Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Сіщук Володимир Васильович, у якій просив: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1950 від 01.06.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, яким стягнуто з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 0231-6353 від 25.09.2019, на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості у розмірі 18150, 00 грн; стягнути з ТОВ ««Укр Кредит Фінанс»» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти, стягнуті в ході виконання ВП [NUMBER] за цим виконавчим написом кошти в сумі 20365,00 грн, а також 7700, 00 понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. вчинив виконавчий напис №1950 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості у загальній сумі 18150,00 грн. 30.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сіщуком В. В. відкрите про виконавче провадження № [NUMBER] на підставі зазначеного вище виконавчого напису. 26.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сіщуком В. В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER], оскільки боржником були сплачені грошові кошти достатні для задоволення вимог стягувача ТОВ «ФК «Укр Кредит Фінанс» і витрати виконавчого провадження, у загальній сумі 20365,00 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства, оскільки здійснений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, сума грошових вимог не є безспірною, відповідач не подав нотаріусу документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятнадцятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, судові документи направлялись відповідачу до електронного кабінету, та доставлені 02.07.2025, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. За ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, сторони вважаються належно повідомленими про розгляд даної справи. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, із запереченнями проти вимог позову. Також, подав суду зустрічну позовну заяву з вимогою до [PERSON] про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 0231-6353 від 25.09.2019. Ухвалою суду від 18.08.2025 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 0231-6353 від 25.09.2019. 11.08.2025 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у якому представник просить суд зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до середньої ринкової вартості цієї послуги, що складає 2500,00 грн та відмовити в задоволенні позову в цій частині. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України від 02 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595; далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 цього Закону, зокрема, визначено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Глава 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій встановлює порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктом 1.1 вказаної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 цієї Глави передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 цієї ж Глави безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 внесено зміни, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин врегульовано пунктом 2 Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині, зокрема, пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Отже, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису (06 травня 2021 року) слід було керуватися пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», за правилами якого для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у постановах: від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, від 21жовтня 2020 року у справі №172/1652/18, від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, від 06 жовтня 2021 року у справі №361/4793/20, від 06 грудня 2023 року у справі №299/5183/21. Судом встановлено, що 01.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис № 1950 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №0231-6353 від 25.09.2019. Строк платежу за Кредитним договором № №0231-6353 від 25.09.2019 настав; боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 09.10.2019 по 12.05.2021; сума заборгованості становить 17800,00 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10000,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7800,00 грн, за вчинення виконавчого напису нотаріус на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнув плату зі стягувача у сумі 350,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача; загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 18150,00 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сіщуком В. В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості у сумі 18150,00 грн. 26.03.2025 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Сіщук В. В. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER], відповідно до якої встановлено, що заборгованість згідно виконавчого документа погашено в повному обсязі. На обґрунтування своїх вимог позивач, зокрема, посилається на те, що: приватний нотаріус вчинив виконавчий напис без подання стягувачем первинних документів щодо підтвердження видачі кредиту, зокрема оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору №5012523142 від 19 червня 2020 року; відсутні первинні документи щодо видачі кредиту та його часткового погашення кредиту (платіжні доручення, розписки, чеки); приватний нотаріус не виконав умови щодо встановлення безспірності заборгованості, щодо якої вчинено оспорюваний виконавчий напис. Відповідач не спростував наведених доводів позивача, доказів безспірності заборгованості відповідач та приватний нотаріус суду не надали. Отже, суд виходить із того, кредитний договір № 0231-6353 від 25.09.2019, на підставі якого нотаріусом вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, а отже, не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором у розумінні пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, при вчинення виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», за змістом якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Щодо вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів стягнути в ході виконання виконавчого провадження, суд дійшов наступних висновків. Як убачається з наданої приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сіщуком В. В. відповіді № 4459 від 08.05.2025, що в межах виконавчого провадження № [NUMBER] з боржника [PERSON] стягнуто кошти в сумі 20365, 00 грн, які розподілені виконавцем, у відповідності до ст. ст. 45, 46 ЗУ «Про виконавче провадження» в такій черговості: 18150, 00 грн сума, яка перерахована на користь стягувача; 1815,00 грн оновна винагорода приватного виконавця. Правовою підставою вимог про стягнення коштів, набутих відповідачем за оспорюваним виконавчим написом є положення статті 1212 ЦК України, яка встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, за змістом цієї норми зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. У цьому випадку є доведеним існування усіх трьох умов, які є підставою для виникнення зобов`язання з безпідставного придбання майна. За матеріалами справи встановлено, що відповідач на підставі виконавчого напису нотаріуса набув за рахунок позивача грошові кошти, проте підстава, на якій ці кошти були набуті, відпала внаслідок визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цим порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 18150, 00 грн. При цьому суд звертає увагу, що виконавчим провадженням № [NUMBER] щодо виконання оспорюваного виконавчого напису сплачено основну винагороду приватного виконавця у сумі 1815, 00 грн, які не можуть бути повернуті позивачу, оскільки ці кошти не були сплачені ним на рахунок відповідача у справі. Це питання підлягає вирішенню в межах Закону України «Про виконавче провадження» та правовідносин позивача і виконавчої служби, яка здійснювала виконавче провадження щодо виконання скасованого виконавчого напису; ці кошти не можуть бути відшкодовані в порядку статті 1212 ЦК України відповідачем позивачу. Крім того, підлягає задоволенню вимога [PERSON] про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, на підтвердження яких позивач надав: копію договору про надання правничої допомоги № 06/05-25/1 від 06.05.2025, копію акта до договору про надання правничої допомоги № 006/05-25/1 від 06.05.2025 від 16.06.2025 з описом виконаних робіт, часом та вартістю кожної послуги, та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 29 від 14.06.2025. Ураховуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для частково задоволення позову, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягненню з відповідача безпідставно набутих коштів у сумі 18150 00 грн, а також 7700,00 грн витрат на правову допомогу. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», сума судового збору у розмірі 2422,40 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial