Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

В травні 2025 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 24 лютого 2025 року відбулось залиття її квартири з квартири поверхом вище, яка належить відповідачу [PERSON] та в якій проживає відповідач [PERSON] . Факт залиття підтверджується Актом про залиття, складеному 15 березня 2025 року в присутності комісії з мешканців будинку і затвердженому головою правління ЖБК «Квазар 6». Розмір матеріального збитку складає 15323 грн., що підтверджується звітом про оцінку, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] » від 15 квітня 2025 року, які позивачка просить стягнути з відповідачів. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідачів оплату послуг оцінювача в розмірі 3800 грн., поштові витрати в сумі 333 грн., витрати на лікування дитини в сумі 1185,79 грн., яка на фоні цих подій захворіла на грип на потребувала лікування, а також просила стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн., оскільки пережила моральні страждання, які були викликані порушенням нормальних умов проживання, хвилюванням за здоров`я дитини та психологічним стресом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2025 року справу передано на розгляд судді Матвєєвій Ю.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києві від 14.05.2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Після усунення позивачкою недоліків ухвалою судді від 19.05.2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні. 21.05.2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнає та зазначає про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між його діями та залиттям, про складення акту про залиття в його відсутність, про сумнівну оцінку збитків, про необґрунтованість заявленої моральної шкоди та витрат на лікування дитини. Просив суд відмовити в задоволенні позову. 19.06.2025 року від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона наполягає на задоволенні позовних вимог, вважала їх законним та обґрунтованими. 06.08.2025 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.08.2025 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні в судове засідання на 13.08.2025 року. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову із міркувань, викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є співвласником та проживає в квартирі [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . 15.03.2025 року Головою правління ЖБК «Квазар 6» Становською Г.Г. в присутності мешканців квартири [ADDRESS] [PERSON] та квартири [ADDRESS] [PERSON] складено Акт залиття житлового приміщення, в якому зазначено про затоплення квартири [ADDRESS] верхньою квартирою [ADDRESS] . Причина пошкодження : разове залиття. 24.02.2025 року мешканець квартири [ADDRESS] проводив сантехнічні роботи з прочистки труб у кухні. Після цього на стелі квартири [ADDRESS] в кухні з`явилось зазначене вище пошкодження. Винуватець шкоди відмовився від підпису. Згідно звіту про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданого квартирі [ADDRESS] , розмір матеріального збитку, завданого квартирі, з урахуванням фізичного зносу становить 15323 грн. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №?76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року №?927/11207 (надалі - Правила), передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). Аналізуючи норми Правил щодо складання акту про залиття, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 року (справа №2-1974/11) вказав, що в додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. З досліджуваного в судовому засіданні Акта про залиття вбачається, що в ньому не зазначено даних про власника квартири [ADDRESS] . Акт про залиття містить інформацію про причини пошкодження. Акт не містить інформації про присутність власника або мешканця квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] під час обстеження квартири [ADDRESS] . Вказаний акт містить висновок про вину мешканця квартири [ADDRESS] , який 24.02.2025 року проводив сантехнічні роботи. Між тим, сам мешканець квартири [ADDRESS] при складанні акту присутнім не був. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, а також вину завдавача шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Частина 2 ст. 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Проте, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Разом із тим, із змісту Акту про залиття вбачається, що він засвідчує факт залиття квартири [ADDRESS] , при цьому через відсутність обов`язкових даних, які мають бути відображені в цьому документі, цей Акт складений з порушенням вимог Правил, а тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди; також у вказаному акті відсутні дані про те, що вина власника або мешканця квартири [ADDRESS] у залитті встановлена. До того ж, як зазначає позивачка і зафіксовано в акті, залиття мало місце 24.02.2025 року, а акт складено 15.03.2025 року, тобто на 20 день, а відтак стверджувати, що залиття сталось саме з вини відповідачів не можливо, оскільки позивачкою не доведено причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідачів та залиттям квартири позивачки. Як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач [PERSON] не був присутній при складанні акту, попри узгодження з ним часу такого складання. Чи була присутня позивачка, в акті не зазначено, оскільки акт не містить її підпису. Тому висновок, зазначений в акті обстеження, що залиття сталось саме з вини мешканця квартири [ADDRESS] внаслідок проведення сантехнічних робіт з прочистки труб, є неспроможним. Вимоги позивачки щодо відшкодування витрат на лікування дитини суд вважає недоведеними з огляду на відсутність підтвердження взаємозв`язку між діями відповідачів та хворобливим станом дитини. Також позивачкою не надано доказів призначення медикаментозного лікування дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 6, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд прийшов до висновку, що позивач не довів факт протиправних дій (бездіяльності) відповідача і причинний зв`язок між цією протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а відтак підстави для відшкодування майнової шкоди відсутні, тому суд відмовляє в задоволенні позову. З огляду на те, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд відмовляє в задоволенні позову і в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed