Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

13 червня 2025 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання дітей, в обґрунтування якої зазначив, що він є батьком малолітніх дітей: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). З 03 лютого 2020 року шлюб між ним та матір`ю дітей, [PERSON] , розірвано рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа № 678/245/20). Починаючи з березня 2020 року він самостійно виховує та утримує дітей, оскільки їхня мати, [PERSON] , виїхала до Туреччини, не має наміру повертатися до України та не бере участі у їх вихованні, утриманні чи спілкуванні, за винятком рідкісних телефонних дзвінків (1 раз на місяць або рідше). Цей факт встановлено рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2025 року у справі № 678/1535/24, де зазначено, що діти проживають з ним, а він забезпечую їх утримання, виховання та розвиток. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 квітня 2025 року це рішення залишено без змін. Підтвердження його соціально-правового статусу як батька, який самостійно виховує дітей віком до 18 років, є підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ (в редакції Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024) та Додатку №5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 (п. 57-60). Усунення перешкод, спричинених збереженням батьківських прав [PERSON] , яка проживає за кордоном і не бере участі у житті дітей, обмежує його можливості у повноцінному вихованні дітей та реалізації їхніх прав, суперечачи принципу найкращих інтересів дитини (п. З Конвенції про права дитини, п. 7 СК України). Крім того, збереження батьківських прав [PERSON] , яка самоусунулась від виховання дітей, обмежує їхні права. Зокрема: Обмеження у зміні місця проживання дітей (ст. 160 СК України) оскільки [PERSON] не бере участі у житті дітей, проживає за кордоном і не підтримує регулярного зв`язку, отримання її згоди є практично неможливим. Це обмежує його можливості у забезпеченні дітям кращих умов життя, наприклад, у разі необхідності переїзду до м. Хмельницького для доступу до кращих освітніх закладів чи медичних послуг. Обмеження у виїзді дітей за кордон (ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України») [PERSON] , проживаючи в Туреччині, унеможливлює організацію таких поїздок. Наприклад, він не може організувати поїздку дітей до санаторію в Польщі для оздоровлення чи до літнього табору в Болгарії, що обмежує їхні права на оздоровлення та розвиток. Збереження батьківських прав [PERSON] створює правову невизначеність для дітей, зокрема щодо: Спадкових прав: У разі спадкування майна діти можуть зіткнутися з необхідністю отримання згоди матері, що ускладнить процес. Укладання договорів: Продаж майна в інтересах дітей (наприклад, житла для покращення умов) потребує згоди обох батьків. Оформлення документів: Видача паспортів чи інших документів для дітей вимагає участі обох батьків, що створює бюрократичні перешкоди. Ця невизначеність може призвести до судових спорів, що негативно вплине на психологічний стан дітей і суперечить їхнім найкращим інтересам. Збереження батьківських прав матері, яка не виконує батьківських обов`язків, не сприяє інтересам дітей, а створює перешкоди для їхнього виховання та розвитку. Встановлення факту самостійного виховання є необхідним кроком для усунення цих обмежень, дозволяючи батькові самостійно приймати рішення в інтересах дітей, а також для оформлення відстрочки від призову, що забезпечить стабільність у їхньому вихованні. 13 червня 2025 року ухвалою суду заяву прийнято до розгляду у порядку окремого провадження. У судових засіданнях заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги та показав, що його колишня дружина [PERSON] ще у 2020 році виїхала закордон у Туреччину. Їхні двоє дітей перебувають повністю на його утриманні, він доглядає та забезпечує їхні потреби. Мама дітей не приїжджає до них, не цікавиться їхнім життям, станом здоров`ям, розвитком та навчанням, не допомагає матеріально утримувати дітей і усю відповідальність за виховання дітей поклала на заявника, який їх самостійно й виховує. У судових засіданнях представники третьої особи - органу опіки та піклування Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області зазначили, що органом опіки та піклування зафіксовано, що мати двох неповнолітніх дітей [PERSON] ухилились від виконання своїх батьківських обов`язків, діти перебувають на повному утриманні батька - заявника [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судові засідання не з`явилася. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Предметом даної заяви є юридичний факт самостійного виховання та утримання дітей. Заявлені вимоги пов`язані зокрема з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу батька, який самостійно виховує та утримує дитини, з метою отримання можливості одноосібного звернення батьком до державних, медичних та освітніх закладів він імені та в інтересах дітей, а також виїзду за кордон без дозволу матері для відпочинку та оздоровлення дітей в період літнього періоду часу. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року в справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) зробила висновок, що «факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, зокрема на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Факт, про встановлення якого просить заявник не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшоговирішення будь-якого спору про право. За установлених обставин факт самостійного виховання дитини матір`ю (батьком) не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим така заява має бути залишена без розгляду». 12 лютого 2025 рокуколегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду своєю ухвалою передала на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 127/3622/24 для уточнення висновку, який викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), за яким факт самостійного виховання дитини матір`ю (батьком)взагаліне може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим такі заяви слід залишати без розгляду. 19 березня 2025 року Велика Палата Верховного Суду своєю ухвалою (провадження № 14-25цс25) повернула справу № 127/3622/24на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду. Ухвала Великої Палати Верховного Суду мотивована тим, що Висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року в справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) ґрунтувались на загальних нормах, які врегульовували питання встановлення юридичного факту на час виникнення спірних правовідносин (звернення до суду із заявою у серпні 2022 року та її вирішення судом 09 грудня 2022 року), на які не поширювались положенняЗакону № 3633-IX, який набрав чинності 18 травня 2024 року та якимстаттю 26 Закону № 2232-ХІІвикладено в новій редакції. Велика Палата Верховного Суду вказала, що наведений нею у постанові підхід щодо встановлення факту самостійного виховання дитини як юридичного факту був обґрунтований з урахуванням мети, для якої заявник просив установити цей факт у сукупності з установленими в справі обставинами, за якими між батьками дитини був укладений договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, яким вони узгодили порядок участі кожного із них у вихованні їхнього спільного сина, а також іншими обставинами, які свідчили про неможливість встановлення такого факту в порядку окремого провадження. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин і оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі (подібний висновок міститься в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 726/2166/19 та від 13 липня 2023 року в справі № 922/5158/21). За висновками Великої Палати Верховного Суду, обґрунтування колегією суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду необхідності уточнення висновку щодо застосування норм права, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), не знайшло свого підтвердження, оскільки висновки, від яких пропонується відступити шляхом їх уточнення, Велика Палата Верховного Суду сформулювала у справі за інших правовідносин, які виникли і були вирішені судом по суті до набрання чинностіЗаконом № 3633-IX, а отже, правовідносини в справі №201/5972/22 не є подібними до правовідносин у цій справі. 02 квітня 2025 рокуколегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в своїй постанові (справа 127/3622/24, провадження 61-12634св24) ухвалила про те, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється. Порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини в окремому провадженні визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях. Таким чином, встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дітей під час воєнного стану за відсутності спору між батьками має бути встановлений рішенням суду в справі, яка слухається в порядку окремого порядку із обов`язковим залученням до участі в справі як зацікавленої особи органу опіки та піклування. З урахуванням викладених висновків Верховного Суду та обставин, встановлених у даній справі, суд висновує таке. Згідно Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [INFO] в с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] і [PERSON] . Згідно Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [INFO] в с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] і [PERSON] 19 листопада 2021 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/1142/21, провадження №2-678-519-21), яке набрало законної сили 21 грудня 2021 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 28 серпня 2010 року, розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] . 20 вересня 2024 року, 23 липня 2025 року та 27 серпня 2025 року на підставі заяви [PERSON] уповноваженими особами служби у справах дітей Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області складено акти обстеження умов проживання по [ADDRESS] за змістом якого за цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] та його діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У дітей наявні окремі кімнати зі створеними місцями для сну, занять та відпочинку, вони мають все необхідне для повноцінного розвитку та навчання. Стосунки в сім`ї добрі, батько дітей [PERSON] належним чином виконує свої обов`язки щодо виховання та навчання дітей, син та донька перебувають повністю на його утриманні. [PERSON] повідомив, що [PERSON] проживає у Туреччині та створила нову сім`ю, вона самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Згідно Характеристики класного керівника та директора Требуховецької ЗОШ І-ІІІ ступенів Хмельницького району Хмельницької області, учень 5 класу [PERSON] , 2014 року народження, регулярно відвідує заняття в школі, має достатній рівень знань. Дитина завжди охайна, доглянута. [PERSON] забезпечений усім, що потрібно для навчання: канцелярські товари, спортивний одяг та взуття, мобільний телефон для зв`язку та навчання. Батько, [PERSON] , спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям та успіхами . Бере активну участь в житті класу, спілкується у групі Viber з іншими батьками класу. Батьківські збори відвідує тато. Він морально підтримує сина, створює сприятливі і комфортні умови проживання. Тактовний, терплячий, вміє знаходити компромісні рішення і вчить цьому сина. Дотримується демократичного стилю у спілкуванні та вихованні дитини. Мати, [PERSON] , не цікавиться успіхами сина, не залишила контактів для зв`язку. Згідно Характеристики класного керівника та директора Меджибізького ліцею Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, учениця 8 класу [PERSON] навчається у школі з третього класу. Зарекомендувала себе як старанна учениця . Має навчальні досягнення середнього та достатнього рівня. Навчається в повну міру своїх сил. На уроках завжди уважна, виконує домашнє завдання. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере участь у громадському житті школи та класу. Скромна, стримана, розсудлива, дисциплінована дівчинка. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Користується повагою серед однолітків. Має дружні стосунки з багатьма учнями. Тато ( [PERSON] ) приділяє належну увагу вихованню доньки [PERSON] . 23 вересня 2024 року Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видано довідку № 278, згідно якої до складу сім`ї [PERSON] , який зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , входять: дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] , що також підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 18 жовтня 2024 року. 23 вересня 2024 року Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області видано довідку-характеристику № 277, згідно якої [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , розлучений, підприємницьку діяльність не здійснює, працює дробильником, за час проживання на території села випадків негативної поведінки щодо порушення громадського порядку не було, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, скарг на нього не надходило. Меджибізький ліцей Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області надав характеристику щодо [PERSON] за змістом якої батько, [PERSON] працює в Головчинецькому гранкар`єрі, Сім 'я неповна, проживає за адресою: [ADDRESS] , у власному будинку. Матеріально-житлові умови проживання задовільні. Функцію грошового забезпечення на даний момент виконує лише батько. [PERSON] - спокійний, неконфліктний, впевнений. Активно займається вихованням дітей, стежить за успішністю, за їх побутовими умовами, харчуванням, одягом. Активно цікавиться життям доньки в школі, допомагає їй із заняттями, виконує функцію моральної підтримки членів сім 'ї. Тактичний, терплячий, вміє знаходити компромісні рішення і вчить цього дитину. [PERSON] відгукується про батька з ніжністю і повагою. Завжди охайно виглядає, неконфліктна, спокійна. 20 вересня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Головчинецький гранітний кар`єр» видана довідка [PERSON] про те, що він працює на посаді дробильника з 31 січня 2024 року по даний час, з березня по серпень 2024 року отримав дохід в розмірі 143443,72 грн. Також товариством видана характеристика про те, [PERSON] працює в ТОВ "Головчинецький гранітний кар`єр" на посаді дробильника з 31 січня 2024 року, за цей період зарекомендував себе позитивно, як гарний фахівець та хороша людина. До виконання своїх обов`язків ставиться з великою відповідальністю та старанністю. Успішно оволодів довіреними йому технікою та обладнанням. Постійно вдосконалює свої знання та уміння у використанні обладнання, на якому працює. Поставленні завдання виконує оперативно та в повному обсязі. Трудову дисципліну не порушує. Шкідливих звичок немає. За характером спокійний та врівноважений [PERSON] швидко вписався в колектив і добре знаходить спільну мову з усіма. Користується авторитетом серед колег. На протязі усього періоду роботи жодної скарги від колег та керівництва на нього не надійшло, тільки позитивні відгуки. Серед особистих якостей окремо треба відзначити працьовитість та сумлінне ставлення до роботи, а також доброзичливе та привітне ставлення до оточуючих. 09 жовтня 2024 року рішенням №8/2024 виконавчого комітету Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області затверджено висновок Меджибізької селищної ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки мати дітей ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Згідно заяви [PERSON] , на даний час проживає у Туреччині, створила нову сім`ю і має дитину, до України повертатись не планує, її діти [PERSON] та [PERSON] проживають із батьком [PERSON] та перебувають на його утриманні, тому не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби №19-89887/18/24-вих від 27 грудня 2024 року, [PERSON] 22-02-2022 12:50 покинула територію України через пункт пропуску Бориспіль-D. Згідно повідомлення начальника ВП №3 ХРУП ГУ НП в Хмельницькій області № 67702-2025 від 22 квітня 2025 року, в ході розгляду вказаного звернення було встановлено, що [PERSON] дійсно ухиляється від батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов життя, навчання та виховання відносно малолітніх дітей [PERSON] 2011 р.н. та [PERSON] 2014 р.н.. Вказане свідчить про наявність в її діях ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.І ст. 184 КУпАП, але у зв`язку із тим, що [PERSON] перебуває за кордоном протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею відносно неї складено не було. 31 липня 2025 року рішенням №35 рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області рекомендовано Меджибізькій селищній раді як органу опіки та піклування надати висновок про доцільність встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] неповнолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , , у судовому порядку. 13 серпня 2025 року Меджибізькою селищною радою як органу опіки та піклування видано Висновок № 4 про ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, тому з метою захисту дітей зроблено висновок про доцільність встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] неповнолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , у судовому порядку. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових чи немайнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З наведених заявником у заяві обставин вбачається, що факт, який він просить встановити юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей заявнику потрібно з метою захисту прав та інтересів дітей та його прав, як батька. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Суд наголошує, що законом не визначено іншого порядку встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні особи, тобто, відсутній державний або інший орган, який уповноважений посвідчувати такий факт. Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Як встановлено судом з поданих заявником доказів, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з батьком, перебувають на його утриманні та вихованні. Заявником створено належні умови для проживання, навчання, розвитку дітей. Мати виїхала за межі України, тривалий час з дітьми не проживає, безпосередньої участі у їх вихованні, утриманні, забезпеченні не приймає. Таким чином, вказані обставини підтверджено як поясненнями у судовому засіданні, так і показаннями свідків, доданими до поданої заяви письмовими доказами. Зважаючи на наведені обставини, які підтверджуються дослідженими доказами, суд дійшов переконання про доведеність факту самостійного виховання та утримання батьком своїх неповнолітніх дітей, самоусунення матері від своїх прямих батьківських обов`язків про що також переконливо свідчить байдуже ставлення останньої до наслідків розгляду справи. Також суд бере до уваги, що встановлення такого факту не позбавляє заінтеерсовану особу батьківських прав та не встановлює неможливість її участі у вихованні дітей в майбутньому. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вимоги процесуального закону, судові витрати при розгляді справ окремого провадження не відшкодовуються. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved