Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 22.11.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» як кредитором та [PERSON] позичальником, укладено кредитний договір в електронному вигляді, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 24300,00 грн. зі строком користування - 360 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплати відсотки за користування кредитом. Позивач посилається на докази, які, на його думку, підтверджують укладення договору, та вказує на порушення відповідачем досягнутих між учасниками правовідносин домовленостей, виникнення станом на дату звернення до суду заборгованості в сумі 124\~270,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 24\~299,99 грн, заборгованість за відсотками 99\~970,20 грн. Сторона зауважує, що 21.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до боржників, у тому числі, відносно відповідача [PERSON] . Посилаючись на вимоги законодавства, що визначають загальні ознаки кредитних правовідносин, закріплюють принципи свободи договору та обов`язковості його виконання, а також звертаючись до ознак належного відступлення права вимоги до боржника, позивач просить стягнути відповідну суму заборгованості, вирішити питання про відшкодування судових витрат. Ухвалою суду від 14.04.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідний учаснику заперечує факт отримання грошових коштів за договором кредиту, зауважує на понадмірній відсотковій ставці, встановленій умовами договору як плати за користування кредитними коштими, невідповідності рівня такої ставки вимогам Закону України «Про споживче кредитування» в розрізі закріплених обмежень максимального розміру денної процентної ставки. Відповідач звертає увагу на відсутності належних доказів на підтвердження дійсної суми заборгованості, зауважує на відсутності у позивача ліцензії із правом надання фінансових послуг, вказує на необхідність дослідження питання переходу права вимоги за договором факторингу. Крім того, на думку сторони, повноваження представника позивача не є підтвердженими у визначений законом спосіб, що додатково роз`яснений складеною судовою практикою. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Одночасно, відповідачем подано заяву про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням сторони на військовій службі. Ухвалою суду від 16.06.2025 року задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів, витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» наступну інформацію: -Чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); -Чи була успішною транзакція 22.11.2023 року 12:18:05 на суму 24\~300,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] з призначенням платежу «зарахування на картку, маска картки № [NUMBER] ; Якщо так, то: -Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] ; -Чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № [NUMBER] . У поданих додаткових поясненнях по справі позивач на висловлені стороною відповідача заперечення щодо фактичного отримання кредитних коштів вказує, що згідно п. 2.1. кредитного договору № 1132738 від 22.11.2023 року кредит надається Позичальнику безготівково з використанням карти № [NUMBER] . З огляду на дану умову договору, кошти відповідачу було перераховано на банківську карту, без відкриття рахунку. При цьому, наданий до суду розрахунок заборгованості узгоджується із умовами кредитного договору, а відповідачем не надано власних контррозрахунків або будь-яких фінансових документів на підтвердження сплати заборгованості. З приводу тверджень сторони відповідача про невідповідність умов договору встановленим Законом України «Про споживче кредитування» обмеженням у максимальних розмірах денної відсоткової ставки, позивач звертає увагу на підтверджених судовою практикою підходах, за якими невиконане зобов`язання має виконуватися або припинятися на вже погоджених сторонами у договорі умовах, незважаючи на визначений строк дії такого договору. Учасник додає, що нарахування процентів, які відображенні у кредитних документах, є погодженим умовами кредитного договору. Позивач крім наведеного зазначає, що договір факторингу №21062024 від 21.06.2024 року укладений згідно вимог законодавства, а тому зауваження відповідача щодо відступлення права вимоги про відступлення права вимоги є необґрунтованими та недоречними. Згідно ухвали суду від 14.08.2025 року відмовлено у задоволенні заяви про зупинення провадження по справі. Вирішуючи питання грунтовності заявлених позовних вимог суд виходить з таких міркувань. Так, матеріали справи містять договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 22.11.2023 року, де згідно реквізитів учасниками вказано: ТОВ «Селфі Кредит» та як споживача: [PERSON] . Відповідно до умов договору (п.1.2) товариство надає споживачу кошти у кредит у національній валюті України гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.3 договору сума кредиту складає 24 300,00 грн. Згідно з п.1.4 договору строк кредиту 350 днів, періодичність сплати процентів кожні 25 днів. За змістом п.п. 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 договору. Положеннями п.1.5.2 договору встановлено умови застосування зниженої відсоткової стави на рівні 1,1 % в день. За нормою статті 626 ЦК Україн \~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до\~\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У\~статті 3 Закон\~\~Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII \~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~статті 11 Закону № 675-VIII\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1\~статті 3 Закону № 675-VIII. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом надано окрему, а також взаємну оцінку доказам - договору кредиту з додатками як паспортом споживчого кредиту і графіком платежів, інформаційному повідомленню з даними про проставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором С553, інформаційній довідці ТОВ «Пейтек» з даними про успішну транзакцію коштів 22.11.2023 року на суму 24\~300,00 грн. та призначенням платежу зарахування на картку - № [NUMBER] , довідці про ідентифікацією з даними про одноразовий ідентифікатор та час його відправлення на телефон позичальнику, інформації АТ КБ «ПриватБанк» про те, що на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , 22.11.2023 року зараховано суму 24\~300,00 грн. Суд звертає увагу, що використані при укладенні договору технічні умови унеможливлювали виконання таких дій без доступу до особистих даних особи та без її волевиявлення. Отже, судом здобуто висновок про виникнення правовідносин, заснованих на договорі кредиту із ТОВ «Селфі Кредит» як первісним кредитором, пов`язане із цим набуття сторонами такого правочину відповідних прав та обов`язків. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що позичальником допущено порушення умов договору щодо повернення тіла кредиту, нарахованих відсотків, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. При цьому, суд не може в повній мірі погодитись з правильністю розрахунку заборгованості, поданого позивачем на підтвердження власних вимог. Так, Згідно з ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 22.11.2023, тобто до набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки у період з 23.04.2024 року нарахування заборгованості за відсотками здійснювалась із застосування денної відсоткової ставки 2,2 % на день, що слідує з дослідженого розрахунку, суд вважає необхідним провести математичне коригування з метою узгодження показників нарахувань з рівнем відсоткової ставки, обмеженою Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Заборгованість за відсотками у період з 23.04.2024 року по 21.06.2024 року (строк нарахування кредитором) становитиме: 24\~299,99 грн. (сума заборгованості) * 1,5 % на день, * 60 днів нарахування / 100 = 21\~870,00 грн. В іншій частині суд визнає розрахунок узгодженим з умовами договору, відповідним вимогам законодавства, запровадженими та чинними у відповідний період. Загальна сума заборгованості становитиме 114\~064,19 грн, з яких: 24\~299,99 сума кредиту, 89\~764,20 заборгованість за відсотками (67\~894,20 грн + 21\~870,00 грн.). З приводу тверджень сторони позивача про необхідність дотримання принципів свободи договору як підстави незмінного підходу та розуміння досягнутих та погоджених сторонами положень, суд зазначає, що запровадження законодавчих змін пов`язувалось, зокрема, з виникненням надзвичайних негативних факторів матеріального, соціального та гуманітарного забезпечення, потребами додаткового захисту вразливих за сферами взаємних відносин кредитора та споживача учасників. Конституційний суд України визначив, що, наприклад, споживач у кредитних відносинах перебуває у вразливому становищі щодо того, хто такий кредит надає (Рішення КСУ від 11.07.2013 року у справі №7-рп/2013). Слід звернути увагу, що позичальник фактично позбавлений набути ефективний спосіб захисту з досягненням справедливого балансу інтересів сторін окрім вирішення спору про суму заборгованості за укладеним кредитним договором. Так, відповідно до ч.4 ст. 652 ЦК України \~\~зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. У відповідності до ч.4 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Оскільки цивільне судочинство грунтується на засадах змагальності, відповідачем висловлені відповідні заперечення, при цьому, в завданням провадження покладається справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд вважає необхідним застосувати вищенаведені вимоги законодавства для розв`язання спору. За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до статті\~1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею\~1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті\~1079 ЦК України\~сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Судом встановлено, що 21.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (витяг із Державного реєстру фінансових установ від 07.03.2024 року № 27-0026/18048) укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Судом досліджено витяг з реєстру боржників з відомостями про боржника [PERSON] , інформацією про суму заборгованості по тілу кредиту 24\~299,99 грн., нарахованих відсотках 99\~970,20 грн. Судом не здобуто висновку про недійсність укладеного договору факторингу, його невідповідність вимогам законодавства. Суд приходить до висновку, що, оскільки позичальник [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання з повернення отриманих сум кредиту, при цьому, право грошової вимоги, включаючи нараховані відсотки, правомірно набуто позивачем у справі, стороною відповідача не надано доказів на спростування правомірності укладеного договору факторингу, вимога про стягнення грошових вимог є обґрунтованою з уточненими судовими висновками обмеженнями. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору пропорційно до задоволених вимог. З приводу зауважень відповідача про відсутність належних повноважень у адвоката Усенка М.І. на представлення інтересів сторони позивача у Богунському районному суді м. Житомира суд зауважує, що при зверненні із позовом до матеріалів позову додано ордер № 1266140 на надання правничої допомоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» адвокатом Усенком М.І. у судах загальної юрисдикції (на підставі договору про надання правової допомоги № 0103 від 01.03.2024 року). Згідно з\~з.ч.4\~ст.\~62\~ЦПК України\~повноваження адвоката\~як представника\~підтверджуються одним\~з таких\~документів: \~довіреністю; ордером, виданим відповідно до\~Закону України\~"Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність"; дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до\~Закону України\~"Про безоплатну правничу допомогу". Відповідно до\~п.12.4\~Положення про\~ордер на\~надання правничої\~(правової)\~допомоги,\~затвердженого рішенням\~Ради адвокатів\~України від\~12\~квітня 2019\~року №\~41,\~ордер,\~крім іншого,\~повинен містити\~наступні реквізити:\~серію,\~порядковий номер\~ордера; прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~або найменування\~особи,\~якій надається\~правнича допомога; посилання\~на договір\~про надання\~правничої допомоги/доручення\~органу (установи),\~уповноважених законом\~на надання\~безоплатної правничої\~допомоги,\~номер (у\~випадку наявності)\~та дату\~цього документа; назву органу, у якому надається правнича допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до\~статті 19\~Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених\~пунктом 2\~частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо); Отже, посилання сторони відповідача на відсутність належних повноважень представника позивача є безпідставними.

Outcome: partial