Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси через представника - адвоката Дігуляра В.В. із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 01 серпня 2024 року відбулось залиття водою квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачу. Залиття відбувалось з квартири, що розміщена зверху, а саме, кв. [ADDRESS] . Відповідні обставини підтверджуються Актом про залиття, аварії, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 16.08.2024 року, складено комісією ОСББ «Прометей 77». Зважаючи на перебування позивача за кордоном на час складання Акту про залиття, аварії, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 16.08.2024 року, його було направлено на затвердження позивачу. У зв`язку з відмовою від добровільного відшкодування шкоди, завданої квартирі [ADDRESS] , було замовлено проведення будівельно-технічного експертного дослідження для подання до суду. Було сповіщено відповідачів про те, що 22 серпня 2024 року о 12.00 год. розпочнеться обстеження квартири [ADDRESS] у межах відповідного дослідження, яке виконуватиметься судовим експертом Мазуровою І.С., зокрема на предмет оцінки обсягу шкоди. [PERSON] був запрошеним судовим експертом та був присутній під час обстеження квартири [ADDRESS] . Висновок експерта № 031/2024 був складений 12.09.2024р., спричинена шкода оцінена у розмірі 132 861,76 грн. Станом на дату подання позову спричинена шкода сплачена не була, будь-яких пропозицій щодо компенсації від відповідачів отримано не було. Внаслідок залиття, в квартирі позивача терміново потрібно було провести ремонтні роботи по демонтажу пошкоджених поверхонь, оскільки знаходитись там стало небезпечно для людини, зважаючи на сирість та на те, що почала з`являтись цвіль. На підставі вищевикладеного, представник позивача просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь [PERSON] відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 172861,76 гривень. Крім того, діями по затопленню квартири та бездіяльністю щодо відшкодування завданої шкоди відповідачами позивачу була спричинена моральна шкода, яка проявилася у постійних переживаннях за належне їй на праві власності майно, порушилися її нормальні життєві зв`язки, оскільки вона змушена була витрачати свій час і зусилля для визначення вартості спричинених збитків, змушена була тривалий час користуватися затопленою квартирою, враховуючи неможливість надати її в користування іншим особам, дихати вологістю, прибирати сліди залиття, щоб зменшити негативні наслідки залиття. Відповідачі добровільно не вжили ніяких заходів для вирішення питання про відшкодування завданої позивачу шкоди, проявили байдужість до стану квартири взагалі, чим змусили позивача звертатися до суду та захищати свої права в судовому порядку. Внаслідок затоплення квартири [PERSON] порушився її звичайний устрій життя, їй було заподіяло дискомфорт, що вимагало додаткових зусиль для організації життя. Всі ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20 000,00 гривень, яку також просить стягнути з відповідачів. З урахуванням викладеного, представник позивача просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь [PERSON] відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 132 861,76 гривень; витрати на проведення експертного дослідження 20 000,00 гривень; моральну шкоду 20 000,00 гривень; витрати на правничу допомогу 20 000,00 гривень; судовий збір в розмірі\~1728,63 гривень за матеріальну шкоду та 3028,00 гривень за моральну шкоду. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.\~ 14,\~33 ЦПК України. Ухвалою суду від 18.11.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам направлено ухвалу суду, відповідачам роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. 17.04.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 27.06.2025 року задоволено заяву представника позивача Дігуляра В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи була повідомлена у встановленому законодавством порядку. Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, суду надав суду пояснення аналогічні позову. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, 22.01.2024 року надала відзив на позов, згідно якого просила суд відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] у повному обсязі. Свою позицію обґрунтувала тим, що сам лише факт залиття квартири не свідчить про протиправність дій відповідачів та причинно-наслідкового зв`язку, так як не встановлено належним чином причини залиття. Наданий суду акт не містить належних і допустимих доказів неправомірних дій відповідачів щодо залиття квартири позивача, фактичної шкоди завданої майну позивача та причинно-наслідкового зв?язку між такими. Наданий Акт не відповідає вимогам, викладеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 та додатку до пункту 2.3.6 Правил № 4, зокрема: акт не підписано членами комісії; не забезпечено присутність позивача та/або зацікавленої особи позивача; огляд квартири [ADDRESS] , з якої, як вказує позивач, відбулося залиття, не здійснювався (тобто огляд здійснювався без належного з`ясування причин цього залиття); не вказано завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та інші необхідні для такого документа реквізити. Тому такий Акт, згідно до ст.\~78-80\~ЦПК України, не може бути прийнятий судом до уваги, як допустимий, достовірний доказ, оскільки оформлений з порушенням зазначених вимог не містять даних, які б надали можливість встановити дійсні обставини та у своїй сукупності не надає змоги дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Крім того, представник відповідача вказала, що на підтвердження позовних вимог позивач надав висновок експерта №0 31/2024 від 12.09.2024 року, яким було встановлено, що вартість матеріальних збитків, що виникли внаслідок затоплення квартири [PERSON] станом на момент складання висновку склала\~132 861,76 грн. Разом з тим, обстеження приміщень позивача проводилось 22.08.2024\~року, а сам факт затоплення трапився 01.08.2024 року. Тобто при складанні висновку експертом не встановлено проміжок часу, що минув від часу затоплення квартири до часу експертного дослідження та не враховано можливості позивачем, чи за його дорученням (домовленістю) з іншими особами мінімізувати збитки. Той факт, що огляд експертом квартири здійснено майже через один місяця після залиття квартири, ставить під обґрунтований сумнів наявність безпосереднього причинного зв`язку між виявленими експертом пошкодженням і залиттям квартири та розміром шкоди. Враховуючи тривалий проміжок часу між залиттям квартири та проведенням експертного дослідження, висновок експерта не є належним доказом у цій справі. На думку представника відповідачів, висновок експерта не може братись судом до уваги, оскільки є суперечливим та експертиза була проведена без дослідження системи водопостачання та водовідведення, що розташовані у квартирі відповідачів, а тому, такий висновок є може вважатись доказом у справі. Щодо визначеного у висновку експерта розміру збитків, завданих квартирі позивача, експертом зроблено огляд чотирьох приміщень та встановлено пошкодження стелі, стін та підлоги. При цьому, у висновку експертом встановлено, що стеля - на момент огляду підвісна стеля та стельовий плінтус демонтовані; стіни - на момент огляду шпалери частково зняті; підлога - на момент огляду частина ламінату та плінтусу демонтовані. Тобто той факт, що вказані оздоблювальні матеріали були частково демонтовані унеможливлюють об`єктивну оцінку завданої шкоди, адже неможливо встановити, що демонтовані матеріали справді були пошкоджені внаслідок затоплення. Крім того, у висновку експерта зазначається про пошкодження міжкімнатних дверей, а також електропристроїв (точкові світильники, бра, світильники, лампи тощо). Однак, вказані пошкодження не зафіксовані у Акті про залиття від 16.08.2024\~року. Також у Акті зафіксовано пошкодження ламінату в двох кімнатах, а у висновку експерта зазначається, що такі пошкодження скоїлись в чотирьох приміщеннях. Вказане ставить під сумнів відповідність збитків, зафіксованих у висновку експерта, збиткам, що зафіксовані в Акті. Представник відповідачів наголосила, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що вказане у висновку експерта майно було пошкоджено саме внаслідок залиття, оскільки єдиний доказ, яким підтверджено факт залиття майна позивача та де зазначено про причини такого залиття, є Акт від 16 серпня\~2024\~року. В такому Акті зафіксовано пошкодження квартири позивача, спричинені залиттям, які не відповідають пошкодженням квартири, визначеними у висновку експерта. Ба більше, Акт не є належним доказом, з огляду його невідповідності вимогам законодавства, а саме тому будь-які висновки зроблені на його основі не можуть вважатись обґрунтованими та такими, що відповідають дійсності. Крім того, у суму оціненої експертом вартості відновлювального ремонту неправомірно включено суму ПДВ. Щодо вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] вказала, що позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів причин залиття квартири, протиправної поведінки відповідачів у цьому, а також причинно-наслідкового зв`язку. За таких обставин, не встановлено в діях відповідачів юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди представник відповідачів зазначила, що на сьогодні відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю наявності у [PERSON] моральної шкоди та відсутністю будь-яких доказів наявності зміни її психічного стану, підтвердження факту звернення позивача до фахових лікарів, висновків лікаря щодо виявленого діагнозу, який був би встановлений як наслідок фізичних та душевних страждань. Тобто позивач вимог щодо відшкодування моральної шкоди не обґрунтував, будь-яких доказів, відповідно до положень статті 81 ЦПК України, не надав. Вказане унеможливлює встановлення глибини фізичних та душевних страждань позивача, які він начебто поніс, визначення ступеня вини заподіювача такої шкоди, а також характеру немайнових втрат, а тому з урахуванням вимог розумності і справедливості відсутні правові підстав для відшкодування моральної шкоди. Більше того, оскільки позивачем не доведено вчинення відповідачами їй матеріальної шкоди, тому підстав для стягнення моральної шкоди також немає. Отже, на думку представника відповідачів, встановлені обставини щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сталося залиття квартири позивача, внаслідок дій власників квартири, розташованої вище, якими є відповідачі у справі, причинно-наслідкового зв`язку, є підставою для відмови в задоволенні заявленого позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Крім того, 11.04.2025 року представник відповідачів [PERSON] надала суду додаткові пояснення у справі, згідно яких вказала, що на сьогоднішній день квартира, залиття якої є предметом розгляду вказаної справи, відчужена позивачем і належить іншій особі. У вказаній квартирі проводяться ремонтні роботи новим власником. Вказаний факт унеможливлює проведення на вимогу відповідачів об`єктивної будівельно-технічної експертизи для встановлення причин та наслідків затоплення квартири та встановлення вартості завданих збитків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свого представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про слухання справи була повідомлена у встановленому законодавством порядку. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та докази надані на підтвердження позовних вимог, встановивши факти і відповідні їм правовідносин, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 27.12.2012 року, витягу з Державного реєстру від 18.01.2013 року, позивач станом на 01.08.2024 року була власницею квартири [ADDRESS] . (а.с 50-51)! Згідно акту про залиття, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеного 16.08.2024 року ОСББ «Прометей 77», 01.08.2024 року відбулося затоплення квартири позивача [ADDRESS] мешканцями квартири [ADDRESS] в результаті пошкодження сантехнічного обладнання в квартирі [ADDRESS] . В результаті затоплення було пошкоджено гіпсокартон стелі в кімнаті, коридорі, пошкоджено покриття полу (ламінат) в двох кімнатах, пошкоджено шпалери на стінах кімнати. Висновок та рекомендація комісії: шкода заподіяна в результаті пошкодження сантехнічного обладнання квартири [ADDRESS] . Акт складено слюсарем-сантехніком, підписано мешканцями квартири [ADDRESS] - [PERSON] та квартири [ADDRESS] [PERSON] , мешканець квартири [ADDRESS] від підпису відмовився. Акт затверджено керуючим справами ЖБК/ОСББ «Прометей 77» Клименко А.А. Згідно висновку експерта № 031/2024 від 12.09.2024 року за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження було встановлено, що квартира [ADDRESS] , дійсно постраждала внаслідок залиття 01.08.2024 року. Шкода заподіяна в результаті пошкодження сантехнічного обладнання в квартирі [ADDRESS] . Розмір ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної шкоди), яку необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень складає 132\~861,76 грн. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 391705970 від 20.08.2024 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності відповідачам по справі. Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідачів на свою користь матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири в розмірі 132\~861,76 грн, суд керується наступним. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками\~є: втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на Акт залиття, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеного 16.08.2024 року ОСББ «Прометей 77». Разом з тим, представник відповідачів вказує, що вказаний Акт не є належним доказом, з огляду його невідповідності вимогам законодавства. Положеннями\~статті 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам вцілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Згідно Додатку № 4 та роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 №12/20-11-1975) в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Якщо власник житла, який спричинив залиття, відмовляється від підписання акту, це не може вплинути на його правильність та юридичну значимість (постанова КЦС ВС по справі №753/20314/15-ц від 12.11.2018). Як вбачається\~з долученого\~до позову\~Актувід 16.08.2024 року, він складений та підписаний членами комісії після обстеження квартири [ADDRESS] , містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дату його складання, дані членів комісії, які приймали участь у його складанні, номер квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, номер квартири, з якої відбулося залиття, а відтак цей акт є належним і допустимим доказом залиття квартири позивача та заподіянні їй матеріальної шкоди. При цьому слід зазначити, що акт є первинним документом, що засвідчує саме факт певної події. Додатково, в судовому засіданні відповідачем [PERSON] було особисто підтверджено даний факт залиття квартири, що знаходилась поверхом нижче, через несправність комунікаційних труб водопостачання в самій квартирі, а саме прориву труби. Разом з\~тим,\~згідно ст.\~1166\~ЦК України,\~майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі справа № 755/19416/20, провадження № 61-14204св21. За змістом ч. 2\~ст. 1166 ЦК України\~цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Тобто на позивача не покладається обов`язок доказування вини відповідача. Таким чином, судом встановлено, що факт затоплення 01.08.2024 року квартири [ADDRESS] , яка на момент вказаної події належала [PERSON] , спричинений в результаті пошкодження сантехнічного обладнання в квартирі відповідачів № 73. Відповідно до ст.ст. 322, 360 ЦК України власник (співвласник - відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності) зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна. Суд виходить із наявності вини відповідачів в спричиненні такої шкоди, оскільки залиття квартири позивача сталося через неналежний догляд відповідачів за технічним станом устаткування у своїй квартирі. Згідно з п. 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабміну № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ЦК власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Суд не вважає слушними посилання представника відповідачів на те, що факт залиття квартири не свідчить про протиправність дій відповідача, оскільки Актом про залиття, аварії, що трапилася на системі централізованого опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), висновком експерта та поясненнями самого відповідача підтверджено факт того, що затоплення квартири [ADDRESS] відбулося саме в результаті пошкодження сантехнічного обладнання в квартирі [ADDRESS] , власниками якої є відповідачі. Разом з тим, законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, а відповідачами не доведено відсутності їх вини у завданні шкоди позивачеві. Не заслуговують на увагу й посилання сторони представника відповідачів про те, що висновок експерта № 031/2024\~від 12.09.2024\~року є неналежним доказом у справі, оскільки обґрунтованих заперечень щодо такого висновку суду не подано. Згідно вимог ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну\~ відповідальність перед\~потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити\~відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Отже, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що спричинена [PERSON] залиттям її квартири матеріальна шкода в розмірі 132\~861,76 грн., розмір якої підтверджуються висновком експерта № 031/2024\~від 12.09.2024\~року,\~ яка\~виникла в\~результаті пошкодження\~сантехнічного обладнання\~в квартирі\~відповідачів №\~73,\~є підставою\~для задоволення\~позовних вимог\~в частині\~стягнення солідарно\~з відповідачів\~матеріальної шкоди\~у заявлений\~особою,\~якій завдано\~шкоди \~спосіб,\~у повному\~обсязі. Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідачів на свою користь моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири в розмірі 20\~000,00 грн. суд керується наступним. Так, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частина 2\~статті 16 ЦК України). Згідно ст.1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень статей\~22,\~23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З огляду на роз`яснення, що викладені у пункті 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Зазначений висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 березня 2019 року у справі 703/3912/16. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Необхідно зазначити, що право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту статей\~12,\~81 ЦПК України. Позивач обґрунтовує моральну шкоду тяжкістю та тривалістю моральних страждань, переживаннями, підвищеною нервовістю, спричинених пошкодженням житла, що потягнуло зміну її життя та необхідності вживати додаткові заходи для відновлення порушених прав. З огляду на наведене та враховуючи наявність підстав для відшкодування моральної шкоди і засади розумності та справедливості, бездіяльність заподіювачів шкоди, причинний зв`язок між поведінкою відповідачів і моральною шкодою, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів солідарно на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20\~000,00 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд керується наступним. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як визначено положеннями ст. 141 ч.1, ч.2 п.1 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, при повному або частковому задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. (Постанова КЦС ВС від 24.03.2021 у справі № 462/2077/17). Відповідно до платіжної інструкції АТ КБ ПРИВАТБАНК № 0.0.3992176383.1 від 08.11.2024 року, за позовом [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 4\~756,63 грн. (судовий збір в розмірі 1728,63 грн. та судовий збір в розмірі 3028,00 грн. щодо стягнення моральної шкоди). За таких обставин, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання вказаного позову в сумі 4\~756,63 грн. по 2\~378,32 грн. з кожного. Відповідно до ч.3\~ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У матеріалах справи міститься договір про надання адвокатської допомоги від 25.08.2025 року, укладеного між адвокатом Дігуляром В.В. та [PERSON] , в якому адвокат прийняв на себе зобов`язання надати правову допомогу позивачу за оплату в розмірі 20\~000,00 грн. Крім того, згідно договору № 025 від 19.08.2024 року, укладеного між судовим експертом Мазуровою І.С. та адвокатом Дігуляром В.В. в інтересах [PERSON] , вартість проведеної по справі експертизи склала 20\~000,00 грн. Як вбачається з платіжної інструкції АТ КБ ПРИВАТБАНК № 0.0.3841055148.1 від 19.08.2024 року, за рахунком № 29 від 19.08.2024 року, згідно заяви від 19.08.2024 року, [PERSON] сплачено вартість експертизи в розмірі 20\~000,00 грн. Суд не вважає, слушними посилання представника відповідачів на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертного дослідження є завищеними та вважає, що витрати [PERSON] , понесені нею у зв`язку з пред`явленням позову та розглядом справи в суді, є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога [PERSON] про стягнення з відповідачів на свою користь судових витрат на проведення експертного дослідження та правову допомогу підлягає задоволенню, а понесені нею витрати при розгляді даної справи в розмірі 40\~000,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах по 20\~000,00 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved