Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 20000,00 грн заборгованості за кредитом, а також витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 06.03.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем було укладено кредитний договір № 116430. Відповідно до умов договору сума позики становить 4000,00 грн, термін позики 18 днів, процентна ставка 2 % за кожен день користування позикою. 28.10.2021 було укладено договір № 01-28/10/2021 відповідно до якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило на користь ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 116430. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 31.01.2025 утворилася заборгованість у сумі 20000,00 грн, з яких 4000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 16000 грн заборгованості за відсотками. 19.08.2025 відповідач на адресу суду надіслав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Своє заперечення відповідачка мотивувала тим, що при розрахунку суми боргу позивачем було суттєво завищено відсотки за кредитом, (у 10 разів). Також не враховано приписи Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого розмір відсуткової ставки не може перевищувати 1%. Ухвалою суду від 30.07.2025 провадження по справі було відкрито. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовні заяві зазначивши про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. 25.08.2025 представник відповідачки Іщук С. О. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на 30 днів, мотивуючи його необхідністю подання відзиву на позов, який було відправлено поштою, а також у зв`язку із тим, що відповідачка перебуває за межами Київської області. Ухвалою суду від 25.08.2025 у задоволенні клопотання було відмовлено через його необгрунтованість. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, розглядаючи даний спір суду належить встановити: -чи укладено кредитний договір між сторонами та на яких умовах; -чи наданий кредит позивачем відповідачу; -чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору; -чи дотримано позивачем порядку нарахування відсотків за користування кредитом, визначеного укладеним між сторонами кредитним договором, чи правильно обрахована заборгованість за тілом кредиту; Щодо факту укладення кредитного договору та договірних умов Судом встановлено, що 06.03.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем було укладено кредитний договір № 116430. Пунктом 1.1 договору передбачено загальний розмір кредиту 4000,00 грн. Кредит надається строком на 18 днів до 23.03.2020 (п. 1.2.), стандартна процентна ставка 2 % за день користування кредитом. (п. 1.3). Відповідно до п. 1.4 договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на картку позичальника. Договір підписано електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Додатком 1 до договору сторони передбачили графік розрахунків за кредитом та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Датою повернення кредиту визначено 17.03.2021. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Факт підписання кредитного договору відповідачем підтверджується також довідкою про його ідентифікацію ТОВ «ЗАЙМЕР». За таких умов суд дійшов висновку, що факт укладення між сторонами зазначеного кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідно до довідки ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 10.01.2025 на платіжну картку відповідача було перераховано 4000 грн кредитних коштів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що ТОВ «ЗАЙМЕР» виконано зобов`язання за кредитним договором, та доведено цей факт належними та допустимими доказами. Щодо того, чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору Відповідно до ч.1 ст 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про факти погашення позики. За таких умов суд вважає факт повного невиконання зобов`язань відповідача за кредитним договором повністю доведеним. 28.10.2021 було укладено договір № 01-28/10/2021 відповідно до якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило на користь ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 116430. Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаним договором позики, то суд зазначає таке. Враховуючи те, що вказаний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 4000 грн. підлягає задоволенню. Разом з тим, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх: - за період з 06.03.2020 по 23.03.2020, виходячи з розрахунку 2 % за день користування позикою (2 % х 18 днів = 36 %). 4000,00 грн х 36 % = 1140 грн. - за період з 24.03.2020 по 23.02.2022, 3% річних (0,01% за день) - 702 дні. 0,01 % х 702 дні = 7,02 %, 4000 х 7,02 % = 280,8 грн. Всього відсотків: 1140 + 280,8 = 1420,8 грн. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки у тій частині, що процентна ставка за договором не відповідає Закону України «Про споживче кредитування». Суд звертає увагу на те, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 ст.8 Закону, який не може перевищувати 1 %, встановлений Законом № 3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності вже після укладення кредитного договору, 06.03.2020. А тому ці приписи Закону не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача: заборгованість у сумі 5420,8 грн, з яких: 4000 заборгованості з основного боргу, 1420,8 грн заборгованості за відсотками. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка є особою з інвалідністю ІІ групи. Отже, з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору стягненню не підлягають. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правоваої допомоги від 29.12.2023, укладений із адвокатом Пархомчуком С. В., акт про надання юридичної допомоги від 18.08.2025, рахунок на оплату послуг та платіжну інструкцію про факт цієї оплати. Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала10500,00 грн. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 20000 грн. Водночас судом вирішено стягнути 5420,00 грн, що становить 27 %. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі: (10500 грн х 27 %) = 2835 грн.

Outcome: partial