Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Представник ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» Варшавський К.А. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.04.2024 між ТзОВ «СтарФайненс Груп» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №22781-04/2024шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Зазначає, що після заповнення відповідачем відповідної заявки на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що станом на момент укладення договору перебував за адресою https://starfin.com.ua/, ТзОВ «СтарФайненс Груп» 18.04.2024 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір про надання фінансового кредиту №22781-04/2024 у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраним позичальником, в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). Посилається на те, що позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання фінансового кредиту, який містить усі істотні умови і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, натисну кнопку «З умовами договору (оферти) згоден. Зі своєї сторони ТзОВ «СтарФайненс Груп» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор W2787 на номер телефону [NUMBER] , який в свою чергу боржником було введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі сайту, чим він прийняв пропозицію (оферту) щодо укладання Договору про надання фінансового кредиту №22781-04/2024, на умовах визначених цією офертою. Таким чином, 18.04.2024 року між ТзОВ «СтарФайненс Груп» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №22781-04/2024. Так, ТзОВ «СтарФайненс Груп» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти в сумі 7600 гривень шляхом перерахування їх на картку позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ « Універсальні платіжні рішення». Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Вказує також, що 29.08.2024 між ТзОВ «СтарФайненс Груп» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №01.02-26/24, відповідно до якого ТзОВ «СтарФайненс Груп» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості і за Кредитним договором №22781-04/2024. Посилається також на те, що станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №22781-04/2024 від 18.04.2024 року становить20 350 гривень, з яких: 7600,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 12 750,00 гривень заборгованість по відсотках. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «СВЕА ФІНАНС», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 20 350,00 грн. та судові витрати у справі. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву в визначений строк не скористався. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розгляд справи провести в спрощеному провадженні за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення про виклик, яке розміщене на офіційному веб сайті Судова влада. Заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити відповідне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 18.04.2024 між ТзОВ «СтарФайненс Груп» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №22781-04/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». (а.с.13-23). Як вбачається із паспорту споживчого кредиту ТзОВ «СтарФайненс Груп» надало кредит [PERSON] : сума кредиту 8 600 грн., строк кредитування 100 днів, тип процентної ставки фіксована, мета отримання кредиту на придбання товарів (робіт, послу) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю, або виконання обов`язків найманого працівника (а.с.24-27). Відповідно до інформації ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3426_250318182538 від 18.03.2025 року вбачається, що 18.04.2024 року на карту позичальника № [NUMBER] зараховано кошти в сумі 8600 гривень, номер транзакції в системі iPay.ua - 376174016 (а.с.41). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №22781-04/2024 від 18.04.2024 встановлено, що загальна сума заборгованості [PERSON] з урахуванням погашень, які здійснювала позичальник, становить 20 350,00 гривень, з яких: 7 600,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 12 750,00 гривень заборгованість по відсотках (а.с.36-40). 29.08.2024 між ТзОВ «СтарФайненс Груп» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва -ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу №01.02-26/24, відповідно до якого ТзОВ «СтарФайненс Груп» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості і за Кредитним договором №09718-05/2024 (а.с.42-54). Норми права, які застосував суд. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За частинами 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Договір про надання фінансового кредиту №22781-04/2024 підписаний відповідачкою [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідност. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року (справа № 301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі № 2-879/11 (провадження №61-10005св21), з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. У п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд робить висновок, що 18.04.2024 виникли договірні відносини між первісним кредитором ТзОВ «СтарФайненс Груп» та [PERSON] у зв`язку з укладенням Кредитного договору №22781-04/2024. Відповідачка будучи вільною в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодилася, підписавши особисто кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі.Крім того, таку кількість персональної інформації кредитору міг надати лише той, хто нею володіє, тобто власник [PERSON] . Наданий позивачем розрахунок повністю відповідає умовам Договору- у ньому відображена сума вданого кредиту та нарахування процентів. Крім того, у виписці відображуються всі факти виконання відповідачем грошових зобов`язань із зазначенням дат та сум платежів. Згідно позиції Верховного Суду України, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості за Договору про надання банківських послуг, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню, тому позов задовольняє. Згідно ст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved