Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Носівська міська рада звернулася\~до Щорського районного\~суду Чернігівської\~областіз\~позовом\~до [PERSON] ,\~в якому\~просить позбавити\~останню батьківських\~прав відносно\~її малолітньої\~дитини:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та стягнути\~на його\~користь аліменти\~на утримання\~в розмірі\~ частини\~всіх видів\~заробітку (доходу),\~щомісячно,\~але не\~менше ніж\~50%\~прожиткового мінімум\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~позову і\~до досягнення\~дитиною повноліття.\~ Наказом голови Щорського районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2025 року № 14 «Про здійснення організаційних заходів у зв`язку зі зміною найменування суду» встановлено вважати офіційним найменуванням суду - Сновський районний суд Чернігівської області, з дня державної реєстрації відповідних змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Внести зміни до відомостей про суд (в частині найменування юридичної особи), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у порядку, визначеному законодавством. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у [ADDRESS] , в орендованому будинку проживає відповідачка [PERSON] , яка є матір?ю [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] , відомості про нього записані на підставі ст. 126 СК України, та який наразі призваний на військову службу. Відповідачка має ще чотирьох дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав. Відповідачка неодноразово потрапляла в поле зору Служби у справах дітей Носівської міської ради. Спеціалісти служби неодноразово проводили бесіди з відповідачкою та консультації щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків. Позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом, але у задоволенні позову було відмовлено та попереджено відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Однак, відповідачка не змінила своє ставлення до виховання сина та останнього було передано до патронатного вихователя [PERSON] терміном на 3 місяці до 10.10.2024 року. Спеціалістами служби проводилися обстеження умови проживання відповідачки, які були незадовільні та дитина не забезпечена всім необхідним. Дитина наразі перебуває у патронатного вихователя та відповідач жодного разу не зателефонувала йому, не поцікавилася справами сина. Крім того, відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Вказана поведінка відповідачки свідчить про те, що вона ухиляться від виконання своїх батьківських обов`язків. Тому з метою соціального захисту прав малолітньої дитини, забезпечення їх необхідних умов проживання та виховання, позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її сина. У судове засіданні представник позивача надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема судом було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі № 749/417/25 відповідача [PERSON] . Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, надавши заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, 14.08.2025 року судом постановлено ухвалу про здійснення заочного розгляду справи. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір?ю [PERSON] , [INFO] ,\~є [PERSON] , а батьком [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані на підставі ст. 126 СК України. Відповідно до листа №4в/2/3811 від 18.12.2024 року [INFO] [PERSON] призваний на військову службу за мобілізацією. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачка має ще чотирьох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2024 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] . Відносно доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] також позбавлена батьківських прав рішенням Носівського районного суду від 19.11.2020 року. Наказом №41 від 11.07.2022 року Носівської міської ради [PERSON] , [INFO] , взятий на облік як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах. Рішенням Щорського районного судуЧернігівської області від 08.08.2023 року відмовлено у задоволенні позову Носівської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] та попереджено їх про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дитини. Питання виконання [PERSON] батьківських обов?язків розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Носівської міської ради, що підтверджується витягами із протоколів засідання комісії №21 від 05.06.2024, № 14 від 25.06.2024, №17 від 19.07.2024, №19 від 20.08.2024, №2 від 10.09.2024. 12.06.2024 року відповідачка надала письмову розписку якою зобов?язується належним чином виконувати батьківські обов?язки щодо виховання та утримання сина, виконувати рекомендації фахівців соціальної служби та працівників Служи у справах дітей та попередженя пр овідповідальінсть за невиконання батьківських обов?язків. 10.07.2024 року ДОП СП ВП №4 (м.Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Солохою Ю.І. було складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров?я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Відповідно до якого [PERSON] був виявлений біля господарства [ADDRESS] . Дитина була без одягу та взуття. 10.07.2024 року малолітнього [PERSON] було влаштовано до родини патронатного вихователя [PERSON] терміном на 3 місяці до 10.10.2024 року. На підставі чого 11.07.2024 року Носівською міською радою постановлено відповідне рішення №1245. 05.09.2024 року спеціалістами Служби у справах дітей та старшим інспектором СЮП Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області було обстежено умови проживання [PERSON] та виявлено, що санітарно-гігієнічні умови незадовільні, в будинку не прибрано, рекомендації щодо створення умов проживання дитини не виконані, продукти харчування відсутні. Відповідачка на роботу не влаштувалася. Відповідно до інформації Комунального закладу «Центр надання соціал послуг» Носівської міської ради від 10.09.2024 року №енту03-27/307, з моменту вилучення дитини [PERSON] . [PERSON] не намагається створити належні умови для проживання та виховання сина. Будинок, у якому проживає, потребує ремонту. Санітарно-гігієнічні умови незадовільні. Приміщення не провітрюється, вологе прибирання не проводиться, у кімнатах відчувається тяжкий неприємний сморід. Постільна білизна потребує заміни. Продуктами харчування не забезпечена. Твердого палива на опалювальний сезон немає. Територія навколо будинку занедбана. Присадибна ділянка не оброблена. [PERSON] не бажає влаштовуватися на роботу, пояснює тим, що має тимчасові підробітки. Рекомендації щодо реєстрації місця проживання дитини не виконує, веде нездоровий спосіб життя, зловживає спиртними напоями та не має наміру проходити курс лікування віл алкогольної залежності. 25.09.2024 року було обстежено умови проживання відповідачки та встановлено, що умови для проживання для сина не створені. Проведено бесіду щодо термінового наведення ладу у будинку, рекомендовано відвідати сина, вести здоровий спосіб життя. Паливом на зимовий період та продуктами харчування не забезпечена. Розпорядженнями Понорницької селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 11.10.2024 року №106-од та 10.01.2025 року № 4-од. [PERSON] було переведено до іншої патронатної родини та встановлено строк перебування до 10.01.2025 року, який був продовжений до 10.04.2025 року. За час перебування [PERSON] у родині патронатного вихователя відповідачка не телефонувала та не цікавилася справами сина, що підтверджується листами Служби у справах дітей Понорницької селищної ради від 31.12.2024 року № 01-18/135 та від 26.02.2025 року за № 01-18/43. 27 .02.2025 року за результатами проведення обстеження умов проживань відповідачки за адресою [ADDRESS] , встановлено, що житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається із двох кімнат, кухні та веранди. У будинку пічне опалення, наявна електроенергія, водопостачання. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. В будинку тепло, наявні меблі. Для виховання та розвитку дитини умови не створені. [PERSON] повідомила, що сину не телефонує, з моменту влаштування його до патронатної сім?ї. Відповідачка двічі притягувалася до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 03.10.2024 року у справі №3/741/914/24 10.07.2024 р. та постановою Носівського районного суду Чернігівської області в 19.11.2024 року у справі № 3/741/1136/24. З висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] [INFO] , затвердженого рішенням виконкому Носівської міської ради №49 від 06.02.2025 року, вбачається, що орган опіки та піклування Носівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх сина [PERSON] [INFO] , оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Європейський суд з прав людини СПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. З вищевикладеного, вбачається, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, які полягають в тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори в їх сукупності судом розцінюються як ухилення відповідачем від виховання дитини. Відповідно до чинного сімейного законодавства мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування та в інших випадках. Мати/батько можуть бути позбавленні батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. З наведених мотивів, враховуючи інтереси дитини та з метою соціального захисту його прав, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини доцільно застосувати такий крайній захід до відповідача, як позбавлення її батьківських прав. Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З аналізу положення ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір аліментів на одну дитину передбачено в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини перелічені в ч. 1 ст. 182 СК України, обставини даної справи і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь дитини: [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі згідно положень ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України - 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, який підлягав сплаті за дві позовні вимоги при поданні позову, а саме у розмірі 2422, 40 грн.

Outcome: approved