Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] \~про\~розірвання\~шлюбу. В позові вказав, що 17.08.2002 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Позивач в позові вказує, що з квітня 2021 року відповідач перестала приділяти позивачу та дітям належну увагу, шлюб носить лише формальний характер. Між подружжям відбуваються конфлікти, що негативно впливають на дітей. Вважає, що подальше спільне життя з дружиною та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на життя, шлюб та сім`ю [PERSON] любові та поваги між подружжям зникли, тому збереження шлюбу суперечить спільним інтересам. Вказує, що примирення сторін неможливо оскільки фактично шлюбні відносини між ними припинені. Позивач прохає розірвати шлюб з відповідачкою, стягнути з неї судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, заперечень проти заочного розгляду не надав. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Судова кореспонденція направлена за її зареєстрованим місцем проживання повернулася без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 1ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на наведене, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, є достатніми для цього. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 17 серпня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] за актовим записом №584, виданим Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції. /а.с.16/ Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . /а.с.8, 9/ Судом також встановлено, що позивач намірів зберегти шлюб не має, сім`я фактично припинила існування, а подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не знаходить підстав для вирішення питання про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, оскільки хоча в позовній заяві йдеться про всі судові витрати та до позову додано витяг з договору про надання правничої допомоги, втім, жодних доказів на підтвердження надання такої допомоги, її обсягу та вартості фактично понесених витрат не надано.

Outcome: approved