Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебувала цивільна справа №947/37038/23 за позовною заявою [PERSON] до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Добробут», Приватне підприємство «Прогрес-Риелт», Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕСБУД», [PERSON] , про визнання права власності на майнові права. За наслідком розгляду вказаної справи, 23.04.2025 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Добробут», Приватне підприємство «Прогрес-Риелт», Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕСБУД», [PERSON] , про визнання права власності на майнові права. 28.04.2025 року до Київського районного суду міста Одеси, через систему «Електронний суд», від відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1» Чукітової Вікторії Вітаіївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду щодо відшкодування з позивача на користь Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1» витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10\~000,00 грн. Вказана заява сформована у системі «Електронний суд» 25.04.2025 року. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.04.2025 року вищевказану справу розподілено судді Калініченко Л. В. та передано головуючому по справі 29.04.2025 року. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 29.04.2025 року, вказану заяву прийнято та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін по справі. Розгляд даної заяви у відповідності до приписів статті 270 ЦПК України здійснюється в тому самому порядку, в якому розглядалась цивільна справа та ухвалено рішення суду. У судове засідання призначене на 18.08.2025 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. 15.08.2025 року представником відповідача подано до суду заяву про підтримання вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення суду та розгляду справи за її відсутності. Інші учасники спарви про причини неявки суд не повідомили. У відповідності до частин 3-4 статті 270 ЦПК України, Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Приймаючи викладене, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а також враховуючи висловлену позицію відповідачем про розгляд даного питання за його відсутності, судом було ухвалено провести розгляд питання з розподілу судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, в судовому засіданні 18.08.2025 року за відсутності сторін по справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси під головуванням судді Калініченко Л.В. на розгляді в порядку загального позовного провадження перебувала цивільна справа №947/37038/23 за позовною заявою [PERSON] до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Добробут», Приватне підприємство «Прогрес-Риелт», Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕСБУД», [PERSON] , про визнання права власності на майнові права. За наслідком розгляду вказаної справи, 23.04.2025 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Добробут», Приватне підприємство «Прогрес-Риелт», Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕСБУД», [PERSON] , про визнання права власності на майнові права. Під час розгляду вказаної справи, відповідачем - Обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1» було подано до суду відзив на позовну заяв, в якому представником відповідача було визначено орієнтовний розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 10\~000,00 грн. Відповідний відзив прийнято судом до матеріалів справи та до розгляду у підготовчому судовому засіданні 27.06.2024 року. Одночасно представником відповідача у орієнтовному розрахунку судових витрат було заявлено, що додаткові докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі. 28.04.2025 року, тобто в межах п`ятиденного строку з дня ухвалення судового рішення по справі, представником відповідача було подано дану заяву з доказами на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному\~частиною першою\~цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. Частиною 8\~статті 141\~ЦПК України\~передбачено,\~що розмір\~витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, вказана заява з доказами на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, подана стороною відповідача до суду у визначені ст. 141 ЦПК України строки, за наслідком чого відсутні підстави для залишення вказаної заяви без розгляду. Відповідно до положень статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Згідно зі статтею 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в свою чергу належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Приймаючи що питання з розподілу понесених позивачем судових витрат що складаються з витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось під час ухвалення рішення суду від 04.03.2025 року за наслідком розгляду справи, суд вважає наявними підстави для ухвалення додаткового рішення суду по даній справі з розгляду даного питання. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.141\~ЦПК України,\~судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані\~із розглядом\~справи,\~покладаються:\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача;\~\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч.1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із п. 2 ч. 3 ст.141 ЦПК України,\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269). Пунктом 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України);\~\~2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України. Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Приймаючи викладені положення та надаючи оцінку наданим відповідачем доказам на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до відшкодування в сумі 10000,00 грн., суд зазначає наступне. Враховуючи, що за наслідком розгляду цивільної справи №947/37038/23, 23.04.2025 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] , відповідачем - Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1» у відповідності до положень статті 141 ЦПК України має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які у разі доведеності покладаються на позивача. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача - Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1» по справі, здійснювалось адвокатом Чукітовою Вікторією Віталіївною, повноваження якої підтверджуються наданим ордером серії ВН №1331823 від 09.02.2024 року виданим на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 18.12.2020 року. У відповідності до наданої копії договору про надання правової допомоги №б/н від 18.12.2020 року судом встановлено, що останній укладено між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1» та адвокатом Чукітовою Вікторією Віталіївною. За умовами договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в органах внутрішніх справ, прокуратури, слідства, судових органах та інших. Відповідно до пункту 4.1 договору, за послуги за п.1.1 цього договору замовник сплачує виконавцю щомісячну винагороду згідно виставленого рахунку. 05.02.2024 року між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1» та адвокатом Чукітовою Вікторією Віталіївною укладено додаткову угоду №6 до договору про надання правової допомоги №б/н від 18.12.2020 року, згідно з яким сторони погодили, що зокрема: Адвокатський супровід судової справи №947/37038/23 за позовом [PERSON] до ОК «ЖБК «Морський 1» про визнання права власності на майнові права у суді першої інстанції становить 10 000 гривень. 24.04.2025 року між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельний Кооператив «Морський 1» та адвокатом Чукітовою Вікторією Віталіївною складено Акт приймання-передачі послуг наданих послуг професійної правничої допомоги за договором про надання правової допомоги №б/н від 18.12.2020 року, згідно з якою сторони погодили, що виконавцем були надані замовнику наступні послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства у Київському районному суді м. Одеси по справі №947/37038/23 за позовом [PERSON] до ОК «ЖБК «Морський 1» про визнання права власності на майнові права, а саме: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій; складання, оформлення відзиву, клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору; клопотання про витребування доказів, клопотання про долучення доказів, клопотання про застосування строків позовної давності; участь у судових засіданнях. Відповідно до Додаткової угоди №6 до Договору загальна сума за надані послуги становить 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. 23.04.2025 року адвокатом Чукітовою Вікторією Віталіївною надано рахунок №2 на сплату відповідних послуг професійної правничої допомоги за договором про надання правової допомоги №б/н від 18.12.2020 року в сумі 10\~000,00 грн., які сплачені ОК «ЖБК «Морський 1» 24.04.2025 року, що підтверджується з наданої [PERSON] виписки про рух коштів фізичної особи-підприємця у АТ «Універсал Банк» від 24.04.2025 року, яка містить інформацію про зарахування грошових коштів в сумі 10000,00 грн. на рахунок Чукітової В.В. від ОК «ЖБК «Морський 1». Досліджуючи вказані докази, судом встановлено, що визначена сторонами у договорі про надання правової допомоги №б/н від 18.12.2020 року, з урахуванням додаткової угоди №6 від 05.02.2024 року до неї, правнича допомога стосується і пов`язана з цією справою, була необхідною для здійснення провадження у ній, тобто є обґрунтованою. Вказані у Акті надання послуг від 24.04.2025 року виконані адвокатом послуги за умовами договору про надання правової допомоги узгоджуються з вчиненими адвокатом діями в рамках даної справи. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Великої Палати від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 ц, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не вправі втручатися в ці правовідносини… За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами… Суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4\~ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). В постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №628/2292/18 зазначено, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. В постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц. Здійснення адвокатом правничої допомоги в інтересах відповідача підтверджується матеріалами справи, поданими адвокатом заявами по суті справи, заявами з процесуальних питань, участю в судових засіданнях. Судом враховується, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) відступила від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 (провадження № 61-13573св19), вказавши, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Суд зазначає, що позивачем не зазначалось про неспівмірність визначеного відповідачем та його адвокатом сума гонорару зі обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Позивачем не подавалось заперечень чи клопотань про зменшення понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, суд вважає заявлений відповідачем до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим, співмірним, а відтак наявними підстави для стягнення з [PERSON] на користь Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» у відповідності до положень статті 141 ЦПК України у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 10000,00 грн. Ухвалюючи додаткове рішення суду, судом враховується, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved