Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

30.04.2025 до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення факту проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів. В обгрунтування позову зазначила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] в період з 09.08.2008 до 07.10.2016. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Наразі позивачка з донькою живуть в Туреччині. У зв`язку з тим, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, позивачка просила позбавити його батьківських прав, встановити факт самостійного виховання матір`ю дитини та стягнути з відповідача аліменти в розмірі однієї чверті від його доходів. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 06.08.2025 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Зокрема, представник позивача просив позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів залишити без розгляду, а також уточнив позовну вимогу в частині встановлення факту самостійного виховання дитини. 06.08.2025 від представника відповідача надійшла заява про визнання позову в частині встановлення факту самостійного виховання дитини. Зокрема, представник відповідача зазначила, що позивачка з дитиною проживають в Туреччині, відповідач у Польщі, тому визнає, що позивачка самостійно виховує їхню спільну дитину. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну вимогу, викладену в уточненій позовній заяві, просив задовольнити. Зазначив, що встановлення факту самостійного виховання позивачкою дитини потрібне для належного оформлення статусу перебування дитини в Туреччині та вирішення інших юридичних питань. Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві про визнання позову просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Від органу опіки та піклування надійшов висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 30.06.2025, який, водночас, втратив свою актуальність з огляду на залишення відповідної позовної вимоги без розгляду. Щодо позиції органу опіки та піклування в частині спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, представник третьої особи [PERSON] в підготовчому судовому засіданні зазначила, що орган опіки та піклування позбавлений можливості надати відповідний висновок, оскільки батьки та дитина не проживають в Україні, що унеможливлює проведення відповідної перевірки та винесення цього питання на розгляд комісії з питань захисту дитини. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги в частині самостійного виховання дитини позивачкою та не заперечував проти їх задоволення, а також з матеріалів справи та зібраних під час підготовчого провадження доказів не встановлено обставин, які б свідчили про можливість порушення прав та законних інтересів дитини або інших осіб цим судовим рішенням у випадку задоволення позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо встановлення факту самостійного виховання матір`ю дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що з огляду на дотримання принципу диспозитивності, беручи до уваги відповідне клопотання представника позивача, питання про стягнення судового збору з відповідача судом не вирішувалося.

Outcome: approved