Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

12 червня 2025 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області від Баштанського районного суду Миколаївської області, у відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, надійшла позовна заява ТОВ "Іннова Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В позові зазначено, що 30 грудня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання грошових коштів у кредит № 6528911224, зі строком кредитування 360 днів, стандартною процентною ставкою 1 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5. Договору. Перерахування коштів відповідачу в розмірі 12000 грн. було здійснено шляхом грошового переказу в рамках виконання умов Договору, використавши реквізити платіжної картки, вказаної відповідачем під час укладання Договору. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором, суму кредиту та відсотки за користування грошовими коштами не сплатив. Таким чином станом на дату підготовки позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 30240 грн., яку останній просив стягнути з відповідача та понесені судові витрати в розмірі 2422 грн. 40 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних\~вимог в\~повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи є відповідні докази, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направляв. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки представник\~позивача та\~відповідач в\~судове засідання\~не з`явилися,\~відповідно до\~ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так 30 грудня 2024 року, у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію», між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем було укладено договір про надання грошових коштів у кредит №6528911224, за яким первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі цілі, в розмірі 12000,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою за користування кредитом 1,0 % в день від суми кредиту протягом 180 днів, 0,87 % в день від суми кредиту протягом наступних 180 днів та сплатою комісії за надання кредиту, в розмірі 15 % від суми кредиту (а.с.14-43). Крім того 30 грудня 2024 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, де сторонами детально визначено умови кредитування, що зазначені в договорі (а.с.58-63). Вказаний договір та паспорт споживчого кредиту було підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Іннова Фінанс» виконало зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти, що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції №20087-1354-177199253 від 30 грудня 2024 року, однак останній не виконав взятих на себе зобов`язань, грошові кошти, відсотки за їх користування та комісію вчасно не повернув, у зв`язку з чим йому нараховано заборгованість, в розмірі 30240,00 грн. (а.с.55). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачу станом на 16 травня 2025 року нараховано за даним кредитним договором заборгованість, у розмірі 30240,00 грн., з яких 12000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16440,00 грн. заборгованість за відсотками та 1800,00 грн. комісія за надання кредиту (а.с.69-72). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно\~до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Частина 1\~ст.530 ЦК України\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору, не повернув отримані грошові кошти, не сплатив відсотки і комісію, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, в розмірі 2422,4 грн.

Outcome: approved