Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

03.03.2025 до Чугуївського міського суду Харківської області надійшла позовна заява, в якій представник позивача просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на утримання дитини. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та мешкає: [ADDRESS] . Мати перебуває з 23.08.2013 у офіційному шлюбі з громадянином [PERSON] 07.02.2025 органу опіки та піклування Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області надійшла інформація, що [PERSON] , [INFO] , батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Дніпро. Мати разом з дитиною не мешкає з лютого 2012 року, залишила дитину чотирьох місячному віці, мешкає окремо, з сином не бачиться, матеріальної допомоги не надає. [PERSON] на даний час постійно мешкає в м. Конти - Врацлавські, Польща. 19.02.2025 [PERSON] написала заяву на ім`я голови Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, де вказала, що знає, що буде позбавлена батьківських прав та не заперечує проти цього, заява офіційно посвідчена Секретарем селищної ради. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 21.12.2012 (справа № 2036/5385/2012), було встановлено місце проживання, малолітнього [PERSON] разом з його батьком, [PERSON] ; відповідно до цього рішення мати на засідання по справі не з`являлась. Дана родина на обліку Служби у справах дітей Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, як сім`я з складними життєвими обставинами не перебуває. [PERSON] притягалась до Кримінальної відповідальності по ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України. Наявний Висновок органу опіки та піклування Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , № 02-01-28/478. Наведені факти у відповідності до ч.1, ч.2, статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Враховуючи вищезазначене, орган опіки та піклування Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню, вихованню та створенню умов для всебічного розвитку дитини та таким чином порушує вимоги ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та згідно з статтями 164-166 Сімейного кодексу України повинна бути позбавлена батьківських прав. Згідно з вимогами ст.180 Сімейного кодексу України [PERSON] зобов`язана утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Однак, мати не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її здоров`ям, бо дитина на теперішній час тимчасово влаштована до родини своєї бабусі, [PERSON] , не забезпечує необхідним харчуванням, одягом, засобами гігієни - за віком, не навідує дитину, не телефонує та не намагається налагодити сімейний зв`язок, натомість написала відмову від неї. Враховуючи вищезазначене, орган опіки та піклування Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області вважає, що [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню, вихованню та психологічного розвитку своєї малолітньої дитини, і таким чином порушує вимоги ст. 12 3У «Про охорону дитинства. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та згідно ст. 164-166 Сімейного кодексу України [PERSON] , повинна бути позбавлена батьківських прав. Представник позивача надала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу без їх участі. Відповідач надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, відзив на позов не надала. Треті особи надали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у смт. Есхар Чугуївського району Харківської області народився [PERSON] , батьками якого записано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 19.09.2011 (а.с.5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13.11.2012 у справі №2036/5187/2012 (набрало законної сили 23.11.2012) (копія а.с.24-25, скрин з веб-порталу «Судова влада» а.с.23). Згідно копії паспорта [PERSON] , [INFO] (а.с.9), відповідачем 23.08.2013 укладено шлюб з [PERSON] . Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 21.12.2012 у справі №2036/5385/2012 (набрало законної сили 02.01.2013) (копія а.с.28-31, скрин з веб-порталу «Судова влада» а.с.26,27) визначено місце проживання [PERSON] з батьком [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть від 04.02.2025 (а.с.8) [INFO] [PERSON] , [INFO] помер у м. Дніпро. 07.02.2025 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , пенсіонер (копія паспорта а.с.13-15, копія пенсійного посвідчення а.с. 17) подала до Служби у справах дітей Новопокровської селищної ради заяву (копія а.с.18), якою повідомила про бажання залишити у своїй сім`ї дитину [PERSON] , який залишився без батьківського піклування (мати зникла, коли дитині було 6 місяців, батько помер [INFO] ), просила залишити дитину на проживання в її сім`ї. 07.02.2025 складено акт про згоду дитини на тимчасове влаштування до сім`ї родичів або інших осіб, з якими у неї склалися близькі стосунки (сусіди, знайомі) (копія а.с.6), відповідно до якого начальник служби у справах дітей Новопокровської селищної ради Русанов Є.М. в присутності особи, до якої тимчасово влаштовують дитину [PERSON] засвідчив, що дитина [PERSON] виявив згоду на тимчасове влаштування до сім`ї родичів, оскільки залишився без батьківського піклування (мати зникла, коли дитині було 6 місяців, батько помер [INFO] ). Надано до суду і копію наказу №6 від 07.02.2025 за підписом начальника Служби у справах дітей Новопокровської селищної ради «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , з 07.02.2025 по 18.07.2025» (а.с.7), згідно якого наказано тимчасово влаштувати дитину до родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади №2025/001835466 від 07.02.2025 (а.с.12) [PERSON] , [INFO] зареєстрований за вказаною адресою з 01.10.2011. Надано до суду і копію технічного паспорта (а.с.19-20) на квартиру [ADDRESS] (а.с.19), з якої вбачається, що власниками вказаного житлового будинку є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (по частці у кожного, копія свідоцтва про право власності від 30.01.2009 а.с.22). 19.02.2025 секретарем Новопокровської селищної ради засвідчено справжність підпису [PERSON] на заяві [PERSON] б/д, адресованої голові Новопокровської селищної ради наступного змісту: «Я, [PERSON] , знаю, що буду позбавлена батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Не заперечую проти цього. В суд подавати не буду.» (копія а.с.10). В заяві зазначено адресу [PERSON] як « [ADDRESS] ». Згідно з ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Органом опіки та піклування Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області винесено висновок №02-01-28/478 від 27.02.2025 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно [PERSON] , [INFO] (а.с.32-33). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Досліджені судом докази свідчать про те, що мати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його розвитком та навчанням, підготовкою до самостійного життя, не цікавиться його здоров`ям, не приїздить до нього, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально не підтримує. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та умисне ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому, в даному випадку, суд, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, вважає доцільним та необхідним застосування такого крайнього заходу впливу до відповідача як позбавлення його батьківських прав, та вважає, що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, де буде забезпечено належні умови для зростання та розвитку дитини. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, що не позбавляє відповідача права в разі настання зазначених обставин за наявності належних та допустимих доказів звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: approved