказаних норм Законів банківський працівник відділення № 10020/0260 надала позивачу недостовірну інформацію про відсутність плати, у тому числі, за оформлення платіжної картки. Саме введення позивача в оману цим банківським працівником призвело до здійснення несвідомого і некомпетентного вибору на користь укладення Договору з відповідачем. Крім того, пункт 2.2. вищевказаного правочину не містить слова «іменна», як і весь його текст взагалі. Банківський працівник відділення № 10020/0260 нічого не запитувала у позивача про бажання чи небажання щось бачити на платіжній картці. Позивачу було цілком байдуже, що буде на ній написано. Позивач став за мету отримання картки: щоб за відкритим на моє ім`я поточним рахунком не стягувалася комісія за зарахування на нього аліментів та їх зняття, не провадилося різноманітних списань відсотків, абонплат і т.п., і щоб випуск платіжної картки був безоплатний. Банківський працівник відділення № 10020/0260 самостійно заповнювала всі розділи Заяви, у тому числі переписала прізвище та ім`я з паспорту, який позивач надала для оформлення Договору. Наполягала, що ніякого бажання щось бачити на своїй платіжній картці, включаючи ім`я та прізвище, [PERSON] не мала, тао відповідачу не висловлювала. Оскільки форми Заяви про розірвання Договору, встановленої Банком, позивач не мала, а взяти її можна було тільки в банківських працівників відділення № 10020/0260 (де безпосередньо був укладений Договір), які відмовилися від прийняття такої заяви, що одночасно означає й відмову в наданні її форми для заповнення й підписання, позивач була позбавлена відповідачем можливості подати йому письмову Заяву про розірвання Договору відповідно до вимог пп. 4.11.1. п. 4. 11 Розділу IV Договору (у редакції, діючій з 15.04.2024 року). Про намір розірвати Договір з відповідачем також свідчить факт неотримання позивачем замовленої у відповідача платіжної картки. У подальшому вищевказана платіжна картка була знищена відповідачем, що підтверджується даними з підсистеми CardManagement. За таких обставин вважає, що вчинені позивачем конклюдентнв дії, спрямованих на розірвання Договору з відповідачем, було достатньо для того, щоб донести йому цей намір. Звертає увагу суду, що Філія-Харківське обласне управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Це підтверджується змістом відповіді з підсистеми Електронний суд ЄСІТС від 24.05.2024 року № 11308245, а тому твердження представника відповідача про неможливість Філії Харківське обласне управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" бути третьою особою в судовій справі є безпідставним. 02 червня року через систему «Електронний суд»представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив. 04 червня 2025 року ухвалою суду, без складання окремого документу, відмовлено в задоволенні клопотання позивач а про витребування доказів. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягали на задоволені позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в позові на відповіді на відзив. Представник відповідача Солдаченко А.М. заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити за недоведеністю посилаючись на обставини викладені у відзиві, а. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань не надав. Суд вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так судом встановлено, що 24 квітня 2024 року [PERSON] та уповноважений працівник АТ «Ощадбанк» підписали Заяви про приєднання № 964996021/240424 до Договру комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно пункту 3.1 Заяви про приєднання, шляхом підписання зазначеної Заяви про приєднання Клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oshadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, договору банківського вкладу, Кредитного договору, умови надання інших послуг, та підтверджує своє ознайомлення з умовами договору. Відповідно до пп. 4-а та 4-б п. 4.1 Заяви проставленням, власноруч свого підпису під цією Заявою про приєднання, клієнт: погоджується на використання її персональних даних, зокрема наданого нею номеру мобільного телефону для надання інформації про стан будь-якого рахунку Клієнта, відкритого в Банку або стан заборгованості за будь-яким договором, який укладений/буде укладений з Банком шляхом відправлення SMS чи іншими засобами обраними на власний розсуд Банком, в тому числі в межах виконання даного Договору. Номер мобільного телефону, наданий Банку, зазначений в п. 2.2 Заяви - [NUMBER]. Відповідно до п. 5.4 Заяви Договір набирає чинності з дня приєднання Клієнта до Договору та діє протягом невизначеного строку (том №1 а.с. 132-133). Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» зокрема передбачено, що перед укладенням договору про надання фінансової послуги надавач фінансових послуг або посередник зобов`язаний повідомити споживачу про загальну суму витрат, у тому числі зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити споживач у зв`язку з отриманням фінансової послуги, включно з податками, а якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про платіжні послуги» перед укладенням договору про надання платіжних послуг надавач платіжних послуг зобов`язаний надати користувачу на безоплатній основі інформацію про умови, що стосуються надання платіжної послуги відповідно до договору, зокрема перелік усіх тарифів, комісійних винагород та зборів, які користувач має сплачувати надавачу платіжних послуг за надання обраної платіжної послуги. 24.04.2024 [PERSON] та уповноважений працівник АТ «Ощадбанк» підписано Заяву-договір № 964996021/240424 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до п. 3.1 Ця Заява-договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки) у сукупності із Заявою про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Договір) є індивідуальною частиною Договору та разом із Договором, іншими додатками до нього, в тому числі Тарифами, правилами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, вважається Договором банківського рахунку в розумінні Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Відповідно до п. 3.6.1, 3.6.2 [PERSON] просила відкрити поточний рахунок № [NUMBER] в гривня України, код банку 351823, на умовах Тарифного пакету "МОЯ КАРТКА" Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку, та надає клієнту платіжну карту типу Visa Rewards Pay Wave MR (Мій рахунок). Відповіднодно до п. 3.19 Випуск (надання) клієнту Платіжної картки не тарифікується (том №1 а.с.134-136). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Представник відповідача стверджує що позивачка письмово підтвердила при підписанні Заяви-договору, плата за випуск іменної картки в тарифному пакеті "Моя картка" становить 100,00 грн., які і були нараховані [PERSON] при випуску такої картки. При цьому своє ім`я та прізвище, як вона бажає бачити їх на іменній платіжній картці, Позивачка зазначила в п. 2.2 Заяви-договору "[PERSON]". Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який оприлюднений на сайті АТ «Ощадбанк» - досить об`ємний, його текст займає 235 друкованих сторінок. Видів банківських карток і тарифних пакетів, які пропонує АТ «Ощадбанк», чисельна кількість, їхній опис на сайті АТ «Ощадбанк» теж являє собою величезний масив інформації, яка подана в різноманітних ехеl-таблицях з багатьма вкладками та чималій кількості документів, об`єм яких становить десятки й сотні друкованих сторінок. За таких обставин доводи представника відповідача щодо зобов`язується самостійно ознайомлюватись зі змінами до Тарифів суд не приймає, оскільки договір містить всі умови, зокрема і найменування картки клієнтові та безоплатність її випуску. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» клієнт перед та під час отримання фінансової та/або посередницької послуги має право на: 1) своєчасне отримання необхідної, повної, доступної та достовірної інформації про фінансову та/або посередницьку послугу та про її надавача у визначеному законодавством обсязі, достатньої для прийняття клієнтом свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання; 2) належну якість отримуваної фінансової та/або посередницької послуги та обслуговування; 3) конфіденційність отримання фінансової послуги та інформації про надання фінансової послуги, крім випадків, встановлених законом; 4) захист своїх прав, у тому числі шляхом відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення його прав та законних інтересів, досудового вирішення спорів щодо надання фінансових послуг, звернення до суду та інших уповноважених органів. Пунктом 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» встановлено зобов`язання клієнта з метою отримання фінансової та/або посередницької послуги звертатися у разі необхідності до надавача такої послуги за роз`ясненням умов надання послуги перед її отриманням. Як зазначила позивач і не спростовано відповідачем, [PERSON] звернулась за послугаю, яка її цікавила. Відповідно до Кодексу поведінки (етики), затверджений рішенням наглядової ради АТ «Ощадбанк» від 23 січня 2020 року, протокол № 1, у редакції затвердженій рішенням наглядової ради АТ «Ощадбанк» від 29 липня 2021 року, протокол №38): - Поважаючи інтереси Клієнтів, Співробітники АТ «Ощадбанк» прагнуть мінімізувати для них будь-які ризики. Пропонуючи банківські продукти та надаючи послуги, Співробітники АТ «Ощадбанк» прагнуть, щоб вони були зрозумілими для Клієнта та максимально відповідали його потребам (Стаття 18 розділу 5 Кодексу етики АТ «Ощадбанк»); - АТ «Ощадбанк» при реалізації продуктів та наданні послуг забезпечує дотримання встановлених чинним законодавством України вимог щодо захисту прав споживачів та вживає всіх належних та необхідних дій з метою запобігання порушень. З цією метою АТ «Ощадбанк» розкриває споживачам повну, точну та достовірну інформацію, необхідну їм для отримання продуктів/послуг у порядку, спосіб та на умовах, визначених чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (абзаци 1 і 2 статті 20 розділу 5 Кодексу етики АТ «Ощадбанк»). Як вбачається з тарифного пакету «Моя Картка» відкриття рахунку - не тарифікується. Неіменна або цифрова картка Mastercard Debit World Visa Rewards - не тарифікується. Іменна картка MC Debit World Visa RewardsМуніціпальна картка - 100 грн. за кожен випуск/перевипуск карток за ініціативою клієнта (том №1 а.с. 131). Дослідивши оскаржувану Заяв-договір суд зауважує, що в наданій копії, за підписом сторін, в найменуванні картки відсутня посилання на «іменна», а чітко зазначено» надає клієнту платіжну карту типу Visa Rewards Pay Wave MR (Мій рахунок)» Пунктом 3.19 визначено, що випуск (надання) клієнту Платіжної картки не тарифікуються (том №1 а.с. 134-136). Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України. Отримавши смс щодо виготавлення картки, позивач не погодившись зі сплатою вартості випуску повідомила про це спвіробітників банку, проте співробітники банку відмовили [PERSON] у розірванні оспорюваного договору, в звязку з чим вона була вимущена звернутись до суду з данною заявою. Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» порушення права споживача на свободу вибору продукції, а також порушення свободи волевиявлення споживача та/або висловленого ним волевиявлення при реалізації продукції є порушенням прав споживачів. Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Пунктом 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору, є несправедливими умовами договору, оскільки наслідком таких умов є наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до п. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. У постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року в справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23) зазначено, що: «Верховним Судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18, оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. В договорі п. 3.19 чітко визначенго, що Випуск (надання) клієнту Платіжної картки не тарифікується. Зазначена умова договору має однозначене визначення, не містить будь яких застережень або відсилань до іних умов та правил/тарифів, тому суд не приймає доводи представника відповідача, що зазначена умова застосовується виключно у взаємозвязку із п.1.1, який містить відсилання до тарифів. Як зазначено позивачем, метою звернення до банку, стала підстава для отрмання та перерахування аліментів на рахунок без плати комісій та платежів, щой було запропоновано. Проте, визначивши в договорі, що випуск карти не тарифікується, в подальшому предявивши вимогу про оплату послуги, банком істотно порушені умови договору. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, умови договору, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а договір від 24.04.2024 розірванню. Що стосується визнання дій протиправними, суд зауважує, що це є неналежний спосіб захисту, оскільки задоволення цих вимог не призведе до відновлення порушеного права Вимога зобовязання закрити поточний рахунок та видилати номер телефона з клієнтської бази є наслідками розірвання договору, яке має бути виконано з дня розірвання договору, а саме набрання рішенням суду законнї сили в силу ч.3 ст. 653 ЦК України. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди 60 000,00 грн.. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В якості доказів неправомірних дій відповідача надала скріншоти повідомлень від АТ «Ощадбанк» та копії звернень із заявами та скаргами, та відповіді на ці звернення (том №1 а.с. 154-181). Пленум Верховного Суду України в постанові від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Умовами договору передбачено, що клієнт надає свій фінансовий номер, а банк надає інформацію, шляхом направлення повідомлень - смс на фінасовий номер мобільного телефону або Viber, зазначений в договорі. Таким чином доводи позивача, щодо заподіяння їй моральної шкоди, і протиправні дії відповідача не доведені, оскільки з часу підписання договру до моменту його розіврання існували відносини між клієнтом та банком. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони ропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з АТ ««Державний ощадний банк України» на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 1211.20 грн. Оскільки позивачка звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, суд, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, вважає за необхідне суму судового збору у розмірі 1 211 гривень 20 копійок за вимогу про стягнення моральної шкоди- компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що передбачено ч.6 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial