Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

18.12.2024р. [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та призначення позивача опікуном цієї дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки вже близько шести років проживає окремо від родини, а два роки тому виїхала за кордон, куди саме не повідомила, перестала виходити на зв`язок, з дитиною не спілкується, у її вихованні участі не бере, життям та здоров`ям, навчанням та розвитком дитини не цікавиться, не спілкується, не зустрічається. За останні два роки відповідач жодного разу не відвідала дитину, не зателефонувала їй, не поцікавилась її здоров`ям, навчанням та розвитком, матеріальної допомоги також не надавала. Дитина виховується бабусею. У судовому засіданні 21.05.2025р. позивач позов підтримала з підстав, наведених у ньому. Пояснила, що [PERSON] від народження проживала з нею, місця проживання до війни вони не змінювали, проживали в м.Середина-Буда разом з дитиною, після початку війни переїхали в м.Путивль. Відповідач мала можливість зв`язатись як з нею, так і з донькою, але не робила цього. Зазначила, що наразі з онукою проживають у [ADDRESS] . Представник позивача позов підтримала з підстав, наведених у ньому. В останнє судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача надала заяву від 28.07.2025р., в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Крім того, просила розгляд справи проводити за відсутності її та позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. 03.04.2025р., 29.04.2025р., 24.06.2025р., 09.07.2025р., 02.07.2025р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органом опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Шосткинської міської ради подано заяви, в яких представник просила розгляд справи проводити за своєї відсутності, а також зазначила, що при розгляді справи покладається на розсуд суду /а.с.86, 105, 137, 155/. 08.04.2025р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органом опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Путивльської міської ради подано заяву, в яких представник зазначив, що у зв`язку з тим, що позивач та відповідач не проживають на території Путивльської громади, встановити факти ухиляння від виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та надати їм правову оцінку є неможливим /а.с.66/. Крім того, представником третьої особи подано заяву, в якій представник просив розгляд справи проводити за своєї відсутності /а.с.89/. 10.04.2025р., 06.06.2025р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управлінням «Служба у справах дітей Сумської міської ради» подано заяви, в яких представник просив розгляд справи проводити за своєї відсутності /а.с.97, 127/. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталась, відзиву не надала. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 28 липня 2025 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, її представника, дитину, свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до виданого 03.06.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] /а.с.11/. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 28.02.2025р. за №00049762222 вбачається, що відповідно до частини першої статті 135 СК України відмості про батька дитини записані зі слів матері /а.с.62-63/. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.12.2024р., виданого Ямпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] та відповідно бабою по лінії матері для дитини [PERSON] /а.с.13/. З матеріалів справи встановлено, що на даний час дитина проживає з бабусею /а.с.8,12, 14/. Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За вимогами ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, крім іншого, вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з частинами 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З висновку управління «Служба у справах дітей Сумської міської ради» про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] №770/27.1-26 від 12.05.2025р. вбачається, що матір дитини - [PERSON] близько шести років тому покинула сім`ю та з того часу не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно дитини, не бере участі у вихованні, не цікавиться здоров`ям, життям, фізичним, моральним та духовним розвитком доньки, не надає матеріальну допомогу. Всі питання щодо виховання [PERSON] вирішуються нею самостійно, без підтримки рідної матері дитини, дитина майже не пам`ятає матір. [PERSON] повідомила, що раніше донька, [PERSON] , проживала разом з родиною, повною мірою виконувала свої обов`язки, але згодом пішла з родини, самоусунулась від виховання своєї доньки та виїхала за кордон. Вже багато років її місцезнаходження не відоме, зв`язок з нею втрачений. Заяву про розшук матері дитини (своєї доньки) до органів Національної поліції [PERSON] не подавала. Тривалий час позивачка самостійно утримує та виховує онуку, турбується та дбає про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, надає необхідну материнську любов та турботу. Відповідач фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого родинний зв`язок між матір`ю та дитиною втрачений. Зважаючи на вказане, управління «Служба у справах дітей Сумської міської ради» дійшло висновку про необхідність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] /а.с. 109/. Оцінюючи обґрунтованість вказаного висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз`яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», за змістом яких позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Є. №19/45442-25-Вих від 30.05.2025 року, наданої на виконання ухвали суду від 21.05.2025 року вбачається, що громадянка України [PERSON] , [INFO] , перетинала державний кордон України, а саме 27.01.2020р. здійснила в`їзд на територію України у пункті пропуску Зернове та 05.03.2020р. здійснила виїзд через пункт пропуску Зернове з території України на територію РФ. Інформація про повернення відповідача на територію України після останнього виїзду у 2020 році відсутня /а.с.125, 132/. Згідно з копією акта оцінки потреб сім`ї/особи від №600 від 06.11.2024р. позивач [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом із онукою [PERSON] , [INFO] . За результатами відвідування сім`ї складено висновок оцінки потреб сім`ї та виявлено складні життєві обставини. Основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є те, що сім`я є внутрішньо переміщеним особами з м.Середина-Буда, а також відсутність контакту дитини з біологічною матір`ю /а.с.14-18/. З висновку психолога на дитину [PERSON] , [INFO]., з питання ставлення дитини до матері [PERSON] №09-09/349 від 05.11.2024р., виданого Комунальною установою «Центр надання соціальних послуг» Путивльської міської ради Сумської області, встановлено, що дитина [PERSON] врівноважена, спокійна, комунікативна, ознак тривожності не проявляє. На запитання психолога, що стосувались матері дитина відповідала спокійно, але зацікавленості не проявляла, ні позитивних, ні негативних емоцій не виявляла. Зі слів [PERSON] , вона зовсім не знає як виглядає мати, тому що бачила її дуже давно, коли була маленька, та де зараз знаходиться мати дівчинка також не знає. По телефону мати також не дзвонить і не виходить на зв`язок. Дитина має тісний і теплий емоційний зв`язок з бабусею. За матір`ю дитина не має ніяких відносин, емоційний зв`язок відсутній /а.с.19/. З характеристики, наданої Комунальним закладом Сумської обласної ради «Путивльський мистецький ліцей», вбачається, що [PERSON] , [INFO]., навчається у даному освітньому закладі з 5 класу. За час навчання зарекомендувала себе старанною, сумлінною, дисциплінованою, працелюбною, уважною ученицею. Володіє навчальним матеріалом на високому рівні, має гарну пам`ять, добре розвинене логічне мислення, гарно і швидко запам`ятовує навчальний матеріал, завжди відповідально ставиться до виконання навчально-трудових завдань та громадських доручень, бере активну участь у житті класу, має особливий нахил до предметів мистецького циклу. Дівчина з родини вимушених переселенців, проживає з бабусею. [PERSON] бере активну участь у навчанні та вихованні онуки, підтримує постійний зв`язок із закладом освіти, класним керівником, відвідує батьківські збори /а.с.20/. Наведені обставини узгоджуються із показами свідків. Так, дитина [PERSON] допитана як свідок в судовому засіданні 30.06.2025р. позов підтримала. Повідомила, що матір не бачить, її вихованням займається бабуся, проживає вона також з нею. В останній раз спілкувались з матір`ю до карантину, вона приїжджала додому, потім матір поїхала, з того чому вони з бабусею проживають удвох. Наразі вона навчається у ліцеї, її навчанням займається також бабуся, збирає в школу, купує одяг також вона. За час, що мати поїхала, вона жодного разу не телефонувала, з днем народження, зі святами не вітала, подарунків не відправляла. [PERSON] хоче і надалі проживати з бабусею, бо з нею добрі відносини. Зазначила, що у неї є власний мобільний телефон, але мати ніколи не дзвонила і не писала, іноді [PERSON] намагалась зв`язатись з матір`ю самостійно, але нічого не виходило. Свідок [PERSON] (донька позивача, рідна сестра відповідача) в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] виїхала за межі України ще в 2019 році і до цього часу жодного спілкування свідок з нею не має, ні дитина, ні мати також з нею не спілкуються. До цього часу відповідач вдома не з`являлась, не телефонувала, не цікавилась дитиною взагалі. Матір (позивач) декілька разів намагалась додзвонитися до відповідача, але спроби виявились безрезультатними. Відповідач з днем народженням, зі святами дитину не вітає, її життям не цікавиться. [PERSON] з раннього дитинства проживала з бабусею і матір`ю утрьох, батька не було від народження. Потім [PERSON] поїхала на заробітки і до цього часу її немає. Догляд за дитиною здійснює бабуся, а також свідок, яка їй допомагає. Останній рік [PERSON] про матір не згадує взагалі. Перешкод у спілкуванні дитини із матір`ю жодних не було. Причини такої поведінки відповідача свідку не відомі. Зазначила, що [PERSON] могла повернутись, але не зробила цього. Ані свідок, ані позивач номер телефону близько десяти років не змінювали, але відповідач ніколи їм не телефонувала. З урахуванням викладеного у сукупності, на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи матір`ю малолітньої доньки, не цікавиться життям та розвитком доньки, не бере участь у її вихованні. Судом не встановлено, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов`язків, що вказує на свідоме ухилення матері від їх виконання. Така поведінка матері не змінюється тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому висновок управління «Служба у справах дітей Сумської міської ради» суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини та узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами, в тому числі і показами свідків. Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON] , що в повній мірі буде відповідати інтересам дитини. Виключність підстав для такого рішення є доведеною. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу можливість поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки та ставлення до дитини. Вирішуючи питання про призначення позивача опікуном малолітньої [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до частини першої, другої статті 243 СК України та частини першої статті 58 ЦК України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно з статтею 5 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, надається відповідно до законодавства. В силу частин першої та другої статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органи опіки та піклування забезпечують, серед іншого, вирішення питань щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, зокрема набуття дитиною статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866. Згідно з положеннями Порядку наданню дитині статусу позбавленої батьківського піклування та взяттю її на відповідний облік передує низка заходів уповноважених органів, пов`язаних із встановлених певних фактів: проведення обстеження умов перебування дитини, стану здоров`я та з`ясування обставин, за яких дитина залишилася без батьківського піклування. Відповідно до статті 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування (частина перша стаття 249 СК України). Відповідно до частини третьої статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (п. 2.4 Правил). Відповідно до п.3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Призначеному опікуну або піклувальнику видається посвідчення установленого зразка (додаток 3). Отже, для призначення судом опікуна повинна існувати сукупність двох обставин, а саме: дитина повинна бути позбавлена батьківського піклування та наявне подання органу опіки та піклування про призначення конкретної особи опікуном. Орган опіки та піклування при підготовці подання перевіряє чи відповідає кандидат в опікуни вимогам закону, можливості виконувати опікунські обов`язки та стосунки з дитиною. Орган опіки та піклування може призначити опікуна своїм рішенням із видачею посвідчення. Разом з тим, під час розгляду справи суду не було надане подання управління «Служба у справах дітей Сумської міської ради» про призначення позивача опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з огляду на те, що у суду відсутнє подання органу опіки та піклування про встановлення опіки над малолітньою дитиною, а системний аналіз вищевказаних норм вказує на те, що вирішення питань, які стосуються встановлення опіки, є дискреційними повноваженнями органу опіки та піклування, в задоволенні позову в частині встановлення опікуна необхідно відмовити. Водночас за приписами ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких підстав, суд вирішує стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що позивач звільнена судом від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial