Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 04.03.2025 року в задоволенні позову акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відмовлено. 20.05.2025 року від представника відповідача адвоката Цесельської І.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з позивача акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь [PERSON] сплачені судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 20900 грн.. 23.06.2025 року від представника позивача АТ «УкрСиббанк»- Демчук О.В. до суду надійшли письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просить відмовити за необгрутнованістю та врахувати подання даної заяви з пропуском строку на її подання. Перевіривши доводи представника відповідача, дослідивши надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як передбачено ст.15 цього Кодексу, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя та четверта статті 137 ЦПК України). Згідно з правилами частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови у позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що у поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Цесельської І.В. зробив відповідну заяву про подання доказів понесених відповідачем судових витрат. Представником відповідача адвокатом Цесельської І.В. надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатсько діяльністю, договір про надання правничої допомоги від 11.08.2023 року, рахунок на оплату N?908 від 03.09.2024; рахунок на оплату N?960 від 13.09.2024; ??рахунок на оплату N?1017 від 30.09.2024; ??рахунок на оплату N?148 від 05.03.2024; платіжна інструкція N? 0.0.3859941270.1 від 03.09.2024; ??платіжна інструкція N? 0.0.3886573487.1 від 16.09.2024; платіжна інструкція N? 0.0.3919723066.1 від 02.10.2024; ??платіжна інструкція N? 1.103707323.1 від 10.03.2025; акт надання послуг N?805 від 03.09.2024; акт надання послуг N?814 від 16.09.2024; акт надання послуг N?1051 від 02.10.2024; акт надання послуг N?110 від 10.03.2025. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Однак, вищевказаний розмір вартості послуг адвоката суд вважає необґрунтованим і таким, що є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та значенням справи для відповідача. Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, суд вважає обґрунтованим розмір вказаних витрат в сумі 10000 грн. Враховуючи викладене заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial