Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №33376-04/2024, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що станом на момент укладення договору перебував за адресою https://starfin.com.ua/, ТОВ «Стар Файненс Груп» 26.04.2024 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір про надання фінансового кредиту №33376-04/2024 у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору. У процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником ТОВ «Стар Файненс Груп» здійснив ідентифікацію і верифікацію особи. ТОВ «Стар Файненс Груп» на номер телефону [PERSON] , через телекомунікаційну систему надіслали одноразовий ідентифікатор W2516, котрий у свою чергу відповідачем було введено/відправлено ТОВ «Стар Файненс Груп» у відповідному розділі сайту, чим вона прийняла пропозицію укладення Договору про надання фінансового кредиту №33376-04/2024. Відповідно до розділу 1 договору про надання фінансового кредиту ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в гривні, у розмірі 10000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 120 днів, базова процентна ставка становить 1,5% на день. ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Вказувало, що відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №33376-04/2024 від 26.04.2024 року, шляхом здійснення платежів, останній платіж було здійснено 30.05.2024 року у сумі 200 гривень. 29.08.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-26/24, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає ТОВ «Свеа Фінанс», а ТОВ «Свеа Фінанс» набуває права вимоги від ТОВ «Стар Файненс Груп» за кредитними договорами та сплачує ТОВ «Стар Файненс Груп» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Згідно Додатку 1 (Реєстру боржників) до договір факторингу №01.02-26/24 від 29.08.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 32800 гривень. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №33376-0/2024 від 26.04.2024 рок становить 32800 гривень, з яких: 10000 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 17800 гривень - заборгованість по відсоткам; 5000 гривень - неустойка. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за договором №33376-0/2024 від 26.04.2024 року у розмірі 32800 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 09.05.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 26.04.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір про надання фінансового кредиту №33376-04/2024 (а.с.10). Відповідно до п.1.1. договору, Товариство наддало [PERSON] фінансовий кредит у розмірі 10000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п.1.2. договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів, тобто до 23.08.2024 року. Дата надання кредиту 26.04.2024 року. За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору (п.1.4, 1.4.1 договору). Пунктом 1.6 договору передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №44411-11хх-хххх-5981 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачі кредиту. Відповідно до п.3.1 кредитного договору, за користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п.1.2 договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня (п.3.3 договору). Згідно п.5.3 кредитного договору, у випадку прострочення клієнтом сплати процентів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень встановленим чинним законодавством України. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразового ідентифікатора W2516. 26.04.2024 року відповідачем заповнено заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, за умовами якої відповідач зокрема підтвердив, що перед її поданням вона отримала від ТОВ «Стар Файненс Груп» інформацію, що передбачена законодавством України у сфері надання фінансових послуг та послуг споживчого кредиту, ознайомилася та погодилася з усіма істотними характеристиками послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту, опублікованими на вебсайті ТОВ «Стар Файненс Груп», а також перед підписанням договору ознайомилася з паспортом споживчого кредиту. Вказана заявка-анкета містить персональні дані [PERSON] , зокрема: РНОКПП - [NUMBER] , номер паспорта - [NUMBER] , місце проживання, номер телефону - [NUMBER] , номер картки - [NUMBER] (а.с.9). 26.04.2024 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, яким у тому числі передбачені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови (а.с.15-16). Відповідно до повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3426_250318181943 від 18.03.2025 року, успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Стар файненс груп» - 26.04.2024 року о 00:35:06 на суму 10000 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 380853366, призначення платежу «зарахування 10000 грн. на карту [NUMBER] » (а.с.25). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №33376-04/2024 від 26.04.2024 року загальна заборгованість [PERSON] за період з 26.04.2024 року по 23.08.2024 року становить 32800 гривень, з яких: 10000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 17800 гривень - заборгованість за процентами; 5000 гривень - заборгованість за неустойкою (а.с.22-24). 29.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (фактор) та ТОВ «Свеа Фінанс» (фактор) було укладено договір факторингу №01.02-26/24, відповідно до умов якого, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (а.с.26-32). Відповідно до п.2.2 договору факторингу, загальний розмір заборгованостей складає 89976675 грн. 42 коп., згідно з реєстром боржників, який складається сторонами в паперовому вигляді та у формі електронного документа. Підпунктом 3.1.3 договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Згідно витягу з реєстру боржників від 29.08.2024 року до договору факторингу №01.02-26/24 від 29.08.2024 року, до ТОВ «Стар Файненс Груп» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за договором №33376-04/2024 у розмірі 32800 гривень, з яких: 10000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17800 гривень - сума заборгованості за відсотками; 5000 гривень - сума заборгованості за пенею. Кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань - 96 (а.с.38). Рішенням єдиного учасника від 25.03.2024 року найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» змінено на Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінвнс» (а.с.37). Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за договором №33376-04/2024 від 26.04.2024 року про надання фінансового кредиту. Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Із дослідженого судом договору про надання фінансового кредиту №33376-04/2024 від 26.04.2024 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України«Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, договір про надання фінансового кредиту №33376-04/2024 від 26.04.2024 року укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію»та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою електронного підпису (W2516), та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного уписьмовій формі. Із копії вказаного договору видно, що [PERSON] як позичальник за кредитним договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу свої персональні дані (РНОКПП, серію та номер паспорта, мобільні номера та номер картки [NUMBER]). Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першоюстатті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Звертаючись до суду з позовними вимогами, ТОВ «Свеа Фінанс» посилалося на те, що у відповідача наявна заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №33376-04/2024 від 26.04.2024 року у розмірі 32800 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 17800 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 5000 грн. 00 коп. - заборгованість за неустойкою. Розглядаючи доводи позивача щодо дійсного розміру заборгованості, суд виходить із наступного. Згідно з п.1.2 кредитного договору строк дії кредиту 120 днів з 26.04.2024 року по 23.08.2024 року. Відповідно до п.1.4.1 кредитного договору, за користування кредитом товариством нараховується проценти у розмірі 1,50%. Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір №33376-04/2024 був укладений 26.04.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Проспоживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п.п.1.4.1 договору, щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 1,50 % у порядку ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Так, 10000 гривень (сума кредиту) х 1,00 % = 100 гривень (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у коштами). Таким чином, у період з 26.04.2024 року (дата видачі кредиту) по 23.08.2024 року (день закінчення дії договору) проценти за користування кредиту необхідно обраховувати на суми кредиту 10000 гривень, що дорівнює 12000 гривень (10000 грн. х 1% х 120 днів.). Таким чином, заборгованість відповідача по не сплачених відсотках за договором №33376-04/2024 від 26.04.2024 року, становить 12000 гривень (період з 26.04.2024 року по 23.08.2024 року). Щодо позовних вимог про стягнення неустойки суд зазначає наступне: Судом установлено, що згідно п.5.3 кредитного договору, у випадку прострочення клієнтом сплати процентів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень встановленим чинним законодавством України. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 33376-04/2024 від 26.04.2024 року заборгованість за неустойкою становить 5000 грн. 00 коп. (а.с.22-24). Однак, суд звертає увагу на те, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За змістом ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Верховний Суд неодноразово наводив висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (див. постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23(провадження № 61-8279св23). Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; У договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, тощо; У встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У даній справі, встановлено, що позивач (позикодавець) просив стягнути з позичальника неустойку за час прострочення повернення позики під час дії в Україні воєнного стану. Судом враховано, що законодавець на рівні акту цивільного законодавстві (п. 15 та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачу до сплати було нараховано у рахунок сплати неустойки (пені) 5000 грн. 00 коп. Однак, відповідно до вимог закону такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем, а отже у задовленні позовних вимог у цій частині слід відмовити. У зв`язку із зазначеним, оскільки позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) у період дії в Україні воєнного стану, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №33376-04/2024 від 26.04.2024 року у розмірі 22000 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 12000 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками. Ураховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1623 грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial