Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

21.01.2025 [PERSON] , в особі представника адвоката Головкіної Н. А., через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Андріяшівка, Бердичівського району Житомирської області та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовна заява обґрунтована тим, що починаючи з 2010 року, позивачка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. [INFO] від вказаних відносин у сторін народилася донька - [PERSON] . 27 травня 2013 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Стосунки між строками погіршувалися, аж до того, що останній почав завдавати позивачці тілесні ушкодження, внаслідок чого вони припинили проживати разом, вести спільний побут та бюджет, приймати участь у житті один одного. З часу фактичного припинення сімейних відносин між сторонами, незважаючи на відсутність з боку [PERSON] жодних перешкод для спілкування [PERSON] з їх спільними дітьми, відповідач поступово почав відсторонюватися від дітей, припинивши, в першу чергу, будь-яку участь у матеріальному утриманні дітей. У листопаді 2016 року позивачка була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на дітей. За результатами розгляду цієї позовної заяви Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 10 лютого 2017 року було ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі по 650 гривень на кожну дитину. Добровільно рішення відповідач не виконував. На підставі заяви позивача [PERSON] про примусове виконання наведеного рішення суду 31 березня 2017 року головним державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. 26 березня 2019 року Черняхівським районним судом Житомирської області у справі № 293/1390/18 було ухвалено заочне рішення, яким розмір стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей змінено на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. 05 квітня 2019 року Черняхівським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення, яким шлюб між сторонами розірвано. З листопада 2019 року відповідач аліменти на утримання дітей почав сплачувати нерегулярно, а з лютого 2021 року - взагалі припинив сплачувати. З метою спонукання відповідача [PERSON] до виконання його обов`язку з матеріального утримання їх спільних дітей у серпні 2023 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача про стягнення пені за прострочення сплати ним аліментів. 31 жовтня 2023 року у справі № 293/1274/23 було ухвалено рішення, яким з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2019 року по листопад 2022 року у сумі 72 886,00 грн. Проте, до теперішнього часу вказані грошові кошти відповідач позивачу не сплатив. Таким чином, починаючи з лютого 2021 року, тобто вже близько 4 років поспіль всі витрати по матеріальному забезпеченню дітей несе виключно позивачкав, оскільки незважаючи на визначений судовими рішеннями обов`язок відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей у мінімальному розмірі відповідач аліменти не сплачує, переклавши всю відповідальність за матеріальне забезпечення його дітей на [PERSON] . За ці чотири роки [PERSON] не лише жодного разу не надав своїм дітям матеріальної допомоги, а і жодного разу не поцікавився ані потребою його дітей у такій матеріальній допомозі, ані наявністю у позивачки грошових коштів на придбання дітям хоча б мінімально необхідних продуктів харчування. Наведене свідчить не лише про байдуже ставлення відповідача до питання забезпечення його дітей хоча б мінімально необхідними продуктами харчування, одягом, взуттям, шкільним приладдям, спортивним інвентарем, предметами гігієни, за необхідності - ліками тощо, за відсутності яких забезпечити повноцінне зростання та розвиток дітей неможливо, а і про свідоме ухилення [PERSON] від надання його дітям будь-якої матеріальної підтримки. Також з 2019 року відповідач [PERSON] припинив піклування і про фізичний та духовний розвиток дітей, про їх навчання та підготовку до самостійного життя. Він самоусунувшись навіть від спілкування з дітьми. Відповідач не виявляє жодного інтересу до них, не цікавиться їх життям та здоров`ям, внутрішнім світом, поглядами, мріями, захопленнями, не створює жодних умов для отримання ними освіти, засвоєння загальноприйнятих норм моралі тощо. За таких обставин, приймаючи до уваги, що [PERSON] не є особою, що страждає на душевне захворювання, недоумство чи інше тяжке захворювання, що виключає виконання ним його батьківських обов`язків з незалежних від нього причин, можна дійти висновку, що відповідач, не виконує свої обов`язки щодо виховання дітей, виходячи виключно із своїх усвідомлених міркувань, а не з інших незалежних від нього причин. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 05.02.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження, залучено до участі у справі орган опіки та піклування - виконавчий комітет Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області для надання висновку щодо розв`язання спору. Протокольною ухвалою від 22.04.2025 суд закрив підготовче провадження. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Головкіна Н.А. позовні вимоги підтримали. Відповідач у жодне із судових засідань, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд, не прибув, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не направив. Від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області надійшов висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей. За згоди позивачки судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Відповідно до свідоцтв про народження батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14, 15). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2017 у справі № 274/5407/16-ц із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] було стягнуто аліменти в розмірі по 650,00 гривень на кожну дитину (а.с. 17-18). Заочним рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.03.2019 змінено спосіб стягнення аліментів, що визначені рішенням суду у справі № 274/5407/16-ц та із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] - в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину (а.с. 20-21). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.04.2019 (а.с. 22). Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Бердичівського відділу ДВС від 31.10.2024 станом на 01.09.2024 розмір боргу [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів на дітей складає 133 716, 75 грн (а.с. 23). Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Бердичівського відділу ДВС від 10.02.2025 станом на 10.02.2025 розмір боргу [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів на дітей складає 175 980 грн. Із цієї довідки також вбачається, що із лютого 2021 року аліменти відповідач на дітей не сплачує (а.с. 70). Згідно з рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 31.10.2023 у справі № 293/1274/23 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2019 року до листопада 2022 року у розмірі 72886,00 грн (а.с. 24-25). Це рішення суду не виконане, що доводиться довідкою державного виконавця від 31.10.2024 (а.с. 28). Відповідно до висновків лікаря від 06.08.2024, за потребою у наданні медичної допомоги дітям [PERSON] та [PERSON] останні прибували в супроводі матері (а.с. 28, 29). Згідно з актом обстеження умов проживання від 07 листопада 2024 року, батько дітей - [PERSON] участі у питанні виховання та матеріального утримання дітей участі не приймає більше трьох років (а.с. 29, звороь). У характеристиці на ученицю 8-Б класу Черняхівського ліцею № 2 - [PERSON] вказано, що батько дівчини, починаючи з п`ятого класу навчання його дитини у цьому ліцеї, участі у вихованні доньки не бере, на зв`язок із шкільними вчителями не виходить, не цікавиться розвитком та навчальною діяльністю доньки. Вихованням дитини займається мати (а.с. 30, зворот). У довідці про участь батьків учня 3-А класу Черняхівського ліцею № 1 Митричука Кіріла зазначено, що батько учня за час навчання дитини контакту з ліцеєм не підтримує, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с. 30). Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Черняхівської селищної ради надав суду висновок від 31.07.2025 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] та [PERSON] . У висновку орган опіки та піклування вказав, що було встановлено, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, має борг по сплаті аліментів, батько дітей ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, участі у вихованні дітей не приймає. Відповідно до акта обстеження умов проживання від 09.07.2025, зі слів матері [PERSON] , останній зловживає алкогольними напоями, не працює офіційно, з дітьми бачився рік тому. Діти [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні в присутності представника служби у справах дітей вважали кожен, що їх батька слід позбавити батьківських прав. Застосовані норми права Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини четвертої 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; ) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною ( стаття 166 СК України). Оцінка доводів сторін, висновки суду Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позову із таких підстав. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків та є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Наявними у справі доказами доведено свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Це виразилося в тому, що відповідач, не маючи перешкод щодо спілкування із дітьми, протягом останніх трьох років не спілкувався із сином та дочкою у тій кількості, яка є необхідною для нормального самоусвідомлення дітей, не сприяв засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляв інтересу до внутрішнього світу дітей. Відповідач із лютого 2021 року не утримує дітей, а отже не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не надавав дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей. Про небажання змінити свою поведінку свідчить той факт, що відповідач не прибув ні в підготовче, ні в жодне із судових засідань, не спрямував до суду відзиву чи заяви про те, що позов ним не визнається. Не надав жодного доказу на спростування доводів позивачки. Тому суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, який вказав на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей та вважає, що всі обставини справи в сукупності свідчать про свідоме та тривале ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Суд вважає, що таке позбавлення батьківських прав буде в інтересах дітей. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав щодо доньки [PERSON] та сина [PERSON] на підставі пункту частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка сплатила 968,96 грн судового збору (а.с. 10) та понесла 6000,00 гривень витрат за надану правничу допомогу, що доводиться квитанціями, договором про надання правничої допомоги від 11.12.2024, додатками 1 та 2 до договору (а.с. 23-34) Отже із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 6968 гривень 00 копійок судових витрат.

Outcome: approved