Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

У квітні 2025 року позивач, КП «Дніпроводоканал» ДМР (ЄДРПОУ 03341305, м. Дніпро), пред`явило через суд зазначений позов, посилаючись на те, що відповідач є фактичним споживачем послуг позивача з водопостачання та водовідведення кв. [ADDRESS] , проте вчасно та у відповідному розмірі оплату послуг не здійснює, в результаті чого утворилась заборгованість за період з серпня 2018 року по листопад 2024 року, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 5 631,48 грн., з яких 5 620,21 грн. - сума основного боргу, 1,10 грн. - сума 3% річних та інфляційне збільшення - 10,17 грн., та судові витрати в сумі 3 028 грн. 16 червня 2025 року, представник позивача Демешко Л.В. в судовому засіданні подала до суду заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог, з підстав допущеної помилки в зазначенні періоду заборгованості, при складанні позову. Просила стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги позивачем з водопостачання та водовідведення кв. [ADDRESS] за період з 01 липня 2021 року по 31 травня 2025 року, в сумі 7 161,53 грн., з яких 7 150,26 грн. - сума основного боргу, 1,10 грн. - сума 3% річних та інфляційне збільшення - 10,17 грн., та судові витрати в сумі 3 028 грн. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 28 квітня 2025 року, після отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. 19 червня 2025 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов в якому відповідач позов не визнала у повному обсязі, заперечуючи проти доводів позивача тим, що позовні вимоги позивачем не обґрунтовані та безпідставні, а надані докази є неналежними, недопустимими та недостовірними. Наданий позивачем розрахунок не є дійсним та вводить суд в оману, так як вказану квартиру вона придбала 2 жовтня 2020 року, а договір про надання послуг вважає укладеним позивачем в односторонньому порядку та підписаний неуповноваженою особою. 16 липня та 30 липня 2025 через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без її участі. 17 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивача Демешко Л.В. надійшла заява в якій остання просить проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Суд, вислухавши усні пояснення представника позивача, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог, з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, за наявними в ній матеріалами із повним задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] , на ім`я якої відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №9893 від 12 жовтня 2020 року, а також відповіддю на запит суду з Єдиного державного демографічного реєстру № 1323409 від 25 квітня 2025 року (а.с. 3, 19). Згідно інформації з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №226669037 від 02 жовтня 2020 року, право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної власності за відповідачкою, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2020 року (а.с.6, 5). Позивачем відповідно до державної програми забезпечення населення України постачаються послуги з водопостачання і водовідведення в квартиру [ADDRESS] , де зареєстрована відповідач, та відповідно, належить дійти висновку, що між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачем встановились фактичні відносини з приводу надання зазначених послуг. Згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 160 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року (який діяв до 01 травня 2019 року) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 15 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року № 6-2951цс15. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, згідно визначених у різні періоди відповідних тарифів, розміри яких зазначені у розрахунку, як і кожний платіж та обсяги нарахувань, за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована відповідач та на ім`я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за період з 01 липня 2021 року по 31 травня 2025 складає 7150, 26 грн. (а.с. 53-54). При цьому, як видно з даних нарахувань по особовому рахунку по квартирі [ADDRESS] , станом на червень 2021 року заборгованість була відсутня та була переплата в розмірі 3,80 грн. (а.с.9-11), проте в подальшому оплати новим власником квартири не здійснювались, внаслідок чого почала накопичуватись заборгованість, у зв`язку з чим суд відхиляє доводи відповідачки про необґрунтованість розрахунку заборгованості. Так, посилання відповідача на необґрунтоване нарахування заборгованості та відсутність укладеного персонального договору не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими матеріалами. Доводи відповідача про пропуск строку позовної давності суд відхиляє, оскільки згідно вимог п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин введений Постановою Кабміну від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року та відмінений Постановою Кабміну від 27 червня 2023 р. № 65 починаючи з 24 год.00 хв. 30 червня 2023 року. А відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Доводи відповідачки про відсутність дозвільних документів на здійснення відповідної господарської діяльності з водопостачання та водовідведення, суд відхиляє, оскільки такі спростовуються наявними у справі Статутом КП «Дніпроводоканал», даними ЄДРПОУ з визначеними видами діяльності та наявністю ліцензій, долученими рішеннями виконкому ДМР (а.с.13-15-зворот), а доводи про відсутність ліцензії на здійснення відповідного виду господарської діяльності не відповідають дійсності, оскільки Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних від 22 березня 2017 року № 307. Враховуючи встановлені обставини фактичного споживання послуг позивача, за відсутності доказів на спростування таких обставин і недоведеність зворотнього, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно заборгованості за надані послуги та наявність підстав для захисту прав позивача і присудження з відповідача до стягнення на користь позивача суми боргу за спожиті послуги за період з 01 липня 2021 року по 31 травня 2025 року складає 7 150,26 грн. Разом з тим вимоги позивача про стягнення з відповідачки інфляційного збільшення в розмірі 10,17 грн., 3% річних в розмірі 1,10 грн. задоволенню не підлягають, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2021 року по 31 травня 2025 року розмірі основного боргу 7 150,26 грн. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові КЦС від 10 жовтня 2019 року у справі № 205/1460/15-ц, провадження № 61-13198св19. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 023, 23 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial