Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено таке. 09 серпня 2021 року між [PERSON] (в подальшому - Позивач») та [PERSON] (б подальшому - «Відповідач») був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого Позивач продала Відповідачу будинок за наступною адресою: [ADDRESS] . Однак, Відповідачці не вистачало 2000 доларів США до раніше узгодженої суми. Тому, [PERSON] звернулася до [PERSON] із проханням надати їй кошти в борг, на що Позивачка погодилася. Цього ж дня Відповідачем була складена Розписка, відповідно до якої, остання зобов`язалась повернути грошові кошти в сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США до 01 серпня 2022 року. Саме на цих умовах Позивач та Відповідач і уклали цивільну угоду, яку було оформлено Розпискою від 09 серпня 2021 року. Незважаючи на досягнуту домовленість повернути кошти, [PERSON] по сьогоднішній день взяті на себе зобов`язання так і не виконала, що в подальшому спричинило порушення прав для [PERSON] . Позивач неодноразово зверталася до Відповідача з проханням як найшвидше повернути борг та намагалася вирішити конфлікт що виник. Проте [PERSON] навпаки злісно та безвідповідально намагалася уникнути повного виконання покладених на неї зобов`язань. Постійно уникала Позивача та ухилялася від сплати боргу. Так, у відповідності до офіційного курсу НБУ (отриманого з офіційного веб-сайту Мінфін за посиланням: https://minfin. com, иа/иа/currency/пЪи/) 2 000 доларів США складає 84065 гривень, із розрахунку 42.0325 гривень за 1 долар США. Таким чином сума боргу за розпискою в розмірі 2000 доларів США становить 84065 (вісімдесят чотири тисячі шістдесят) гривні. 17 січня 2025 року між Позивачем та Адвокатським бюро «Валентина Бескоровайного «ВЕРУМ» було укладено договір про надання правничої допомоги №03/01/2025. Зазначеним договором (п. 4.1) та актом №1 до Договору від 23.01.2025 визначено розмір платежу за надання правничої допомоги у сумі 10000,00 грн за надання юридичної консультації по питанню пов`язаному із стягнення грошових коштів з фізичної особи [PERSON] за розпискою від 09.08.2021р.на користь клієнта та складання цивільної позовної заяви про стягнення коштів, який сплачується клієнтом у визначений спосіб та строки. 23 січня 2025 року АБ «ВБ «ВЕРУМ» був складений Акт №1 до Договору про надання правничої допомоги від 17.01.2025 та підписаний Клієнтом. Підписанням цього Акту Клієнт підтверджує факт належного отримання послуг відповідно до положень Договору про надання правничої допомоги № 03/01/2025 від 17.01.2025року. Тому просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти отримані за розпискою від 09 серпня 2021 року в сумі 84065 гривень, що в еквіваленті складає 2 000 доларів США та сплачені судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2025 року відкрито провадження у даній справі про розгляд справи в порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити та стягнути судові витрати, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Поштове відправлення не вручено, відповідно до відмітки «Укрпошти», оскільки «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвали про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2021 року між сторонами було укладено договір позики, який було оформлено письмовою розпискою, відповідно до якої позивачем відповідачу була надана та, останнім отримана грошова сума в розмірі 2000,00 дол. США., строком до 01.08.2022 року. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошей не виконав, доказів іншого у матеріалах справи немає. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та письмового договору позики, відповідачем не було повернуто борг в обумовлені договорами строки, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, позивач в позовній заяві просить також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Крім того, як зазначено у позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у вищевказаній постанові, при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. При цьому, ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову. Так, судом встановлено, що 17 січня 2025 року між Позивачем та Адвокатським бюро «Валентина Бескоровайного «ВЕРУМ» було укладено договір про надання правничої допомоги №03/01/2025. Зазначеним договором (п. 4.1) та актом №1 до Договору від 23.01.2025 визначено розмір платежу за надання правничої допомоги у сумі 10000,00 грн за надання юридичної консультації по питанню пов`язаному із стягнення грошових коштів з фізичної особи [PERSON] за розпискою від 09.08.2021р.на користь клієнта та складання цивільної позовної заяви про стягнення коштів, який сплачується клієнтом у визначений спосіб та строки. 23 січня 2025 року АБ «ВБ «ВЕРУМ» був складений Акт №1 до Договору про надання правничої допомоги від 17.01.2025 та підписаний Клієнтом. Підписанням цього Акту Клієнт підтверджує факт належного отримання послуг відповідно до положень Договору про надання правничої допомоги № 03/01/2025 від 17.01.2025року. Долучено платіжну інструкцію щодо оплати 10000,00 грн. Тобто позивачем було отримано послуги з професійно-правничої допомоги у даній справі, яка складалась із підготовки та подання зазначеної позовної заяви до суду, у зв`язку із чим, вартість таких послуг підлягає до стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, відповідно до\~статті 141 ЦПК України, з відповідача. підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у 1211,20 грн., сплачена позивачем при поданні позову.

Outcome: approved