Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

31.03.2025 ТОВ "ФК "Ейс", через підсистему "Електронний суд", звернулось до Чугуївського міського суду Харківської області із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредитної лінії № 603961637 від 22.02.2022 у розмірі 20 007 грн 69 коп., а також понесені судові витрати. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 08 квітня 2025 року вказану позовну заяву передано за підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області та 25.04.2025 справа надійшла до канцелярії суду. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 22.02.2022 [PERSON] уклав з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" кредитний договір № 603961637, шляхом підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV63Р4Е. Згідно з умовами договору [PERSON] отримав кредит в сумі 8 500 грн 00 коп., строком на 30 днів, зі сплатою процентів 2,10 % в день за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 8 500 грн 00 коп. на банківську карту № [NUMBER] , що належить відповідачу, що в свою чергу є доказом того, що останній прийняв пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога". 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у відповідних реєстрах. 28.11.2019 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року (Додаток №12). В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (Додаток № 13). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (Додаток № 14). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року (Додаток № 17). 26.12.2024 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" уклали Договір факторингу № 26/12/Е за умовами якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 603961637 від 22.02.2022. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу № 12/12/Е від 26.12.2024 від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до ТОВ "ФК "Ейс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20 007 грн 69 коп. Так, згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі і на умовах, передбачених кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку не повернула в повному обсязі наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором. Позивач зазначає, що станом на день звернення до суду загальна сума заборгованості за кредитним договором № 603961637 від 22.02.2022 становить 20 007 грн 69 коп., яка складається з наступного: 8 337 грн 35 коп. заборгованість за кредитом, 11 670 грн 34 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін на 09.06.2025. 09.06.2025 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, судовий розгляд справи відкладено до 21.07.2025. Відповідачу [PERSON] в судове засідання 09.06.2025 не з`явився. 21.07.2025 у зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] , судове засідання відкладено до 14.08.2025. 14.08.2025 учасники справи, яки повідомлялись про дату час та місце судового засідання належним чином в судове засідання не прибули. Представник позивача ТОВ "ФК "Ейс" - Тараненко А.І. у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, рекомендованими листами, направленими на його зареєстрованого місця проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки [PERSON] не повідомив, відзив на позов не надав, будь яких заяв з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно зі статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними Договору кредитної лінії № 603961637 від 22.02.2022; Паспортом споживчого кредиту продукту "Смарт" до Договору № 603961637 від 22.02.2021, Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога"; Заявки на отримання коштів в кредит від 22.02.2022; Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога"; копії Платіжного доручення від 22.02.2022 щодо переказу грошових коштів у розмірі 8 500 грн 00 коп. підтверджується, що [PERSON] на платіжну картку № 4731-21ХХ-ХХХХ-0634, згідно договору № 603961637 від 22.02.2022; довідкою № 11_1/2024 від 16.12.2024, підтверджується, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" був укладений кредитний договір № 603961637 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого останній отримав кредит у виді безготівкового зарахування коштів у розмірі 8 500 грн 00 коп. (а. с. 11 -34). Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до положень статті 207 Цивільного кодексу України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми. З умовами Кредитного договору та його порядком відповідач був ознайомлений та повністю погодився з ними. Таким чином, Кредитний договір № 603961637 від 22.02.2022 був документ сформований та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовий персональний ідентифікатор MNV63Р4Е), який було направлено позичальнику 22.02.2022 на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів, одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 22.02.2022 о 16:04:25 годині, після чого відповідачем було підписано договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 8 500 грн на банківську карту [NUMBER] , що належить відповідачу о 16:04:24 годині, що в свою чергу слугує доказом того, що [PERSON] прийняв пропозицію ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" Відповідно до умов Кредитного договору Первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 8 500 грн. строком на 30 днів (п. 8.12.). Орієнтовна загальна вартість кредиту відповідно до п. 8.12 - 8.13 Договору складає 13 370 грн 50 коп. (а. с. 17). Проценти за користуванням кредиту становлять 5 355 грн 00 коп., які нараховуються за ставкою 2,10 відсотки за кожен день строку користуванням кредитом. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у відповідних реєстрах ( 35 - 37). 28.11.2019 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а. с. 38). 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року (Додаток № 12). В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01 (а. с. 39 - 41). 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (Додаток № 13). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а. с. 42). 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (Додаток № 14). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а .с. 43). 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а. с. 44). 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року (Додаток № 17) (а. с. 46 - 47). 26.12.2024 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" уклали Договір факторингу № 26/12/Е за умовами якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 603961637 від 22.02.2022 (а. с. 49 - 51). Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 ТОВ "ФК" "Ейс" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 603961637 від 22.02.2022 у сумі 20 007 грн 69 коп. (а .с. 52, 53). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 603961637 від 22.02.2022 за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі 20 007 грн 69 коп., з яких: 8 337 грн 35 коп. заборгованість за основним боргом, 11 670 грн 34 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 55, 56). Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. В свою чергу, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності до статі 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані суду по справі докази та матеріали, на момент звернення ТОВ "ФК "Ейс" до суду, зобов`язання [PERSON] за Договором не виконані. Згідно частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. У свою чергу, як відображено у дослідженому судом розрахунку заборгованості, [PERSON] має заборгованість окрім тіла кредиту по відсоткам, яка складає 20 007 грн 69 коп. Щодо сплати процентів за договором суд зазначає наступне. За договором кредитної лінії № 603961637 від 22.02.2022 позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за відсотками в розмірі 11 670 грн 34 коп. Разом з тим, зі змісту укладеного договору судом встановлено, що позивач отримав кредитні кошти в розмірі 8 500 грн 00 коп. строком на 30 днів зі сплатою відсотків в розмірі 2,10 % за один день користування ним. Відтак, за підрахунками суду, відсотки за вказаним договором в період 22.02.2022 по 24.03.2022 становлять 5 355 грн 00 коп.( 8500 / 100 * 2,1% * 30), що також підтверджується п. 8.12 Договору (а. с. 17). Пунктом 8.5.2. договору визначено, якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів та здійснить повернення всієї суми отриманого Кредиту до закінчення строку Дисконтного періоду (з урахуванням всіх Пролонгацій), то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом за період від дати видачі Кредиту до 24.03.2022 (включно) будуть визначається на умовах п. 8.5.1. Договору за Дисконтною процентною ставкою, а з наступного дня після 24.03.2022 за ставкою 697,35 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,91 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі Індивідуальна процента ставка). У разі здійснення Починальником двох та більше Пролонгацій Кредитодавець може зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодах Пролонгації. Про порядок надання додаткових знижок і про їх розмір Позичальник інформується в Особистому кабінеті. У свою чергу, поданий позивачем договір кредитної лінії № 603961637 від 22.02.2022 не містить такого пункту договору 3.2, тобто не містить визначених дій, які Позичальник повинен вчинити для ініціювання пролонгації. Таким чином, представником позивача не надано суду доказів узгодження всіх умов пролонгації. Отже, відсотки за період з 25.03.2022 по 21.07.2022 нараховані поза межами строку дії договору. Положення п. 12.4 договору за якими проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором № 603961637 від 22.02.2022 в розмірі 13 692 35 коп., яка складається з наступного: 8 337 грн 35 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 355 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. З урахуванням вищезазначеного, позовна заява ТОВ "ФК "Ейс" підлягає частковому задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27.12.2024, додаткову угоду № 11 від 27.12.2024 до договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01, акту прийому - передачі наданих послуг на суму 6 000 грн 00 коп. (а. с. 57 - 59). Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення на користь позивача ТОВ "ФК "Ейс" судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (64,44%) в сумі 1 560 грн 99 коп. Витрати на професійну правничу допомогу належить стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 3 866 грн 40 коп., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (64,44%).

Outcome: partial