Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

[PERSON] , діючи на підставі довіреності №2602/25-01 від 26.02.2025 та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 11 квітня 2025 року в системі «Електронний суд», звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості за кредитним договором №17.04.2024-100003438 від 18.04.2024 у розмірі 13500,55 грн та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти)№ 17.04.2024-100003438, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до договору сторони погодили, що сума кредиту в розмірі 11000 грн. надається позичальнику строком на 140 днів. Дата повернення кредиту 04.09.2024 року, процентна ставка - фіксована незмінна в розмірі 1 % за 1 день користування кредитом , яка застосовується протягом всього строку на який надано кредит , та неустойка в розмірі 110 грн, яка нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Позивачем зобов`язання за договором виконано в повному обсязі і, відповідно до квитанції про перерахунок коштів від 18.04.2024 року надано позичальнику кредит в розмірі 11000 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату звернення до суду з позовом утворилась заборгованість у розмірі 13500,55 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 6891,39 грн та по процентах -3859,16 грн та неустойка 2750 грн Ухвалою судді 15 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити з повідомленням (викликом) сторін В судове засідання представник товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, матеріали справи місять клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у визначений в ухвалі суду строк, відзив на позовну заяву не подала. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що дійсно зверталася до позивача з метою отримання кредиту, який їй був наданий. Вказує, що вносила суми коштів на його погашення, але які конкретно не пам`ятає. У зв`язку з тим, що має кредитні зобов`язання перед іншими позикодавцями, не могла погасити кредит за договором № 17.04.2024-100003438 від 18.04.2023 року в строки які в ньому визначені. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Згідно з пропозицією (офертою), яку ТОВ «Споживчий центр» розмістив на вебсайті http://sgroshi/com.ua/ua/, позивач пропонує укласти електронний кредитний договір у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір, крім цієї пропозиції, складається: із заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), сформованої на сайті кредитодавця та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду). За цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Сума кредиту, строк, на який він видається, проценти встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти: зокрема, дата видачі кредиту 18.04.2024 року , сума кредиту 11000 грн строк на який надається кредит 140 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 04.09.2024 року , процентна ставка -фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування кредитом , яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія пов`язана з гаданням кредиту -15% від суми кредиту у відсотковому значенні. В день укладення кредитного договору відкривається кредитна лінія . Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів за договором 4149- 49ХХ-ХХХХ-3185, неустойка 110 грн за кожен день невиконання/неналежного невиконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми неналежно виконаного/невиконаного зобов`язання . Відповідач 19.04.2024 підписала договір з використанням одноразового цифрового ідентифікатора Е785 ( а.с 13-18) [PERSON] підписала Паспорт споживного кредиту з умовами кредитування одноразовим ідентифікатором А785 ( а.с.19-20) Позивач 18.04.2024 перерахував відповідачу кредитні кошти в розмірі 11000 гривень на зазначену відповідачем у заявці платіжну карту 4149- 49ХХ-ХХХХ-4783 за допомогою системи LiqPay, що підтверджується квитанцією №2451375681( а.с 10) Згідно з довідкою розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №17.04.2024-100003438 від 18.04.2024 за період з 18.04.2024 року по 04.09.2024 року борг відповідача складає 13500,55 коп., з яких: з яких заборгованість по тілу кредиту 6891,39 грн та по процентах -3859,16 грн та неустойка 2750 грн ( а.с 9 ) Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частини першої статті 627ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини першої статті 207 ЦКУ країни правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» ( далі Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263ЦПК). У постанові від 07.04.2021у справі№ 623/2936/19Верховний Суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором під час укладення договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Суд встановив, що кредитний договір №17.04.2024-100003438 від 18.04.2024 за формою відповідає вимогам законодавства. Доказами дослідженими в судовому засіданні знайшов підтвердження факт отримання грошових коштів відповідачко. Відповідно до вимог частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Позивач довів факт укладення кредитного договору та отримання за ним грошових коштів Відповідач розмір заборгованості не спростував. Окрім тіла кредиту позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в межах строку кредитування (140 днів ) в розмірі 3859,16 грн як передбачено договором, що відповідає вимогам ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Суд зазначає, що проценти нараховані в межах стоку дії договору на погоджених умовах, а тому їх стягнення є правомірним. Щодо нарахування неустойки суд зазначає таке. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, неустойка в сумі 2750 грн їй не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відтак, загальна сума заборгованості за кредитним договором №17.04.2024-100003438 від 18.04.2024, яка виникла станом на 04.09.2024 року підлягає стягненню з відповідача, складає 10750,55 гривень , з яких 6891,39 грн - - сума основного боргу за тілом кредиту та 3859,16 грн проценти Щодо судових витрат. У частині першій статті 141ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 13500,55 грн. Водночас судом вирішено стягнути 10750,55 грн, що становить 79,63 %. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: (2422,40 грн *70,92 %) = 1928,96 грн.

Outcome: partial