Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] , [PERSON] , третя особа Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Дніпропетровській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності та реєстрації транспортного засобу, в якій просив: -визнати недійсним договір купівлі-продажу №6230/22/1/003655 транспортного засобу, належного [PERSON] . Toyota Camry vin code [NUMBER] від 02.08.2022 року, укладений між ФОП [PERSON] (як комісіонером) з одного боку, та [PERSON] (покупець); -скасувати державну реєстрацію права власності на автомобіль Toyota Camry vin code [NUMBER] за [PERSON] та визнати недійсним тимчасовий реєстраційний талон серії [NUMBER] виданий Територіальним сервісним центром №1242 про реєстрацію автомобіля Toyota Camry vin code [NUMBER] за [PERSON] ; -зареєструвати транспортний засіб автомобіль марки Toyota Camry vin code [NUMBER] за [PERSON] , надавши йому повноваження в будь-якому сервісному центрі МВС України отримати (відновити) свідоцтво про реєстрацію автомобіля Toyota Camry vin code [NUMBER] ; -стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності належав транспортний засіб автомобіль марки Toyota Camry vin code [NUMBER] . Вказаний транспортний засіб був придбаний ним на аукціоні в США та 01.04.2021 позивач зареєстрував його на своє ім`я в ТСЦ 6350 в м.Харків із номерними знаками [NUMBER] . В літку 2022 року з метою отримання прибутку, він передав автомобіль в довірче управління компанії ТОВ «Інфінтум Інк.». 31.07.2022 року між ТОВ «Інфінтум Інк.» та [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу, за умовами якого останній отримав в користування транспортний засіб Toyota Camry vin code [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] на чотири тижні та мав сплачувати оренду плату за дні використання автомобіля. Відповідно до умов договору, орендований автомобіль мав експлуатуватись на території міста Київ та Київської області. З метою контролю пересування, на автомобілі було встановлено трекер, який дозволяв відстежувати його місце перебування. 20.08.2022 позивачу стало відомо, що автомобіль виїхав за межі Київської області та перебував у місті Черкаси, Дніпро, Полтава. Встановивши по трекеру місце знаходження автомобіля в місті Полтава, було викликано поліцію з метою затримки автомобіля, та з приводу протиправного заволодіння транспортним засобом було порушено кримінальне провадження №12022170440000539. З матеріалів кримінального провадження стало відомо, що 01.08.2022 між [PERSON] (комітентом) та ФОП [PERSON] (комісіонером) було укладено договір комісії №6230/22/1/003655, відповідно до умов якого, ФОП [PERSON] (комісіонер) зобов`язувалась від імені [PERSON] вчинити один або декілька правочинів із продажу належного [PERSON] автомобіля. На виконання умов договору комісії, та з метою подальшого протиправного відчуження майна на підставі недійсних документів та правочинів, було виготовлено Акт огляду транспортного засобу від 01.08.2022 за номером 6230/22/1/003655. Позивач зазначає, що акт ним не підписувався та огляд не проводився. В подальшому, 02.08.2022 між ФОП [PERSON] (комісіонером) з одного боку та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу належного [PERSON] автомобіля. На підставі вказаних підроблених документів 04.08.2022 було проведено державну реєстрацію права власності на автомобіль за [PERSON] ТСЦ 1242 в місті Дніпро та було видано тимчасовий реєстраційний талон серії ХХР №017626, яким належний [PERSON] автомобіль було перереєстровано за [PERSON] . В подальшому, [PERSON] передав право керування та розпорядження автомобілем [PERSON] на підставі нотаріальної довіреності. Позивач зазначав, що жодних правочинів він не вчиняв і не підписував, та ФОП [PERSON] не уповноважував на укладання договорів продажу автомобіля з третіми особами. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року прийнята справа до провадження та відкрито загальне провадження. Згідно ухвали суду від 10 червня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в заочному порядку у судовому засіданні. У судовому\~засіданні представник\~позивача позовні\~вимоги підтримав,\~просив їх\~задовольнити в\~повному обсязі.\~ Відповідачі ФОП [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, в судове засідання не з`явились, про день і час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилась, раніше останньою була подана заява про розгляд справи за їх відсутності. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши доводи представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належав транспортний засіб автомобіль марки Toyota Camry vin code [NUMBER] . Вказаний транспортний засіб був придбаний на аукціоні в США та 01.04.2021 позивач зареєстрував його на своє ім`я в ТСЦ 6350 в м.Харків із номерними знаками [NUMBER] (т.1 а.с.130). З метою отримання прибутку, [PERSON] передав автомобіль в довірче управління компанії ТОВ «Інфінтум Інк.». Відповідного договору між сторонами матеріали справи не містять. 31.07.2022 року між ТОВ «Інфінтум Інк.» та [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу, за умовами якого останній отримав в користування транспортний засіб Toyota Camry vin code [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] на чотири тижні та мав сплачувати оренду плату за дні використання автомобіля (т.1 а.с.12-14). З метою контролю пересування, на автомобілі було встановлено трекер, який дозволяв відстежувати його місце перебування. Згідно договору комісії №6230/22/1/003655 від 01\~серпня 2022\~року укладеного між ФОП [PERSON] (комісіонер) та [PERSON] (комітент), ФОП [PERSON] зобов`язувалась від імені [PERSON] укласти від свого імені договір купівлі-продажу (т.1 а.с.15). На виконання умов договору комісії, було виготовлено Акт огляду транспортного засобу Toyota Camry vin code [NUMBER] від 01.08.2022 за номером 6230/22/1/003655 (т.1 а.с.19 зворот). Згідно договору купівлі-продажу №6230/22/000171 від 02 серпня 2022 року, укладеного між ФОП [PERSON] , яка діє на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії №6230/22/1/003655 від 01\~серпня 2022\~року та [PERSON] здійснено продаж автомобіля марки Toyota Camry vin code [NUMBER] (т.1 а.с.16). На виконання умов договору, було виготовлено Акт огляду реалізованого транспортного засобу Toyota Camry vin code [NUMBER] від 02.08.2022 за номером №6230/22/000171 (т.1 а.с.19). Із заяви, перекладеної з польської на українську мову вбачається, що [PERSON] не заперечував щодо перереєстрації транспортного засобу Toyota Camry vin code [NUMBER] на нового власника [PERSON] (т.1 а.с.18 зворот). 04.08.2022 було проведено державну реєстрацію права власності на автомобіль Toyota Camry vin code [NUMBER] за [PERSON] ТСЦ [NUMBER] в місті Дніпро та було видано тимчасовий реєстраційний талон серії [NUMBER] (т.1 а.с.17). В подальшому, [PERSON] передав право керування та розпорядження автомобілем Toyota Camry vin code [NUMBER] [PERSON] та/або [PERSON] , що підтверджено копією нотаріальної довіреності від 16.08.2022 року (т.1 а.с.20 зворот). 20.08.2022 [PERSON] \~ по трекеру стало відомо, що автомобіль знаходиться в місті Полтава, було викликано поліцію з метою затримки автомобіля, та з приводу протиправного заволодіння транспортним засобом було порушено кримінальне провадження №12022170440000539 від 20.08.2022. Згідно ухвали суду від 13.05.2024 було витребувано у Відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області оригінали наступних документів: договір комісії №6230/22/1/003655 від 01.08.22, укладений між ФОП « [PERSON] » та начебто [PERSON] ; акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №6230/22/1/003655 від 01.08.2022; згоду позивача на переєстрацію автомобіля (складена на польській мові з перекладом) (т.1 а.с.224). За клопотанням представника позивача, згідно ухвали суду від 16 січня 2025 року, у справі призначена судово-почеркознавча експертиза (т.2 а.с.40-41). Згідно висновку експерта №1342 від 28.04.2025 року було встановлено, що підпис від імені [PERSON] у договорі комісії №6230/22/1/003655 від 01.08.2022, розташований на другому аркуші документа, в графі «Комітент [PERSON] » виконаний не [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6230/22/1/003655 від 01.08.2022, розташований в графі «Комітент (довірена особа)» у рядку « [PERSON] » виконаний не [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] у згоді на перереєстрацію автомобіля від 17.08.2022 (складена на польській мові з перекладом), розташований на першому аркуші документа, у рядку під друкованим текстом «Zalaczam kopie mojego paszporty.», виконаний не [PERSON] (т.2 а.с. 68-89). Позивач, звертаючись до суду із зазначеною позовною заявою, посилався на те, що не мав волі на укладення правочину з відчуження належного йому автомобіля та не бажав настання наслідків у вигляді переходу права власності на транспортний засіб до третіх осіб, оскільки\~договір комісії №6230/22/1/003655 від 01 серпня 2022 року, на підставі якого ФОП [PERSON] продала автомобіль, він не підписував, що підтверджено відповідною експертизою. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.\~\~ Щодо позовних вимог про\~визнання недійсним договору купівлі-продажу №6230/22/1/003655\~транспортного засобу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали про призначення експертизи. Таким чином, суд приймає як доказ висновок експерта, який складено відповідно вимог чинного законодавства в рамках цієї справи. При цьому, експерта попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтею 384, 385 КК України. Відповідно до висновку експерта №1342 від 28.04.2025 року було встановлено, що підпис від імені [PERSON] у договорі комісії №6230/22/1/003655 від 01.08.2022, розташований на другому аркуші документа, в графі «Комітент [PERSON] » виконаний не [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] в акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6230/22/1/003655 від 01.08.2022, розташований в графі «Комітент (довірена особа)» у рядку « [PERSON] » виконаний не [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] у згоді на перереєстрацію автомобіля від 17.08.2022 (складена на польській мові з перекладом), розташований на першому аркуші документа, у рядку під друкованим текстом «Zalaczam kopie mojego paszporty.», виконаний не [PERSON] (т.2 а.с. 68-89). За таких обставин, позивач надав належні, достовірні та допустимі докази на підтвердження того, що договір комісії №6230/22/1/003655 від 01.08.2022, акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, згода на перереєстрацію автомобіля від 17.08.2022 (складена на польській мові з перекладом), ним не підписувались. Відповідачі не надали доказів на спростування зазначених обставин. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зазначено, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Оскільки позивачем оспорюється факт укладання правочину, такий факт може бути спростований не шляхом заявлення позовних вимог про недійсність правочину, а при вирішенні спору про захист права, яке позивач вважав порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. За таких обставин, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про\~скасування державної реєстрації права власності на автомобіль, визнання недійсним тимчасового реєстраційного талону про реєстрацію транспортного засобу, зареєструвати транспортний засіб за позивачем з наданням йому відповідних повноважень в будь-якому сервісному центрі отримати (відновити) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, суд зазначає. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, передбачено, що цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок №1388 є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх, а відтак скасування самим судом державної реєстрації права власності на автомобіль, визнання недійсним тимчасового реєстраційного талону про реєстрацію автомобіля, зареєструвати транспортний засіб за позивачем з наданням йому відповідних повноважень в будь-якому сервісному центрі отримати (відновити) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є прямим втручанням в дискреційні повноваження, встановлені вищенаведеним Порядком. Також суд зауважує, що пунктом 40 Порядку №1388 встановлено порядок скасування державної реєстрації, але ніяк не скасування державної реєстрації права власності, як просив позивач. Що стосується визнання недійсним тимчасового реєстраційного талону про реєстрацію транспортного засобу, останній є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Тимчасовий реєстраційний талон не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Крім того, відповідно до п. 5.7.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку\~транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України від 11 серпня 2010 року № 379, при скасуванні державної реєстрації свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) таких транспортних засобів та номерні знаки вилучаються. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) анулюється способом, що не дозволяє його повторного використання, і долучається до матеріалів про скасування державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортного засобу. Отже, позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним тимчасового реєстраційного талону про реєстрацію транспортного засобу заявлені у спосіб, що не передбачений законом, і задоволенню не підлягають. Суд також звертає увагу, що позивачем не оскаржені дії Територіального сервісного центру МВС України №1242 щодо відмови здійснення реєстраційних дій за його заявою і не пред`явлено позовних вимог про зобов`язання Територіального сервісного центру МВС України №1242 розглянути його заяву про здійснення реєстраційних (перереєстраційних дій) в межах наданих йому повноважень, крім того, сервісний центр є третьою особою у цій справі. За таких обставин, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed