Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Представник заявника [PERSON] в інтересах [PERSON] , за участю заінтересованих осіб - Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерства оборони України звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою. Обґрунтовуючи вимоги даної заяви вказує на те, що заявник [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] . Так, у 2022 році [PERSON] був призваний під час воєнного стану за мобілізацією [INFO] на військову службу до в/ч [NUMBER] із 25.02.2022 року. Так, 23.04.2022 року заявнику було направлено повідомлення про те, що його син [PERSON] зник безвісти під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області. З того моменту минуло три роки, проте жодних відомостей про місцезнаходження сина заявника немає. На теперішній час заявник має на меті оформити спадщину та пенсію, однак, позбавлений такої можливості. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити дану заяву та ухвалити рішення, яким оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Одеси - померлим. Суд констатує, що 11.07.2025 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України - Дідух С.П. було подано до суду заперечення на заяву, в яких просив суд відмовити у задоволені даної заяви. Обґрунтовуючи вищевказані заперечення вказує на те, що на думку Міноборони, під час розгляду цієї справи слід враховувати правові позиції Верховного Суду щодо застосування норм права відносно зазначеної категорії справ, а тому на думку представника Міноборони подана заява є передчасною і відсутні підстави для її задоволення, а саме постанову Верховного Суду по справі № 753/11685/24 від 02 квітня 2025 року. Зі змісту заяви вбачається, що оголошення померлим сина заявника пов`язує із наміром реєстрації факту його смерті отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини, призначення пенсії. При цьому заявник не вказує про наявність чи відсутність інших членів сім`ї (матір, сестра, брат, дружина, діти) [PERSON] . Тіло зниклого безвісті [PERSON] , [INFO]., за місцем події не знайдено, відомості щодо закриття кримінального провадження відсутні. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак, подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд проводити розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав Згідно приписів п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повторного Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 27.04.2022 року. Як вбачається із Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] [PERSON] . Міністерства оборони України від 25.02.2022 року [PERSON] , [INFO], індивідуальний податковий номер - [NUMBER] , який прибув із [INFO] , зарахувати до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення військової частини з 26 лютого 2022 року, призначити на посаду навідника 3 механізованого взводу 7 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону і вважати таким, що 25 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 грн. на місяць, ШПК «солдат». Окрім того, в матеріалах справи наявна копія Довідки начальника штабу - заступника командира військової частини [NUMBER] полковника [PERSON] про те, що солдат [PERSON] призваний на військову службу по мобілізації, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] із 25.02.2022 року. [PERSON] , [INFO], зник безвісти 20.04.2022 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Повідомлення про зникнення безвісти начальника [INFO] полковника [PERSON] від 23.04.2022 року. За фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] було призначено службове розслідування, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] [PERSON] № 485 від 20.04.2022 року. Так, в матеріалах справи наявний Витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] [PERSON] про результати службового розслідування № 300 від 29.04.2022, яким встановлено наступні обставини. Під час виходу особового складу [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] з оточення противника в районі населеного пункту Олександрівка Херсонської області, що мало місце з 18год. 00хв. 19.04.2022 року по 04год. 00хв 20.04.2022 року, противник здійснив обстріл з танків, БМП-3, РСЗВ та ствольної артилерії з напрямку населеного пункту Станіслав Херсонської області, внаслідок чого зникли безвісти солдат [PERSON] . Сповіщення про зникнення безвісти солдата [PERSON] , [INFO], від 21.04.2022 № 131 направлено до [INFO] . Майор [PERSON] , командир [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , пояснив, що 3 механізований батальйон військової частини [NUMBER] виконував бойове завдання в районі населеного пункту [ADDRESS] . З 19.04.2022 року по 20.04.2022 року через інтенсивні бойові дії та щільні артилерійський обстріл не було можливості з`ясувати наявність особового складу [NUMBER] механізованого батальйону, у тому числі тих, хто 19.04.2022 року заходив у вказаний населений пункт у складу пошукової групи. Лише, 20.04.2022 року, біля 17год. 00хв., частково було встановлено зв`язок з особовим складом. Таким чином, було встановлено, що солдат [PERSON] може вважатися або загиблим, або зниклим безвісти. Капітан [PERSON] , заступник командира 3 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , надав аналогічні пояснення. Також матеріалами службового розслідування встановлено, що достатніх (вичерпних) фактів (відомостей) про загибель солдата [PERSON] , навідника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 7 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , [INFO] , службовим розслідуванням не здобуто. Відомостей про місцезнаходження солдата [PERSON] , а також будь-яких