Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] , поданої в інтересах позивача представником адвокатом Боднар М.О., до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, у якій просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 58384,12 гривень та витрати за виготовлення висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження у сумі 6000,00 гривень; витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 12500 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . 17.09.2024 відповідач, яка мешкає в квартирі [ADDRESS] здійснила затоплення квартири позивача. Комісія здійснила вихід на адресу, провела огляд та склала Акт про залиття від 23.09.2024, за змістом якого члени комісії встановили, що в побутовому приміщенні площею приблизно 5 кв. м. на скляній стелі та на стінах з кахельною плиткою спостерігаються місця протікання води. На момент обстеження в даному приміщенні відсутнє електропостачання. Комісія встановила, що причиною залиття, аварії що трапилася в квартирі [ADDRESS] є виникнення аварійної ситуації в кв. [ADDRESS] , яка розташована вище, вихід із ладу відводу від стояку холодного водопостачання на кв. [ADDRESS] . Судовий експерт Мазурова І.С. виготовила висновок експерта № 035/2024 від 24.10.2024, згідно з яким експерт встановила наявність пошкоджень в приміщенні кухні, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень, становить з урахуванням ПДВ - 58384,12 гривень. За виготовлення висновку експерта позивач сплатив 6000 гривень, що підтверджується Актом приймання-передачі висновку та платіжною інструкцією. Таким чином, внаслідок залиття відповідачем квартири позивача, позивачу було завдано матеріальну шкоду, розмір якої оцінено експертом у 58384,12 гривень, і яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. ст. 22, 386, 1166 ЦК України. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою суду від 06.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 18.02.2025. У зв`язку з перебуванням судді у відпустці розгляд справи 18.02.2025 відкладено на 16.04.2025. У судове засідання 16.04.2025 з`явився представник позивача адвокат Боднар М.О. Відповідач у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач про причини неявки суду не повідомила, клопотання та заяви не подавала. Розгляд справи відкладено на 05.06.2025 На електронну пошту суду 18.04.2025 від представника позивача адвоката Боднар М.О. надійшла заява, у якій просив суд продовжити стадію судового розгляду, призначивши іншу дату судового засідання, у зв`язку з необхідністю стороні позивача для зібрання письмових доказів. 04.06.2025 на адресу суду від представника позивача адвоката Боднар М.О. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, зокрема копія адвокатського запиту до КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 28.04.2025 вих. № 28/04-01АЗ; копія відповіді на адвокатський запит від КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 29.04.2025; копія досудового повідомлення на ім`я [PERSON] ; копія рахунку за спожитий газ на ім`я [PERSON] та докази надсилання долучених матеріалів відповідачу. У судове засідання 05.06.2025 сторони не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, клопотання та заяви не подавали. Розгляд справи відкладено на 05.08.2025. У судове засідання 05.08.2025 з`явилась представник позивача адвокат Рупець Н.О. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи судом, про причини неявки суду не повідомила, клопотання та заяви не подавала. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки суд вживав усіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судовий розгляд, однак відповідач до суду не з`являлась, про причини неявки до суду не повідомляла, не подала відзив, з метою недопущення затягування строків розгляду справи судом, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, повідомленого про дату, час і місце судового засідання у справі. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 05.08.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав проголошення судового рішення до 15.08.2025. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками\~є: втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); доходи,\~які особа\~могла б\~реально одержати\~за звичайних\~обставин,\~якби її\~право не\~було порушене\~(упущена\~вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України). Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Згідно зі\~ст.\~1192\~ЦК України\~якщо інше\~не встановлено\~законом,\~з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов`язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну,\~відшкодувати її\~в натурі\~(передати\~річ того\~ж роду\~і такої\~ж якості,\~полагодити пошкоджену\~річ тощо)\~або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з постановою Верховного Суду від 22.05.2019 (справа № 640/8205/17 провадження № 61-3662св19) Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Суд встановив, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира під [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу від 26.01.1999, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори (зареєстровано в реєстрі за № 2-205). З наданої суду копії технічного паспорту на кв. [ADDRESS] вбачається, що зазначена квартира розміщена на першому поверсі 3-х поверхового житлового будинку, що складається з 2 жилих кімнат, загальною площею 59.1 кв.м., у тому числі житловою 43,0 кв.м. Відповідно до Листа Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» від 24.09.2024 за № Н-1860 вбачається, що виходом на місце за адресою: [ADDRESS] проведено комісійне обстеження квартири [ADDRESS] на предмет залиття, про що складено відповідний акт. Згідно з Актом про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 23.09.2024, складеного комісією у складі: голови комісії, начальника виробничої дільниці № 4 [PERSON] , ст. майстра виробничої дільниці № 4 Володимира Чернухи, майстра виробничої дільниці [ADDRESS] , 17.09.2024 в буд. [ADDRESS] , відбулось залиття квартири [ADDRESS] , яка розташована у лівоворотньому флігелі на 1-му поверсі 3-х поверхового житлового будинку. В процесі візуального обстеження було встановлено, що в побутовому приміщенні площею приблизно 5 кв.м. на скляній стелі та на стінах з кахельною плиткою спостерігаються місця протікання води. На момент обстеження в даному приміщенні відсутнє електропостачання. Крім того, в Акті зазначено, що причина залиття, аварії, що трапилась в квартирі [ADDRESS] , яка розташована поверхом вище виникла аварійна ситуація, вийшов із ладу відвід від стояку холодного водопостачання на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта № 035/2024 від 24.10.2024 за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження установлено, що дійсно є пошкодження в приміщенні кухні, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яке постраждало внаслідок залиття від 17.09.2024. Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в приміщенні квартири [ADDRESS] , яке постраждало внаслідок залиття від 17.09.2024, з урахуванням фактично визначених в натурі об`ємів робіт, становить (з урахуванням ПДВ): 58384,12 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 23.09.2024 не відповідає вимогам, викладених у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки в ньому не зазначені особи, які допустили залиття квартири, відсутні відомості про завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість), висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Крім того, Акт не містить відомостей про присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної, під час його складення, що є обов`язковою умовою. У постанові від 21.02.2018 у справі № 2-1974/11 Верховний Суд визнав правильним висновок суду першої інстанції, про те, що оскільки акт не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити, тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Посилаючись на обставину, що власником квартири [ADDRESS] , у якій виникла аварійна ситуація, що спричинила залиття квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , позивач не надав суду докази на підтвердження права власності відповідача на зазначену квартиру. Представник позивача зазначив, що у нього виникли складнощі в отриманні доказів того, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , надавши відповідь КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 29.04.2025 про те, що запитувана інформація відсутня, оскільки картотека та всі відомості щодо зареєстрованих осіб у житлових будинках з 22.09.2019 передані до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради. Суд роз`яснював представнику позивача право заявити клопотання про витребування доказів, однак представник позивача клопотань про витребування доказів суду не заявляв. З огляду на принцип змагальності, суд не має права за власною ініціативою витребовувати докази права власності відповідача на квартиру [ADDRESS] . Верховний Суд у постанові від 25.06.2025 у справі № 274/3360/22 зазначив: "Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц)." Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України). У постанові від 27.05.2020 у справі № 2-879/13 Верховний Суд зазначив, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі, належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду доказів того, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] або на іншій правовій підставі на неї може бути покладено відповідальність за заподіяну позивачу майнову шкоду. Згідно з ч .ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Outcome: dismissed