Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач\~ [PERSON] \~\~звернулася\~\~до Миколаївського районного суду через свого представника адвоката Ротар А.Л. з позовом сформованому в системі «Електронний суд» до\~\~ [PERSON] , третя особа Універсальна товарна біржа «Ріко-Альянс» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.09.2000\~року між\~відповідачем [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~договір купівлі-продажу\~нерухомого майна\~№5-102,\~ а\~саме:\~квартири,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Вказаний Договір\~був укладений\~в письмовій\~формі на\~Універсальній товарній\~біржі «РіКо-Альянс»\~та зареєстровано\~в КП\~«ММБТІ» за\~№11\~від 25.09.2000\~року за\~ [PERSON] .\~ [INFO] [PERSON] \~помер.\~Позивач [PERSON] ,\~як донька\~померлого,\~звернулась із\~заявою до\~приватного нотаріуса\~Миколаївського районного\~нотаріального округу\~Миколаївської області\~про прийняття\~спадщини.\~ Постановою\~нотаріуса позивачу\~відмовлено у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~після смерті\~ [PERSON] ,\~оскільки згаданий\~договір купівлі-продажу\~нерухомого майна\~не був\~нотаріально посвідчений.Тому враховуючи, що зі смертю покупця втрачено будь-яку можливість для нотаріального посвідчення укладеного договору, з метою захисту своїх майнових прав та інтересів, позивач просить суд його позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.03.2025року вказаний позов прийнято до розгляду, у цивільній справі відкрито провадження. Постановлено разглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, у справі призначено судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Ротар А.Л. в судове засідання не з`явилися, проте представником позивача на електронну пошту суду подано заяву про розгляд справи без їхньої участі, та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та оголошенням про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті «Судова влада», відзив не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача не заперечує проти порядку заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що20.09.2000року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до листа КП «ММБТІ» №2-2091 від 02.04.2025року,право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору №5-102 купівлі продажу від 20.09.2000, зареєстрованого Універсальною товарною біржею «Ріко-Альянс» та зареєстрованого в КП «ММБТІ» 25.09.2000 за №11. Так, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу не спростовані та свідчать про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем нерухомого майна. Право власності якого зареєстровано у КП «ММБТІ». Згідно копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] серія [NUMBER] , в графі батько вказаний [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с.Сапетня Миколаївського району Миколаївської області, про що Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 12.04.2023року складено відповідний актовий запис №167. Позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріусу Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області 11.04.2024року із заявою про прийняття спадщини яка залишилася після смерті її батька [PERSON] . Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи, що правочин вчинено 20.09.2000року, при вирішенні спору підлягають застосуванню положення\~ЦК Української РСР\~та Закону України «Про товарну біржу». Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про товарну біржу»\~ товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того,\~статтею 2 Закону\~встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Згідно зі\~статтею 41 ЦК Української РСР\~угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до\~статті 42 ЦК Української РСР\~угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Водночас згідно зі\~статтею 47 ЦК Української РСР\~нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. За змістом статей\~128,\~153 ЦК Української РСР\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою\~статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (стаття 47 ЦК Української РСР). Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню (частина друга\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). У постанові від 25 березня 2024 року у справі № 336/6023/20 (провадження № 61-11523сво23) об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що «у\~статті 227 ЦК Української РСР\~нотаріальне посвідчення угод було обов`язкове лише у випадках укладення договору купівлі-продажу жилого будинку.\~ЦК Української РСР\~не передбачалося обов`язку нотаріально посвідчувати договір купівлі-продажу квартири, у тому числі у випадку укладення договору, стороною якого є фізична особа (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року в справі № 183/900/17 (провадження № 61-9101св21))». Крім того, у вказаній постанові об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду виклала висновок про те, що «на рівні\~ЦК Української РСР 1963 року\~не передбачалося правила про пріоритетність його норм над нормами інших законів. У частині другій\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) міститься спеціальна норма щодо положень статті\~47\~та\~227 ЦК Української РСР 1963 року. Адже статті\~47\~і\~227 ЦК Української РСР 1963 року\~внормовували форму угоди/договору купівлі-продажу жилого будинку, а частина друга\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~регулювала форму цього договору у вужчому розумінні - як укладеного на товарній біржі. Спеціальна норма (частина друга\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)) має перевагу над загальними (статті 47 та 227\~ЦК Української РСР 1963 року) нормами (lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин))) має перевагу над загальними (статті\~47\~та\~227 ЦК Української РСР 1963 року) нормами (lex posterior derogat priori). Відповідно, укладення договору на товарній біржі унеможливлювало його нотаріальне посвідчення в силу прямої вказівки на це в законі». Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме: [PERSON] сплатив кошти за об`єкт нерухомості, а відповідач передав позивачу вказане майно. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до статті 1 протоколу 1 Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Поняття "майна" включає в себе в тому числі і будинок (рішення ЄСПЛ від 23.09.1982р. у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції"). Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 06 вересня 2017 року в цивільній справі № 6-1288цс17, однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. У відповідності зі ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 04 березня 2019 року у справі № 665/2266/16-ц, відповідно до частини другої\~статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається. Обов`язковими умовами для визнання такого договору дійсним є: встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину; втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. \~ \~ \~ \~В постанові Верховного Суду від 07 серпня 2020 року в справі № 528/726/18 зазначено, що під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що під час вчинення спірного правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2000 році. \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, те, що [PERSON] та [PERSON] домовилися між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, повністю виконали всі умови даного договору, однак нотаріально його не засвідчили у зв`язку із неправильним тлумаченням на той час\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", беручи до уваги те, що на теперішній час [PERSON] як покупець вказаного нерухомого майна вже помер і через це є неможливим здійснення нотаріального посвідчення цього договору, тобто неможливе вирішення вказаного спору у позасудовому порядку, що унеможливлює розпорядження позивачем цим майном, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved