Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 11 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений договір № 4186167. Сума наданого відповідачці кредиту 5000 грн. 00 коп., позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом, проценти за користування кредитом 2250 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, позичальник може збільшити строк кредитування з урахуванням всіх пролонгацій, але загалом не може перевищувати 60 днів. 26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір № 26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги позивачу. Оскільки відповідачка зобов`язання за кредитним договором № 4185167 від 11\~грудня 2021 року не виконала, в неї станом на день формування позовної заяви виникла заборгованість в розмірі 19250 грн. 00 коп., яка складається з 5000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 13250 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за процентами та 1000 грн. 00 коп. заборгованості за комісією, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви просив проводити розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував (а. с. 5 зворот, 104). Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася причини неявки суду не повідомила (а. с. 100, 103). Суд постановив проводити заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі надані позивачем на підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 11 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН», як позикодавцем, та відповідачкою, як позичальником, був укладений договір про споживчий кредит № 4186167, відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 5000 грн. 00 коп., строком на 30 днів, комісія за надання кредиту складає 1000 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 20,00% від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом складають 2250 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка становить 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом (а. с. 25-27). Згідно відповіді\~ТОВ «ФК\~«ЕЛАЄНС»,\~відповідачці 11\~грудня 2021\~року було\~перераховано згідно\~договору №\~4186167 грошові кошти в розмірі 5000 грн. 00 коп. на карту № [NUMBER] (а. с. 53). 26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем укладено договір факторингу № 26-07/2024, за яким ТОВ «МІЛОАН» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором № 4186167 (а. с. 10-15). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 від 26\~липня 2024 року, переданих фактору клієнтом за договором вбачається, що за кредитним договором розмір заборгованості складає 19250 грн. 90 коп., з яких 5000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13250 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками та 1000 грн. 00 коп. сума заборгованості за комісією, і право вимоги сплати заборгованості перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (а. с. 21-24, 30). Судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за спірним кредитним договором № 4186167 від 11 грудня 2021 року, станом на 13 травня 2025 року складає 19250 грн. 00 коп., з яких 5000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13250\~грн.\~00\~коп.\~сума заборгованості\~за відсотками\~та 1000\~грн.\~00\~коп.\~сума заборгованості\~за комісією (а. с. 9). Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки за договором за договором № 4186167 від 11\~грудня 2021 року заборгованості у загальній сумі 19250 грн. 00 коп., є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а. с. 7, 67). Що стосується вимог про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, то суд зауважує таке. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з позову, позивач вказує, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, прайс лист, заяву на надання юридичної допомоги № 170 від 01 квітня 2025 року, витяг з акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2025 року (а. с. 37-39, 41, 42, 44). Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є малозначною і незначної складності, суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 533, 536, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561,\~1077,\~1082\~ЦК України;\~

Outcome: approved