Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Представниця позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» по системі «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за договором позики у розмірі 24200 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.01.2025 року між ТОВ ІННОВА ФІНАНС і фізичною особою [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 6627940125. Як вбачається із змісту Договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затв. 17.11.2024 р. складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України Про електронну комерцію Основні умови Договору щодо надання коштів у позику: Тип кредиту кредит; Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; Дати надання кредиту: 08.01.2025 року або наступний за ним календарний день; Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту та становить: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього Договору. В цей період можливе використання Позичальником право користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою 0.87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 10 000,00 гривень, в рамках виконання умов Договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Відповідачем під час укладання Договору. ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», як Позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 10\~000 грн. 00 коп. В той же час Відповідач всупереч умовам договору Позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму Позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Станом на дату підготовки позовної заяви (включно), заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 24 200 грн. 00 коп.: 10 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 12 700 грн. 00 коп. заборгованість за процентами (10000*1%*127); 1 500 грн. 00 коп. - комісія за надання кредиту. Проценти нараховувалися по 15.05.2025 року включно. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики у розмірі 24200 грн., та понесені судові витрати у вигляді судового збору. 23.05.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Ухвалою суду від 23.05.2025 року витребувано з АТ «Універсал Банк» документи, які підтверджують надходження на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] грошових коштів у розмірі 10000 грн. 30.06.2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Кравченко С.І. надійшов відзив на позов узагальненими доводами якого вказано, що ознайомившись з позовними вимогами, заявляє про часткову не згоду з ними, а саме не згодні з вимогами про стягнення комісія за надання кредиту в обсязі (в сумі 1500,00 грн.), заборгованості за відсотками в розмірі 12700,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» в позовній заяві наведено розрахунок заборгованості за договором позики, за яким нараховано проценти за користування кредитом 1,0 % на день від суми позики за кожен день користування позикою 127 днів в сумі 12700,00 грн., що перевищує розмір наданих у користування кредитних коштів. В кредитному договорі було визначено, що процентна ставка на день становить 1,0% в день, що за весь строк кредитування складає 3195,29% річних (п. 2.9.1. Договору). Вважає, що дана умова договору є непропорційно високою, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів». Вважає, що вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» про стягнення з відповідача відсотків у відповідності до п. 2.6.1 Договору надання грошових коштів у позику є надмірними і не можуть перевищувати суму отриманого кредиту. Вказана сума може буде справедливою та спів мірною з огляду на суму основного боргу. Просить відмовити в стягнення відсотків в розмірі 2700 грн. Згідно офіційного повідомлення викладеного на сайті НБУ 13.09.2022 року ліцензія TOB «ІННОВ ФІНАНС» на яку здійснено посилання в Договорі було відкликано. Вважає, що договір, яким передбачається надання фінансової послуги особою, яка на день укладення договору не має права надавати таку фінансову послугу, є нікчемним. А тому нарахування відсотків по такому договору є незаконним. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Вважає, що зі змісту кредитного договору вбачається, що в ній не зазначено переліку послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту відповідачу та за які банком встановлена комісія. Вказав, що надані Позивачем документи не містять доказів, що Позивач надавав послуги за які можлива сплата передбаченої договором комісії, а відповідач користувався такими послугами. Просить відмовити у задоволенні вимоги про стягнення комісії в повному обсязі. 30.06.2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому вказано, що відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. від Позивача. Проте, наголошує на тому, що укладенню Договору передував телефонний дзвінок від представника Позивача, під час якого Відповідачу було запропоновано взяти кредит під 13% річних. Відповідач, будучи пересічним споживачем фінансових послуг, погодився саме на ці умови, розуміючи та погоджуючись на відповідну річну процентну ставку. Натомість, Договір про надання грошових коштів у кредит № 6627940125 від 08 січня 2025 року, який надано Позивачем, містить умови щодо процентної ставки 1% за кожен день користування кредитом протягом перших 180 днів та 0.87% за кожен день з 181 дня. Це відповідає 365% річних та 317.55% річних відповідно, що є непомірно високим та багаторазово перевищує ставку, яка була запропонована Відповідачу по телефону (13% річних). Крім того, Договір передбачає комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми наданого кредиту, що також є суттєвим додатковим навантаженням. Відповідач категорично заявляє, що не підписував Договір у такій редакції з такими відсотками та штрафними санкціями і був введений в оману щодо реальної вартості кредиту. Хоча Договір був укладений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, це не означає автоматичної згоди Відповідача на умови, які були приховані або спотворені під час первинної пропозиції. Позивач не надав доказів того, що Відповідачу до моменту укладення Договору було належним чином роз`яснено, що реальна річна процентна ставка за кредитом складатиме 365% річних (або 317.55% річних), а не 13% річних, як було заявлено телефоном. Навпаки, розбіжність між запропонованою та фактично встановленою ставкою свідчить про неналежне інформування споживача. Сума процентів, нарахованих Позивачем у розмірі 12 700,00 грн. (10 000 грн. * 1% * 127 днів) за 127 днів користування кредитом, що становить 127% від суми наданого кредиту за такий короткий період, а також комісія за надання кредиту у розмірі 15% (1500,00 грн.) є очевидно несправедливими умовами. Така процентна ставка та комісія створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду Відповідача як споживача, оскільки він, покладаючись на пропозицію у 13% річних, не міг передбачити такого кабального навантаження. Умови Договору щодо щоденної процентної ставки 1% (365% річних) та 0.87% (317.55% річних), а також комісії у розмірі 15% є несправедливими, оскільки: суттєво відрізняються від тієї інформації, що була доведена до Відповідача під час телефонної розмови (13% річних); створюють значний дисбаланс прав та обов`язків на шкоду споживача; є такими, що встановлюють надмірно високу плату за користування коштами. Формальне дотримання процедури підписання електронного документа не може бути безумовною підставою для визнання повної згоди споживача з усіма його умовами, якщо волевиявлення споживача було сформоване під впливом недостовірної або неповної інформації. У даному випадку, Відповідач був переконаний, що погоджується на 13% річних, що принципово відрізняється від 365% річних. Це свідчить про відсутність дійсного волевиявлення Відповідача щодо саме таких, кабальних умов кредитування. Навіть якщо суд дійде висновку про наявність формального договору з умовами, викладеними Позивачем, суд має право зменшити розмір процентів та штрафних санкцій. Нараховані Позивачем проценти у розмірі 12 700,00 грн. є по суті додатковою платою за користування коштами, яка за своїм характером подібна до неустойки, оскільки її розмір є надмірним і неспівмірним зі звичайними умовами споживчого кредитування. Сукупна сума нарахованих процентів (127% від тіла кредиту за 127 днів) та комісії (15%) є надзвичайно високою і значно перевищує будь-які можливі збитки Позивача від прострочення. Більше того, це порушує принцип розумності та справедливості, на яких базується цивільне законодавство України. Суд, з урахуванням обставин справи, зокрема, введення в оману Відповідача щодо реальної процентної ставки, його вразливого становища як споживача, а також непомірного розміру заявлених процентів та штрафних санкцій, має право застосувати положення статті 551 ЦК України та зменшити розмір нарахованої пені до мінімального, а також привести розмір процентів до економічно обґрунтованого та справедливого, виходячи із дійсних обставин укладення договору та волевиявлення Відповідача (13% річних), або ж до облікової ставки НБУ, або 3% річних за статтею 625 ЦК України. Комісія за надання кредиту також підлягає перегляду як несправедлива умова. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Позивача в частині стягнення відсотків та штрафних санкцій є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України та правовим висновкам Верховного Суду. Відповідач готовий виконати свої зобов`язання в частині повернення основного боргу, але не може погодитися з несправедливо нарахованими відсотками та штрафними санкціями. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 12 700,00 грн. та комісії за надання кредиту у розмірі 1 500,00 грн., як таких, що ґрунтуються на несправедливих умовах Договору про надання грошових коштів у кредит №6627940125 від 08 січня 2025 року. Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій (пені), застосувавши положення статті 551 ЦК України та визнавши їх надмірними та такими, що суперечать принципам розумності та справедливості, або зменшити їх до розумного розміру. Задовольнити позовні вимоги лише в частині стягнення основного боргу за тілом кредиту у розмірі 10 000 гривень 00 копійок. Витрати по сплаті судового збору покласти на Позивача пропорційно задоволеним вимогам. 04.07.2025 року від представниці позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» по системі «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив у якій окрім іншого зазначено, що Законодавство України не встановлює граничного (максимального) розміру процентної ставки за кредитами. Таке обмеження не передбачене ані Цивільним кодексом України, ані Законом України «Про споживче кредитування». Закон лише вимагає прозорості умов надання кредиту зокрема, повного розкриття вартості кредиту, включно з річною ефективною ставкою, що і було виконано позивачем. У статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено обов`язок кредитодавця надати споживачу повну інформацію про умови кредиту до його укладення. У договорі, укладеному між сторонами, чітко вказано: Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору, та становить: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього Договору. 0.87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше) Комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про всі істотні умови договору і прийняв їх, що виключає підстави для оспорювання процентної ставки постфактум. Висока ставка сама по собі не є підставою для визнання договору недійсним. Процентна ставка у розмірі 1% у день, передбачена Договором про надання грошових коштів у позику № 6627940125 від 08.01.2025 р. відповідає чинному законодавству України. Натомість, Відповідач намагається уникнути взятих на себе зобов`язань та неправильно тлумачить законодавство, намагаючись підлаштовувати його на свою користь. Відповідач стверджує, що згідно офіційного повідомлення НБУ 13.09.2022 року ліцензію ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» було відкликано. Та вважає, що договір, яким передбачено надання фінансової послуги є нікчемним та нарахування відсотків по такому договору є незаконним. Позивач вважає, що дане твердження є ще однією спробою Відповідача уникнути сплати заборгованості Позивачу та уникненням своїх зобов`язань. У Договорі визначено, цитата: «Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», код ЄДРПОУ 44127243, яке внесено до Державного реєстру фінансових установ на підставі рішення Національного банку України від 14.05.2021 р. № 21/1200-пк». Отже, у договорі Позивач зазначає саме рішення НБУ, а не ліцензію. 28.03.2024 р. у зв`язку із переоформленням ліцензії на підставі пункту 32 розділу VII Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та пункту 10 додатку 1 до Постанови № 199 ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» було анульовано ліцензію від 14.05.2021 та видано нову 28 березня 2024 року, яка станом на 03.07.2025 р. є діючою. Комісія за надання кредиту є платою за послугу кредитування, яка становить частину загальної вартості кредиту для споживача. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 3 Закону України «Про споживче кредитування», загальна вартість кредиту включає в себе, зокрема: проценти, комісії, інші обов`язкові платежі, пов`язані з отриманням кредиту. Таким чином, сама наявність комісії не суперечить законодавству, а навпаки прямо передбачена законом як допустимий елемент фінансового навантаження на споживача. Комісія, яка передбачена в кредитному договорі за саме надання кредиту, не є окремою додатковою фінансовою послугою у розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Це складова вартості основної послуги кредитування, і не потребує окремого деталізованого переліку чи виділення як окрема послуга кредитодавця. Додатковими (супутніми) фінансовими послугами в розумінні законодавства можуть бути, наприклад: страхування, відкриття рахунку, послуги поручителя тощо які не є невід`ємними для надання кредиту, але можуть надаватися за вибором споживача. В даному випадку комісія за надання кредиту стягується один раз у день фактичного надання коштів і є єдиною платою за послугу з оформлення та забезпечення процесу видачі кредиту. Умови договору, укладеного між сторонами, повністю відповідають вимогам статей 6, 11 і 12 Закону України «Про споживче кредитування». А саме: у договорі чітко зазначено розмір комісії (15% від суми кредиту), визначено момент її нарахування (у день видачі кредиту), вказано повну вартість кредиту для споживача з урахуванням як процентної ставки, так і комісії. Таким чином, відповідач був належним чином проінформований про всі витрати, пов`язані з отриманням кредиту, до моменту укладення договору та надав свою згоду. В результаті неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позики утворилася заборгованість, яка порушує права та законні інтереси позивача і за відновленням яких він звернувся в суд з позовом. Просить задовольнити позовні вимоги. Текст позову, містить клопотання представниці позивача про розгляд справи без участі представника ТОВ «ІННОВА ФІНАНС». Представник відповідача, відповідач у судове засідання не з`явились були повідомлені належним чином. Згідно із ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, а також наявність наданих сторонами заяв по суті, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, та за відсутності сторін. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 08.01.2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] було оформлено Договір надання грошових коштів у кредит № 6627940125, відповідно до умов якого на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання Кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання Кредиту), проценти за користування Кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 10000 гривень; тип кредиту кредит; строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; тип процентної ставки фіксована; мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 3195,29% річних. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту та становить: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору. 0,87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). Комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні (в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту, сплати комісії за надання Кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання Кредиту) та процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для Позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Перед укладенням цього Договору Товариством була здійснена електронна ідентифікація Позичальника для входу в Особистий кабінет, та був використаний наступний спосіб ідентифікації та верифікації Позичальника ( в тому числі здійснений з метою укладення попередніх правочинів між Сторонами), з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу: - отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ. Відповідно до п. 3.1. договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Договір з додатком № 1 (графік платежів) підписано відповідачем 08.01.2025 року шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 8236. Також 08.01.2025 року відповідачем шляхом накладення електронного підпису підписано паспорт споживчого кредиту. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Наведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб Договору, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису (аналога власноручного підпису). Таким чином, суд вирішуючи спір по суті, перш за все враховує принципи презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) кредитних договорів сторін, підписаних сторонами без зауважень (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та відповідачем суду не надані), оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, відповідач у справі зустрічного позову про визнання недійсними договорів не заявляв, також у матеріалах справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання договорів сторін недійними) та обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої договори є обов`язковим для виконання його сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Факт перерахування кредитних коштів підтверджено довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» відповідно до якої ТОВ «ФК «Контрактовий дім» повідомляє про успішність операції, згідно договору з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» № 160523/1 від 16.05.2023р., а саме: 08.01.2025 року суми 10000.00 UAH, карта [NUMBER] [PERSON] . Відповідно до довідки АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] банком було емітовано картку [NUMBER] і на платіжну карту було зараховано платіж в розмірі 10000 грн. Стороною відповідача суду не надано доказів визнання Договору надання грошових коштів у кредит № 6627940125 недійсними, або звернень відповідача до ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» з приводу не отримання кредитних коштів на виконання підписаного з ним договору та розірвання договору. У відзиві на позов, відповідач фактично визнав укладення договору і в основному заперечення стосувались несправедливих відсотків, незаконність комісії. Належність відповідачу вказаного в кредитному договорі номеру карткового рахунку [NUMBER] належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не спростовані. Відповідно до наданого суду розрахунку, заборгованість відповідача за Договором надання грошових коштів у кредит № 6627940125 від 08.01.2025 року становить 24200 грн., і складається із 10000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 12700 грн. заборгованості за процентами, 1500 грн. комісії за надання кредиту. Розрахунок складений з чітким зазначенням нарахованих, сплачених сум, заборгованість з наростаючим підсумком за кожен день користування впродовж 127 днів, які суд бере за основу при ухваленні рішення. Щодо нарахування процентів. 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 року - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 року - денна ставка не більше 1%. Відповідно до п. 2.6.1. договору надання грошових коштів у кредит № 6627940125 від 08.01.2025 року стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору, та становить: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього Договору. 0.87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). Таким чином проценти нараховані у чіткій відповідності до умов укладеного договору і Закону України «Про споживче кредитування». Посилання відповідача на домовленість та пропозицію взяти кредит під 13% річних, на які він погодився, введення його в оману щодо реальної вартості кредиту будь якими належними доказами не підтверджено. Враховуючи принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини з позивачем. Підписавши договір надання грошових коштів у кредит, за яким ним були отримані в кредит кошти, позичальник проставленням електронного підпису із введенням персонального одноразового ідентифікатора тим самим засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, визначених цим договором, умови договору про розмір та порядок сплати процентів не оспорював. Твердження сторони відповідача на несправедливі умови договору в частині нарахованих відсотків у порівнянні з тілом кредиту судом відхиляються. Так відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті. Зокрема, п.5 визначено, що несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, дана норма не стосується вимог щодо нарахування процентів за користування кредитом, право на які має кредитор в силу\~ст.1048, 1054, 1056-1 ЦК України та умов кредитного договору. Проценти за користування кредитом не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів». В даному випадку судом встановлено, що відповідач добровільно звернувся до відповідної установи, ознайомився з інформацією про умови кредитування та уклав кредитний договір, підписавши який, погодив усі запропоновані кредитором істотні умови кредитування, зокрема, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, від договору не відмовився. Розмір процентів за користування кредитом було визначено сторонами договору за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. У зв`язку з цим жодних правових підстав для застосування ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливості відповідних умов кредитного договору, про що заявляє відповідач, суд не знаходить. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, процентів, просить стягнути заборгованість за комісією у кредитному договорі в розмірі 1500 грн., проти чого заперечує відповідач. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом). У разі відсутності інформації про вартість додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання споживчого кредиту, для надання такої інформації враховуються вимоги законодавства України про споживче кредитування щодо визначення вартості цих послуг відповідно до їх орієнтовної вартості. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Аналізуючи умови договору надання грошових коштів у кредит № 6627940125 від 08.01.2025 року суд приходить до висновку про правомірність дій позивача щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеними між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту (п. 2.7 договору) та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів (додаток №1 до договору), а Правилами надання коштів у кредит ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» передбачено нарахування комісії за надання кредиту у розмірі який зазначено у Кредитному договорі, та яка нараховується одноразово при наданні Кредиту, в дату його надання і не є платою за додаткові послуги Товариства або окремою платою за надання (переказ) коштів клієнту (п.5.8, 5.9). Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі N 496/3134/19. Таким чином, нарахування заборгованості по комісії у розмірі 1500 грн. проведена виходячи з умов укладеного договору. Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30). Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вважає, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти, але не повернув їх, не сплативши жодного платежу, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача отриманої та не повернутої суми кредитних коштів, відсотків і комісії. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved