Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО»; Товариство) звернулося до суду з позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що 07.02.2023 року між Товариством та [PERSON] був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.213269136 (далі - Поліс), за умовами якого забезпеченим є транспортний засіб «Volkswagen Tuareg», д.н.з. [NUMBER] . 21.10.2023 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, та автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] . Дніпровський районний суд міста Києва постановою від 07.12.2023 визнав [PERSON] винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 22.11.2023 до ПрАТ «СК «ВУСО» звернулася страхова компанія потерпілої особи із заявою про виплату страхового відшкодування № 7821. Позивач вказує на те, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження у ДТП становить 159 700,04 грн. Ліміт відповідальності згідно з Полісом № ЕР.213269136 складає 160 000 грн, франшиза - 0,00 грн. Як стверджує позивач, Товариство здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 153 700,04 грн, на підтвердження чого надало страховий акт № 2325749-1 від 08.12.2003 та платіжну інструкцію № 59419 від 08.12.2023. Посилаючись на те, що відповідач за постановою суду був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь розмір виплаченого страхового відшкодування у сумі 153 700,04 грн та судовий збір 3028 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2024 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з копію позовної заяви та доданими документами направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.02.2023 між Товариством та [PERSON] був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.213269136 (далі - Поліс), за умовами якого забезпеченим є транспортний засіб «Volkswagen Tuareg», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суд міста Києва від 07.12.2023 у справі №757/17179/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Зі змісту вказаної постанови убачається, що [PERSON] 10.2023 о 20-45 год. керуючи транспортним засобом «Фольксваген», н.з. [NUMBER] , по Русанівській набережній, 8 в м. Києві, був неуважний, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Субару», н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження ТЗ, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п. 2.3б), 12.1 ПДР. Також особа, що притягається до адміністративної відповідальності 21.10.2023 о 20-45 год. керував транспортним засобом «Фольксваген», н.з. [NUMBER] , по Русанівській набережній, 8 в м. Києві, згідно проведеного огляду у закладі охорони здоров`я «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим порушив вимоги п. 2.9а) ПДР України. Станом на день розгляду цієї справи Дніпровським районним судом м. Києва постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2023 у справі № 755/17179/23 є такою, що набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 22.11.2023 до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про здійснення страхового відшкодування звернулася АТ «СК «Країна», як страховик потерпілої сторони. Згідно рахунку на оплату по замовленню від 01.11.2023, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] становить 258 625,37 грн, які перераховані на рахунок ТОВ «Богдан-Авто Поділ» згідно платіжної інструкції від 16.11.2023 як страхове відшкодування по страховому акту №23/72444/2.1.5.1 від 15.11.2023 (отримувач [PERSON] ). Згідно кошторису суми страхового відшкодування та страхового акту ПрАТ «СК «ВУСО» від 08.12.2023 розмір страхового відшкодування становить 153 700,04 грн, які перераховані на рахунок АТ СК «Країна» відповідно до платіжної інструкції № 59419 від 08.12.2023. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим видом страхування, що здійснюється в Україні. Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Згідно із п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. В силу абз. «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 цього Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілій від ДТП особі, має право регресу до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, винного у ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 07.12.2023 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачений ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Отже, врахувавши наведені норми матеріального права та встановивши обставини справи, суд дійшов висновку, що страховик ПрАТ «СК «ВУСО», сплативши страхове відшкодування в результаті пошкодження автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] , набув право регресної вимоги до відповідача, який спричинив ДТП, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд доходить висновку про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved