Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

17 червня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що подружнє життя у сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, кожен живе окремим життям, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщався завчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08 листопада 2016 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 1511 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с 7). Як\~зазначено у\~позовній заяві,\~сімейні відносини\~подружжя припинило,\~спільне\~господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Крім того, у зв`язку із задоволенням позову, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved