Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

15.10.2020 [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою з наступними вимогами: змінити черговість спадкування та надати [PERSON] право на спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом із спадкодавцями першої черги; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] . На день смерті, [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. 25.04.2020 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Зміївського РНО Харківської області Трубнікової В.В. з заявою про прийняття спадщини. За результатами розгляду заяви, нотаріусом заведено спадкову справу № 32/2020. За життя, [PERSON] заповіту не склав. Відповідачка [PERSON] має право на спадкування за законом після смерті батька у першу чергу, як дочка померлого, а позивач, як його рідна сестра другу. Відповідно до ч. 1 ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Проте, відповідачка [PERSON] жодного договору про зміну черговості спадкування укладати не бажає, чим порушує право позивача на спадкування, оскільки досить тривалий час [PERSON] повністю утримувала, доглядала, фінансово допомагала спадкодавцю [PERSON] , а тому має право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги. Вказує, що з 2005 року, після смерті батька [PERSON] , вона разом з дочкою [PERSON] переїхала жити до матері за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] . У подальшому, приблизно у 2006 році після розлучення зі своєю дружиною, у квартиру за адресою: [ADDRESS] , переїхав жити рідний брат позивача - [PERSON] . Через те, що [PERSON] ще з середини 80-х років хворів на псоріаз, а приблизно з 2005 року взагалі перебував під постійним диспансерним наглядом у зв`язку з прогресуванням хвороби та проявом супутніх захворювань, на момент його переїзду він ніде не працював та вже мав інвалідність. Єдиним джерелом доходу [PERSON] була мінімальна пенсія по інвалідності. Мати позивача та її брата [PERSON] , отримувала пенсію після смерті батька. Брат [PERSON] повністю перебував на утриманні своєї матері, мати доглядала за ним, займалась його лікуванням, прала його одяг, готувала їжу, тощо. У 2008 році мати тяжко захворіла, внаслідок хвороби їй ампутували ногу, досить тривалий час вона перебувала у лікарні, а у 2009 році - померла. Після смерті матері, [PERSON] та її брат [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері в рівних частках. В подальшому, позивач та її дочка прийняли на себе всі клопоти по догляду за хворим [PERSON] , оскільки стан його здоров?я вимагав постійного лікування (як стаціонарно, так і амбулаторно), періодичних обстежень та консультацій різних фахівців. Через стан свого здоров`я, [PERSON] перебував у безпорадному стані. Догляд за таким хворим потребував багато часу, зусиль та фінансових витрат (необхідно було купувати дорогі медикаменти, возити на обстеження та консультаційні прийоми, слідкувати за його раціоном, який передбачав дотримання певної дієти, контролювати щоденний прийом медичних препаратів, призначених лікарем, проводити різноманітні процедури. Позивач [PERSON] вказує, що дочка її брата [PERSON] з батьком майже не спілкувалась, родинних зв`язків підтримувати не бажала, в утриманні участі не приймала. Організацію поховання брата також здійснила вона. Таким чином [PERSON] вважає, що вона має право на спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом зі спадкоємцем першої черги дочкою спадкодавця, відповідачкою по справі. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2020, справу визначено до розгляду судді Шаховій В.В. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. 09.11.2020 до участі у справі з боку відповідача вступив адвокат Ціпліцький Д.О. 01.12.2020 від представника відповідачки [PERSON] адвоката Ціпліцького Д.О. надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого, представник відповідачки просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що докази, подані представником позивачки з медичних установ, щодо стану здоров`я [PERSON] є недопустимими. Заперечує проти викладених у позові тверджень позивачки [PERSON] , що [PERSON] не мав жодного доходу окрім мінімальної пенсії по інвалідності і позивачка повністю забезпечувала свого брата, спадкодавця [PERSON] . Зазначив, що 03.08.2017 [PERSON] здійснив відчуження належної йому квартири у м. Харкові. Відчуження майна відбулось на суму 316 500 грн. Крім того, [PERSON] протягом усього життя позичав кошти іншим особам укладавши договори позики (розписки). Крім того, представник відповідачки зазначає, що [PERSON] не перебував у безпорадному стані, оскільки такий стан не підтвердженого належними доказами (медичною документацією) Той факт, що позивачка підтримувала нормальні родинні відносини з [PERSON] і те що він був хворим за станом здоров`я відповідачкою не заперечується. Щодо ненадання матеріального забезпечення на утримання свого батька відповідачкою представник зазначає, що на день його смерті [PERSON] тільки закінчила навчання, здобувши освіту, самостійного заробітку не мала і фактично [PERSON] оплачував витрати пов`язані з навчанням дочки, відповідачки [PERSON] . Разом із тим представник відповідачки зазначає, що саме родиною [PERSON] здійснювалась організація поховання [PERSON] та пов`язані з цим витрати. 15.01.2021 позивачкою [PERSON] подано до суду відповідь на відзив з викладом заперечень у якій вважає позов обґрунтованим, докази подані суду належними, а заперечення викладені у відзиві на позовну заяву такими, що не заслуговують на увагу. 20.01.2021 за клопотанням учасників справи, судом постановлено ухвалу про витребування доказів, виклик та допит свідків. 28.01.2021 від КНП ХОР «Обласний шкірно-венерологічний диспансер № 2» надійшла копія медичної картки хворого [PERSON] , [INFO] 01.02.2021 від КНП «Зміївська «ЦРЛ» надійшла копія медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] за № 246. 05.02.2021 від КНП «Слобожанська лікарня» надійшла копія медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] за № 95. 08.02.2021 від КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» надійшла копія історії хвороби [PERSON] за № 3В.370. 15.02.2021 від ГУ ПФУ в Харківській області (відділ обслуговування громадян № 7) надійшли: довідка про розмір пенсії [PERSON] та копія довідки МСЕК на [PERSON] 26.02.2021 від приватного нотаріуса Зміївського РНО Харківської області Трубнікової В.В. надійшов лист, щодо заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 30.03.2021 за клопотанням представника відповідачки по справі призначено судово медичну експертизу. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. 07.12.2023 до канцелярії суду надійшла копія свідоцтва про шлюб, з якої вбачається, що прізвище відповідачки після укладення шлюбу є [PERSON] (а. с. 175, том 2). 20.02.2024 від КНП «ХОБСМЕ» до суду надійшов висновок експерта (комісійної медичної експертизи) № 08-11/122/21 від 08.12.2021. Ухвалою суду від 21.02.2024 провадження по справі поновлено. 01.04.2024 судом закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 21.01.2025, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] з посади судді Зміївського районного суду Харківської області, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 16.01.2025 № 76/0/15-25, здійснено повторний розподіл та автоматизованою системою документообігу для розгляду кримінального провадження визначено суддю Зміївського районного суду Харківської області Вельможну І.В. Ухвалою судді Вельможної І.В. від 27.01.2025 справу прийнято до свого провадження та призначено довий розгляд на 25.02.2025. 25.02.2025 судовий розгляд відкладено за клопотанням представника позивачки адвоката Гетьман О.М. до 24.03.2025. 24.03.2025 судовий розгляд відкладено за клопотанням представника позивачки адвоката Гетьман О.М. до 16.04.2025. У судовому засіданні 16.04.2025 представник позивачки [PERSON] адвокат Гетьман О.М. надала пояснення з приводу позову та обставин викладених у ньому. Підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у ньому. Позивачка [PERSON] підтримала викладені у позові обставини, вважала позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Бєлова О.Є. заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі та просила відмовити. У судовому засіданні, задоволено клопотання про виклик свідків та дослідження доказів. Відповідно до статті 228 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів. 16.04.2025 у судовому засіданні допитано в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 16.04.2025 судовий розгляд відкладено до 22.05.2025 з метою виклику свідків. 22.05.2025 за клопотанням представника відповідачки [PERSON] судовий розгляд відкладено до 17.06.2025. 17.06.2025 судовий розгляд відкладено до 31.07.2025 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 31.07.2025 у судовому засіданні допитано в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Згідно з частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно положень статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно статті 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторне), Серія [NUMBER] від 27.08.2020 (а. с. 20, том 1). Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачкою [PERSON] , як рідних брата та сестри підтверджується копіями свідоцтв про народження, Серія [NUMBER] від 09.04.1969 р., Серія [NUMBER] від 20.06.1966 р., Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 21, 22, 23, том 1). Факт родинних відносин, як рідний брат та сестра, відповідачем та її представником не оспорюється. З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 60059052 від 25.04.2020) вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] заведено спадкову справу № 32/2020 (номер у спадковому реєстрі: 65778695). Справа заведена приватним нотаріусом Зміївського РНО Харківської області Трубніковою В.В. (а. с. 24, том 1). З копії свідоцтва про право власності на житло від 07.10.2003 та копії витягу про реєстрацію права власності КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» (№ витягу 25976422 від 27.04.2010) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частки квартири [ADDRESS] , форма власності спільна часткова (а. с. 26, том. 1). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку (Серія ХР № 131920 від 22.09.2006) вбачається, що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 0,640 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Співвласником земельної ділянки є [PERSON] (а. с. 27). З копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.07.2010, виданих приватним нотаріусом Зміївського РНО Харківської області Гаврильєвим В.В. вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] , 1/2 частку спадкового майна (земельної ділянки № 6321755600:01:005:0047), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , успадкували [PERSON] та [PERSON] діти померлої. Свідоцтво про право на спадщину видано кожному зі спадкоємців в розмірі частки по 1/2 (а. с. 28, 29, том 1). З копії Довідки до акта МСЕК (Серія 12 ААА № 711706 від 03.02.2018) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , встановлено другу групу інвалідності, безстроково (а. с. 33). З відповіді Управління обслуговування громадян Відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Харківській області від 12.02.2021, вбачається, що [PERSON] , за період з січня 2009 року по квітень 2020 року отримував пенсію за особовим рахунком [NUMBER] (а. с. 88 91). Відомостяминаявної в матеріалах справи медичної документації [PERSON] та висновком судово-медичного дослідження до висновку експертів №08-122/21пп підтверджується наявність у останнього хронічних захворювань та патологічних станів, проходження лікування у медичних закладах охорони здоров`я, отримання ліків (а. с. 34 47, том 1). Згідноз висновком експертів, стан хворого [PERSON] потребував постійного догляду та постійної допомоги з боку сторонніх осіб щодо забезпечення його основних життєвих потреб до моменту настання смерті [INFO] (а. с. 188 том 2 а. с. 1 83 том 3). Так, статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 Цивільного кодексу України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Стаття 1259 Цивільного кодексу України передбачає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, у тому числі і за рішенням суду. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 Цивільного кодексу України). Суд може задовольнити позов щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування за наявності сукупності наступних обставин, встановлених у судовому порядку: 1) опікування над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне ставлення і спілкування, емоційна підтримка тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири тощо; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Зокрема, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин. Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 09 жовтня 2019 року у справі №552/8452/17 (провадження №61-48561св18), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18), від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження № 61-23350св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14 (провадження № 61-14159св19), від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21). ВерховнийСуд у постанові від 08.04.2024 (справа № 766/4013/16-ц, провадження № 61-2395св24), констатував, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки позивачем не доведено належними, достовірними і достатніми доказами наявності передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України обставин й юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у нього могло виникнути право на спадкування у першу чергу, зокрема здійснення лише ним протягом тривалого часу опіки над спадкодавицею, матеріального забезпечення, а також перебування спадкодавиці у безпорадному стані. Надані позивачем докази не містять відомостей про безпорадний стан спадкодавиці та неможливість останньої самостійно здійснювати догляд за собою і задовольняти побутові потреби. Перебування спадкодавиці певний час у медичному закладі на стаціонарному лікуванні та необхідність лікування достовірно не свідчать про її безпорадний стан у розумінні частини другої статті 1259 ЦК України. У судовому засіданні 16.04.2025 судом було допитано свідків. Свідок [PERSON] повідомила, що з позивачкою знайома на протязі тридцяти років. Позивачка [PERSON] та [PERSON] спілкувались, [PERSON] піклувалась про свого брата, постійно возила його до лікарні. Дочку [PERSON] [PERSON] , свідок бачила коли їй було 10 років. У 2006 році у [PERSON] був інсульт, у зв`язку з чим він потребував допомоги. Свідок [PERSON] повідомила, що з позивачкою знайома. [PERSON] постійно жили разом. [PERSON] доглядала за померлим [PERSON] . Після інсульту [PERSON] був у інвалідному візку. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] піклувалась про [PERSON] . Свідок допомагав транспортувати до лікарні та додому. Знає, що у [PERSON] був обмежений у пересуванні. [PERSON] надавала [PERSON] фізичну, фінансову допомогу (купувала харчі, ліки). Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] постійно потребував допомоги. [PERSON] постійно доглядала за братом. Вони проживали тривалий час разом. [PERSON] допомагала в лікуванні брату, оформленні необхідних документів. Стан здоров`я [PERSON] потребував допомоги, оскільки у нього були проблеми з пересуванням. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає дуже давно, жили по сусідству. [PERSON] жив разом з сестрою [PERSON] . Сестра [PERSON] постійно піклувалась про батьків та про брата. Дочка [PERSON] також допомагала своїй матері у догляді за [PERSON] , направляла його на лікування. Догляд полягав у тому, що [PERSON] без сторонньої допомоги не міг самостійно вдягнутись. За домовленістю з [PERSON] передавала йому кошти. Дочку [PERSON] свідок в дома у батька не бачила, бачила один раз у лікарні. У судовому засіданні 31.07.2025 судом було допитано свідків. Свідок [PERSON] пояснила, що є дочкою померлого [PERSON] . За життя батька вона здійснювала догляд за ним. Батько був фінансово забезпечений, здавав в оренду квартиру у м. Харків. У батька також був будинок в с. Бишкин. За життя, батьки були заможні і у батька люди займали кошти, також батько отримував пенсію. У 2018 році батько лікувався спочатку в с-щі Слобожанське а потім у м. Харкові. Батько мав велику кількість захворювань, однак безпорадним не був. Свідок приїздила до батька, прибирала в будинку, готувала їжу тощо. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є колишньою дружиною померлого. Після розлучення вони спілкувались, були в добрих стосунках. [PERSON] допомагав дочці, був матеріально забезпечений. За життя його дочка надавала йому допомогу і він не був у безпорадному стані, самостійно пересувався, вирішував побутові проблеми. [PERSON] допомагав сім`ї, дарував подарунки, оплачував путівки на відпочинок за кордон, допоміг з коштам на купівлю квартири. [PERSON] сам приймав ванну та доглядав за собою, справлявся по господарству, їздив у гості. [PERSON] не забезпечувала свого брата, а приїздила до нього спільна дитина [PERSON] , яка прибирала, готувала їжу, яку свідок передавала. [PERSON] віддавав всі кошти [PERSON] , які вона на нього витрачала. За рік до смерті, [PERSON] потрапив до лікарні і деякий час був нездатний до пересування і [PERSON] здійснювала якісь витрати, а після виписки з лікарні, [PERSON] витрачені кошти віддав. Кошти померлий мав з найму квартири, або з повернутих йому позик. Свідок [PERSON] пояснила, що мешкала по сусідству з [PERSON] . Крім того, як медичний працівник часто приходила до нього через його стан здоров`я. Померлий пересувався самостійно, сам ходив до лікарні та на ринок. [PERSON] міг сам себе обслуговувати. З приводу матеріального стану зазначила, що іноді займала у нього кошти, оскільки [PERSON] був забезпечений матеріально. [PERSON] свідок не бачила, а дочку [PERSON] не один раз, коли вона йшла допомагати [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що з [PERSON] вони були сусідами. [PERSON] до моменту смерті обслуговував себе сам. З приводу майнового стану свідку не відомо. За життя, [PERSON] був доброзичливою людиною. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] ходив до магазину, викидав сміття, вільно пересувався. Про хвороби [PERSON] свідку відомо. Померлого знав на протязі двадцяти років. [PERSON] мав гарні стосунки з дочкою [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] був сусідом. Про стан здоров`я [PERSON] свідку не відомо. Дочка [PERSON] відвідувала батька, [PERSON] свідок не бачив. Дочка приходила приблизно тричі на тиждень. [PERSON] сам себе обслуговував до самої смерті, він сам ходив до магазину, виносив сміття. Про матеріальний стан [PERSON] свідку не відомо. Судомдосліджені письмові пояснення свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 214 219 том 3). Вказані пояснення містять відомості про стан здоров`я [PERSON] , в тому числі про його матеріальний стан, відносини в сім`ї, догляд за [PERSON] з боку [PERSON] та [PERSON] (а. с. 214 том 3 - 219 том 3). Звертаючись із позовом до суду [PERSON] обґрунтовувала позовні вимоги наданням допомоги (догляду) [PERSON] , який в силу хвороб перебував у безпорадному стані, його матеріального забезпечення (утримання) за власний кошт, через відсутність у нього такої змоги. Аналізуючи показання свідків, суд дійшов висновків, що повідомлені ними відомості вказують на факт тривалої хвороби спадкодавця, надання йому допомоги в побутових питаннях та з питань незадовільного стану здоров`я, як позивачем [PERSON] так і дочкою [PERSON] , матеріальний стан померлого, який був достатнім для задоволення життєвих потреб. Так, згідно висновку судово медичної експертизи [PERSON] потребував постійного догляду та постійної допомоги з боку сторонніх осіб щодо забезпечення його основних життєвих потреб до моменту настання смерті [INFO] . Однак, підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Проте позивачем [PERSON] не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є її процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України. Доводи позивача про те, що вона опікувалась спадкодавцем та надавала допомогу, не є достатньою підставою для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України. Щодо матеріального забезпечення спадкодавця, то вказана обставина також не була встановлена в ході судового розгляду, оскільки померлий [PERSON] мав джерела доходу та міг самостійно забезпечити свої потреби. Відомості про те, що дохід [PERSON] значно перевищував дохід померлого і власне, цілеспрямованість отриманих [PERSON] коштів саме на забезпечення потреб брата, відсутні. Крім того, факт надання будь-якої іншої допомоги [PERSON] , тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження - прибирання приміщення, приготування їжі тощо, мало місце як з боку позивача так і здійснювалось відповідачкою. Доказів тривалого часу здійснення дій, визначених у пунктах 1-3 статті 1259 ЦК України, позивачем також до суду не представлено. Таким чином, враховуючи обставини встановлені судовим розглядом, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, зміни черговості одержання права на спадщину, а відтак визнання права власності на спадкове майно [PERSON] , у вигляді 1/2 частки квартири. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Скориставшись положенням даної статті, представник відповідачки до закінчення судових дебатів зазначила, що докази в підтвердження витрат [PERSON] на правничу (правову) допомогу будуть надані суду додатково. Таким чином, суд дійшов висновку про надання відповідачці та її представнику строку - п`ять днів з дня ухвалення даного рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу (правову) допомогу, а вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, підлягає шляхом ухвалення додаткового рішення по справі.

Outcome: dismissed