Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

ТОВ "ФК "Віва Капітал" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 1416924340204 від 17.06.2024 у розмірі 31999,20 грн, а також понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору №1416924340204 від 17.06.2024, укладеного між [PERSON] та ТОВ "ФК "Віва Капітал" відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 6700 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 531,32 % до 540,20 % (1,036 % в день перші 20 днів, 1,48 % в день з 21 дня по дату повернення) річних від суми кредиту. Кредит надано строком на 120 днів з 17.06.2024 по 15.10.2024. Відповідач не повернув своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 07.07.2025 становить 31999,20 грн, з яких: 6700 грн - заборгованість за кредитом; 11899,20 грн; штраф - 13400 грн. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача до суду не з`явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. 23 липня 2025 року від нього до суду надійшла заява, згідно з якою він визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6700 грн. Решту позовних вимог не визнає, посилаючись на Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану". Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 17 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Віва Капітал" та [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у кредит продукту "Старт" № 1416924340204 (а.с. 7 - 10), згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 6700 грн на строк 120 днів з 17 червня 2024 року по 15 жовтня 2024 року. Дисконтна процентна ставка становить 1,036% від суми Кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 1,48 % від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом і по день повернення Кредиту. Також у матеріалах справи наявний паспорт кредиту до договору №1416924340204 від 17 червня 2024 року (а.с. 12 - 13), у якому містяться основні умови кредитування. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Віва Капітал" (а.с. 14), [PERSON] 17 червня 2024 року були перераховані кредитні кошти у розмірі 6700 грн на картку № [NUMBER] . Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Контрактовий дім" вих. № 7/12621 від 03 липня 2025 року (а.с. 15), 17 червня 2024 року на картку № [NUMBER] були перераховані грошові кошти у розмірі 6700 грн. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 цього Закону). Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронні довірчі послуги" встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ "ФК "Віва Капітал" та [PERSON] підписано одноразовим ідентифікатором. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит у визначений договором строк. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ "ФК "Віва Капітал" виконало належним чином, надававши відповідачу кредитні кошти в розмірі 6700 грн. Однак, відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, зокрема враховуючи визнання відповідачем вказаної вимоги, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про обгрунтованість заборгованості за відсотками суд зазначає, що останні не є відповідальністю за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог ч.1 цієї статті, є нікчемним. Частиною 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24.12.2023. Згідно з ч. 5 ст. 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що дія п. 5 розд. І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Так, п. 1.3 договору № 1416924340204 передбачено, що строк кредитування становить 120 днів з 17.06.2024 по 15.10.2024. Згідно з п. 1.4.1 договору, дисконтна процентна ставка становить 1,036 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом і застосовується з 1 по 20 день включно. Як вбачається з п. 1.4.2. договору, базова процентна ставка становить 1,48 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом і застосовується після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом по день повернення кредиту. Договір укладено 17.06.2024, тобто після внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування", а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,48 % з 20.08.2024 є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Таким чином, заборгованість [PERSON] за відсотками за кредитним договором №1416924340204 від 17.06.2024 складає: 1388,24 грн за перші 20 днів користування кредитом з 17.06.2024 по 06.07.2024 за процентною ставкою 1,036 % на день (1,036*20*6700/100); 4363,04 грн з 21 дня користування кредитом з 07.07.2024 по 19.08.2024 за процентною ставкою 1,48 % на день (1,48*44*6700/100); 3819 грн з 20.08.2024 по 15.10.2024 за процентною ставкою 1 % на день (1*57*6700/100). Загальний розмір заборгованості за відсотками становить 9570,28 грн. Вирішуючи питання про стягнення штрафу за кредитним договором, суд враховує, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан з 05:30 24.02.2022, який неодноразово продовжено і триває на даний час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 №183/7850/22 зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За встановлених обставин стягнення штрафу, що є відповідальністю за неналежне виконання грошового зобов`язання, у розмірі 13400 грн за кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, загальна сума заборгованості за Договором про надання грошових коштів у кредит продукту "Старт" № 1416924340204 від 17.06.2024, яка підлягає стягенню з відповідача становить 16270,28 грн, з яких: 6700 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9570,28 грн - заборгованість за відсотками. Позовні вимоги в частині стягнення штрафу за даним договором задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц. Судом встановлено, що понесені ТОВ "ФК "Віва Капітал" витрати на правничу допомогу в розмірі 10600 грн підтверджуються матеріалами справи а саме: договором про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2025 (а.с. 24 - 26); актом виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2025, складеним 26.06.2025 (а.с. 27); платіжною інструкцією № LK706/7 від 27.06.2025. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що, за відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача, розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10600 грн підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 31999,20 грн. Судом стягнуто 16270,28 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 50,8 % (16270,28/31999,20*100). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1538,22 грн (3028*50,8/100). На підставі викладеного,

Outcome: partial