медичних документів, що підтверджують отримання ним тілесних ушкоджень та ступеню їх тяжкості, службовим розслідуванням не здобуто. Слід вважати солдата [PERSON] , [INFO] , таким, що зник безвісти під час виконання бойового завдання внаслідок артилерійського обстрілу в районі населеного пункту Олександрівка Херсонського району Херсонської області, 20.04.2022 року, при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Зникнення безвісти солдата [PERSON] не є наслідком учинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Порушень вимог організації несення військової служби, дотримання заходів безпеки, профілактики небойових втрат серед особового складу, психологічного супроводу в умовах бойових дій з боку посадових осіб військової частини не виявлено. В матеріалах справи наявний Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022162490000413 від 19.05.2022 року з якого вбачається, що [PERSON] 19.05.2022 року було повідомлено про те, що 24.02.2022 року його син [PERSON] , [INFO] , був мобілізований до ЗСУ. Останній раз виходив на зв`язок 17.04.2022 року, перебуваючи в с. Олександрівка Херсонської області й по теперішній час його місцезнаходження невідомо. Так, із наявного в матеріалах справи Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] [PERSON] № 1046 від 25.06.2022 року призначено виплату всіх належних видів грошового забезпечення на підставі пункту 4 Постанови КМУ від 30.11.2016 року № 884 та відповідних заяв, членам сімей нижчепойменованих військовослужбовців військової частини [NUMBER] призваних під час мобілізації, яких визнано зниклими безвісти згідно п. 2 Постанови КМУ від 31.11.2016 року № 884: солдат [PERSON] , № 95 від 21.04.2022; з 20.04.2022, батько: [PERSON] . Окрім того, в матеріалах справи наявний Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250210-1279 від 10.02.2025 року з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Одеська обл., Одеса, РНОКПП [NUMBER] , УНЗР [NUMBER] - зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій), особа рядового або начальницького складу. Згідно приписів ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24.02.2022 року, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. Згідно ст. 1 ЗУ «Про оборону України» район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). У постанові ВП ВС від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зроблено висновок, що шість місяців, які визначені в реченні 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Згідно приписів ч. 4 ст. 263 при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Наказ Міністерства розвитку громад та території України Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією № 376 від 28.02.2025 року. У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території, у зв`язку з чим суди можуть використовувати дані з відповідного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. У постанові ВП ВС від 11.12.2024 № 755/11021/22 наголошено на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні 2 ч. 2ст. 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності. Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням 2 ч. 2ст. 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. У ч. 2 ст. 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 20 квітня 2022 року зник безвісти при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області. Населений пункт (село) Олександрівка знаходиться у Станіславській сільській громаді Херсонського району Херсонської області. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (наказ № 376 від 28 лютого 2025 року) на території Станіславської сільської територіальної громади Херсонської області, активні бойові дії велись з 11.11.2022 року по 01.05.2023 та зазначена територія була окупована 11.03.2022, дата завершення тимчасової окупації 11.11.2022. Враховуючи вищевикладене, територія, на якій зник безвісти [PERSON] є деокупована, та така, на якій не ведуться активні боєві дії із 01.05.2023 року, тобто на момент із зверненням до суду із даною заявою, а саме 11.04.2025 року минуло два роки та один місяць, як такі не тривають на даній території. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно частини першої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 13.03.2024 року з розгляду справи № 506/358/22, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно приписів ч. 2 ст. 20 ЗУ "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. Заявник просить оголосити померлим [PERSON] за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, що відповідає висновку, викладеному у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 в справі № 490/6057/19-ц, в якому йдеться мова про те, що встановлення факту загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення обставин, при яких загинув військовослужбовець при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Згідно приписів ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця [PERSON] , та дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання [INFO] поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області. За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у позові про визнання такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та узгоджується з принципом правової визначеності. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 (провадження № 61-15733св23), від 25 квітня 2024 року у справі № 278/970/23 (провадження № 61-16074св23). При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно ст. 309 ЦПК України, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо буде одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved