Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Перший заступник керівника Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Національної Служби Здоров`я України, Кіровоградської обласної ради звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого, посилаючись на те, що Голованівською окружною прокуратурою встановлено, що вироком Кропивницького Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.02.2025 року у кримінальному провадженні №12022120000000719 від 10.12.2022 року звільнено [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що 10.12.2022, [PERSON] перед початком керування автомобілем «Opel Omega» з реєстраційним номером [NUMBER] , який на праві приватної власності належить останньому, не перевірив належним чином і не забезпечив технічно-справний стан транспортного засобу, чим допустив порушення вимог п. 31.1 Правил дорожнього руху України. Вказана технічна несправність водієм [PERSON] могла бути вчасно усунена, оскільки вона об`єктивно була відома водієві із загального зниження ефективності гальмування. [PERSON] 10.12.2022 р. о 16:00 год., рухаючись в світлу пору доби, по вул. Слави в межах населеного пункту смт. Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області зі сторони центру смт Новоархангельськ в напрямку автомобільної дороги М-30 «Стрий-Умань-Кропивницький-Ізварине». Під час руху [PERSON] , маючи намір на нерегульованому перехресті не рівнозначних доріг, в напрямку м. Кропивницький, виконати маневр повороту ліворуч, щодо напрямку його руху, не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, грубо порушуючи вимоги п. п. 1.5, 2.3 «б» і «д» Правил дорожнього руху України проявив особисту неуважність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху. [PERSON] , перед виконанням маневру повороту ліворуч, грубо порушуючи вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», не впевнився, в безпеці маневру розпочав виконувати поворот ліворуч, при цьому не зупинився та не надав перевагу у русі автомобілю «Peugeot 205» з реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по зазначеній автомобільній дорозі в напрямку м. Кропивницький та мав перевагу в русі при проїзді вказаного перехрестя, чим допустив порушення вимог п. 16.11 ПДР України. Внаслідок вищезазначених односторонніх дій водія [PERSON] на відстані 10.2 м до ЛЕП М0.3/5 та на відстані 5.4 м до лівого краю перехрестя, щодо напрямку руху автомобіля, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. Тобто невідповідні та протиправні дії водія [PERSON] та порушення ним вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та вимогам п.п. 1.5., 2.3. (б) і (д) та 16.11 Правил дорожнього руху України знаходиться в технічному причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів. У результаті ДТП, водій та пасажири автомобіля Peugeot 205 3 реєстраційним номером [NUMBER] , а саме водій [PERSON] , згідно даних висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді: ГЗЧМТ, рани у лівій скроневій ділянці, струсу головного мозку, які згідно п. 2.3.5. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року. Мають ознаки легких з короткочасним розладом здоров`я на термін більше 6 діб. Крім того у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини, осадження шкіри в ділянці лівої ключиці, перелому лівої ключиці пневмотораксу зліва, згорнутого гемотораксу зліва, перелому 4-го ребра зліва, розриву лівої легені, які в сукупності, згідно п.2.3.1. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року, мають ознаки тяжких, як небезпечні для життя, які утворилися, внаслідок ДТП. Пасажир неповнолітня [PERSON] відповідно до висновку судово-медичної експертизи отримала тілесне ушкодження у вигляді піднадокісного перелому по типу «зеленої гілки» дистальних епіметафазів обох кісток правого передпліччя з компресією кістових балочок, яке згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року, має ознаки середнього ступеня тяжкості, так як викликає тривалий розлад здоров`я на термін більше 3-х тижнів, які утворилися внаслідок ДТП. [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи отримав тілесне ушкодження у вигляді кураєвого перелому правої кістки правого променево-зап`ястного суглобу, яке згідно п. п. 2.2.2. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року, має ознаки середнього ступеня тяжкості, так як викликає тривалий розлад здоров`я на термін більше 3-х тижнів, які утворилися внаслідок ДТП. Таким чином, невідповідність дій водія [PERSON] вимогам пункту 2.3 (б) та 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася. Вищевказаний вирок Кропивницького апеляційного суду від 24.02.2025 року набрав законної сили з моменту проголошення. Встановлено, що під час досудового розслідування [PERSON] свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, в ході судового розгляду кримінального провадження також беззаперечно визнав фактичні обставини кримінального правопорушення та свою вину у його вчиненні. Вина відповідача у заподіянні матеріальної шкоди державі повністю підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження №12022120000000719 від 10.12.2022 року, що знайшло своє відображення у вироку Кропивницького апеляційного суду від 24.02.2025 року. Під час розгляду кримінального провадження позовна заява про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у вигляді понесених медичною установою витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, не подавалася. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні y торакальному хірургічному відділені політравми, в Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», в період з 13.12.2022 по 20.12.2022 тобто 7 ліжко-днів. Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 04.03.2025 №910/02-18/06, вартість лікування [PERSON] по фактичним витратам склала 14095,97 грн., з яких за рахунок обласного бюджету 3582,25 грн. та за рахунок НСЗУ 10513,72 грн. Перебування потерпілого у закладі охорони здоров`я підтверджується матеріалами кримінального провадження. Кошти, витрачені на стаціонарне лікування [PERSON] на даний час не відшкодовано, а тому згідно ст. 1206 Цивільного кодексу України підлягають відшкодуванню в примусовому порядку. Цивільний позов про стягнення коштів на користь держави в особі НСЗУ, витрачених на лікування потерпілого, в межах кримінального провадження не заявлявся. Перелік медичних послуг, повну оплату яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України у 2022 році, визначений Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2022 році, що затверджений постановою КМУ від 29.12.2021 №1440. Відтак, послуги Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином, кошти у розмірі 14095,97 грн., витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підлягають стягненню з [PERSON] , оскільки надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено Національною службою здоров`я України, що підтверджено листами КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» та НСЗУ. Перший заступник керівника Голованівської окружної прокуратури просить суд стягнути з відповідача на користь Національної служби здоров`я України кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 10513,72 грн., а також стягнути з відповідача на користь Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3582,25 грн./а.с.1-15/. Прокурор Зелінський Віталій\~Іванович позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача Національної Служби Здоров`я України в судове\~засідання не\~з`явився, надіслала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача Кіровоградської обласної ради в судове\~засідання не\~з`явився, надіслала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в адресованій суду телефонограмі просив суд розглядати справу за його відсутності та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність осіб, які не з`явились у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Ч. 2 ст. 4 ЦПК України вказує, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. За таких обставин, суд вважає, що прокурор належним чином звернувся в інтересах держави до компетентного суду. Ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, вироком Кропивницького апеляційного суду від 24.02.2025 року [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено основне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України вирішено звільнити [PERSON] від призначеного основного покарання з випробуванням іспитовим строком 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на [PERSON] , обов`язки в період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. У решті вирок залишити без змін./а.с.16-26/. Ч. 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зазначеним вироком встановлено, що неправомірними протиправними кримінальними діями відповідача було заподіяно тілесні ушкодження гр. [PERSON] , а тому зазначені обставини не підлягають доказуванню. Зі світлокопії інформації, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 04.03.2025 року вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у торакальному хірургічному відділенні комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з 13.12.2022 по 20.12.2022, тобто 7 ліжко-днів. Вартість лікування по фактичним витратам склала без вартості медикаментів, придбаних хворим за власні кошти, виходячи з вартості одного ліжко-дня у торакальному хірургічному відділенні: 7 л/дн. х 2013,71 грн. = 14095,97 грн. Також зазначена розшифровка вартості одного ліжко-дня у торакальному хірургічному відділенні. Крім того зазначено, що в 2022 році КНП «КОЛ КОР» провадило свою діяльність за рахунок кошів НСЗУ згідно укладеного договору №0384-E122-P000 від 06.02.2022 та місцевого бюджету Кіровоградської області згідно Кошторису на 2022 рік, затвердженого директором департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації О.М. Рибальченко 13.01.2022 та Плану використання бюджетних коштів на 2022 рік. Лікування [PERSON] здійснювалось за рахунок коштів: обласного бюджету в сумі 3582,25 грн. = 7 л.дн. х 511,75 грн.; кошти НСЗУ в сумі 10513,72 грн. = 7 л.дн. х 1501,96 грн./а.с.27/. Вирішуючи даний цивільний позов, суд застосовує наступні норми матеріального права. Ч. 1 ст. 1 ЦК України вказує, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно частин 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. У частинах 1 та 2 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. П. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України вказує, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частинами 1, 2 та 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Згідно частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частино 1 та 3 ст. 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Статтею 5 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що державні, громадські або інші органи, підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни зобов`язані забезпечити пріоритетність охорони здоров`я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров`ю населення і окремих осіб, у межах своєї компетенції надавати допомогу особам, які її потребують за станом здоров`я, особам з інвалідністю та потерпілим від нещасних випадків, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров`я в їх діяльності, а також виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я. У ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено право на охорону здоров`я. Кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медичної допомоги, до якої належать: екстрена медична допомога; первинна медична допомога; спеціалізована медична допомога; паліативна допомога ст. 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я». Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» реалізація державної політики охорони здоров`я покладається на органи виконавчої влади. Згідно статті 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Рівень фінансового забезпечення охорони здоров`я розраховується на підставі науково обґрунтованих нормативів. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Медична допомога надається безоплатно за рахунок бюджетних коштів у закладах охорони здоров`я та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані та одержали в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, з якими головними розпорядниками бюджетних коштів укладені договори про медичне обслуговування населення. Так, згідно з п. п. а, г ч. 8 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України та аналогічно - з районного бюджету (п.п. а, б, в ч. 3 ст. 89 Бюджетного кодексу України) належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (багатопрофільні лікарні та поліклініки, що виконують специфічні загальнодержавні функції); інші програми в галузі охорони здоров`я, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, тому неповернення коштів, витрачених на лікування потерпілої особи від злочинних посягань, призводить до порушень державних інтересів у вигляді фінансових втрат та недоотримання коштів на інші визначені бюджетним законодавством потреби. Відповідно до ст. 90 Бюджетного кодексу України, видатки на фінансування лікарні обласного значення (КНП «Кіровоградська обласна лікарня») здійснюються за рахунок коштів обласних бюджетів. Згідно з Положенням про Національну службу здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1101, Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Основними завданнями НСЗУ є: 1) реалізація державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій); 2) виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій; 3) внесення на розгляд Міністра охорони здоров`я пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення та договори про реімбурсацію; здійснює заходи, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Відповідно до п. 5 п. п. 14 Положення, НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від її імені, у тому числі через посадових осіб юридичної служби НСЗУ, а також забезпечує представництво інтересів НСЗУ в судах України та інших органах через представників. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. П. 2 зазначеного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку стягнуті в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. На підставі викладеного, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь Національної Служби Здоров`я України, Кіровоградської обласної ради витрат на стаціонарне лікування громадянина [PERSON] , як потерпілого від злочинних дій [PERSON] (відповідача у справі), в сумі 14095,97 грн., оскільки витрати підтверджуються належними доказами. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved