Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-15 00:00:00

Головним\~управлінням Пенсійного\~фонду України\~в Чернігівській\~області,\~через підсистему\~«Електронний суд»\~пред`явлено позов\~до відповідача,\~ [PERSON] ,\~за яким\~позивач просить:\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~переплату пенсії\~в розмірі\~11146\~гривень 47\~копійок.\~В\~обґрунтування наведених\~вимог у\~позові зазначено\~про те,\~що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі Головне управління) перебуває [PERSON] (далі - Відповідач) [INFO] , який з 11.01.2018 по 31.01.2023 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058). Згідно з випискою з акту огляду МСЕК до довідки 12ААВ №561097 інвалідність Відповідачу встановлена до 01.02.2023 року. В той же час, 21.09.2022 року Відповідач звернувся з заявою щодо переведення його на пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 55 Закону України від 28.02.1991 №797-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №797-XII). Заява Відповідача від 21.09.2022 опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів. Рішенням від\~30.09.2022\~№253450000107\~відповідачу було відмовлено в переведенні його на пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 55 Закону №797-XII. Підпунктом 14-6.1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин; Закон № 2682-ІХ від 18.10.2022) було встановлено, що для осіб з інвалідністю, яким призначено пенсію по інвалідності або пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у яких строк припинення виплати такої пенсії припадає на період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні, у разі неможливості проходження повторного огляду виплата пенсії продовжується до припинення або скасування воєнного стану, надзвичайного стану в Україні та протягом шести місяців після його припинення або скасування (для осіб, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у період воєнного стану - не менш як на весь строк їх військової служби). Якщо при повторному огляді особі з інвалідністю встановлено іншу групу (підгрупу) інвалідності, розмір пенсії, продовженої відповідно до цього пункту, переглядається з місяця, наступного за місяцем надходження висновку медико-соціальної експертизи до територіального органу Пенсійного фонду. На підставі наведеного Відповідачу було продовжено виплату пенсії по інвалідності по 14.11.2024, без результатів повторного огляду МСЕК. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. Вказана правова норма знайшла своє відображення і у Пам`ятці пенсіонеру, яка видається пенсіонеру під підпис та є Додатком 6 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Згідно пункту 2 Пам`ятки, пенсіонери протягом 10 днів зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати з наданням документів, що підтверджують, зокрема, набуття/зміну/припинення особливого статусу. Однак, Відповідач не дотрималась наведених приписів та не звернулась до Головного управління із заявою про припинення виплати пенсії по інвалідності. В травні 2024 року було переглянуто електронну пенсійну справу Відповідача, рішення від 30.09.2022 №253450000107 скасовано та призначено пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 55 Закону №797-XII. Отже, за період з 21.09.2022 по 31.05.2024 виникла переплата пенсії у розмірі 11146,47 грн. Таким чином, кошти у розмірі 11146,47 грн виплачені Відповідачу безпідставно. Згідно статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Правовою позицією Верховного Суду України 22 січня 2014 року за результатами розгляду справи №6-151цс13 визначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добросовісно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Оскільки переплата пенсії виникла в результаті порушення Відповідачем обов`язку щодо повідомлення про обставини, які викликають зміну розміру пенсії, та неповідомлення про припинення інвалідності, має місце факт недобросовісності набувача. Враховуючи наведене, переплата пенсії у розмірі 11146,47 грн підлягає поверненню. Представником відповідача [PERSON] через підсистему «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого висловлено пропозиції щодо повної відмови у позові у зв`язку з його, на думку сторони відповідача, необґрунтованістю. Відзив аргументований тим, що Позивач ГУ ПФУ в Чернігівській області звернулося до з позовом до відповідача про стягнення переплати пенсії. Сторона позивача вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю за наступних обставин. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV та Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року. Частиною першою ст. 30 Закону України № 1058 передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 34 Закону України № 1058 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Згідно частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21 березня 2003 року. Відповідно до пункту 4 вказаної постанови зі змінами, внесеними Постановою правління Пенсійного фонду України № 25-3 від 25 листопада 2014 року, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Згідно пункту 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Згідно із частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-ІХ, яким Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 доповнено пунктом 14¬6 такого змісту: у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю». Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року карантин на території України, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2, було скасовано з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року. Також, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася Указами Президента України. На даний час воєнний стан на території України продовжує діяти. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю» від 18 жовтня 2022 року № 2682-ІХ, який набрав чинності 06 листопада 2022 року, пункт 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 доповнено підпунктом 14-6.1 такого змісту: для осіб з інвалідністю, яким призначено пенсію по інвалідності або пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у яких строк припинення виплати такої пенсії припадає на період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні, у разі неможливості проходження повторного огляду виплата пенсії продовжується до припинення або скасування воєнного стану, надзвичайного стану в Україні та протягом шести місяців після його припинення або скасування (для осіб, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у період воєнного стану - не менш як на весь строк їх військової служби). Якщо при повторному огляді особі з інвалідністю встановлено іншу групу (підгрупу) інвалідності, розмір пенсії, продовженої відповідно до цього пункту, переглядається з місяця, наступного за місяцем надходження висновку медико-соціальної експертизи до територіального органу Пенсійного фонду. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 вся територія Новгород-Сіверського району Чернігівської області з 24.02.2022 по 03.04.2022 була включена до переліку територій, тимчасово окупованих російською федерацією; з 22.06.2022 по 30.11.2024 територія Семенівської міської територіальної громади Новгород-Сіверського району була включена до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, а саме до територій можливих бойових дій. Відповідач весь час проживає та проживав в м. Семенівка Чернігівської області. Відповідачу була встановлена 3 група інвалідності на строк до 01.02.2023 року. 07 вересня 2022 року відповідачу виповнилося 55 років і він набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 5 років згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії. У зв`язку з цим відповідач 21.09.2022 звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах. Працівники Семенівського підрозділу ГУ ПФУ в Чернігівській області запевнили відповідача, що у нього з документами все гаразд і його буде переведено на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідач не отримував жодної відповіді від позивача на свою заяву, і коли після спливу строку інвалідності він продовжив отримувати пенсійні виплати, то він вважав, що його перевели з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах. Далі, у лютому 2024 року відповідачу зателефонували з Семенівського підрозділу ГУ ПФУ у Чернігівській області та попросили принести фотокартку для виготовлення пенсійного посвідчення. Коли відповідач прибув до підрозділу ГУ ПФУ в Чернігівській області, то йому було повідомлено, що він продовжує отримувати пенсію по інвалідності, а також надано рішення про відмову у перерахунку пенсії № 253450000107 від 30.09.2022 року, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, позаяк заява відповідача від 21.09.2022 надійшла на розгляд саме до вказаного управління за принципом екстериторіальності. Після цього 21.02.2024 року відповідач знову звернувся до Семенівського підрозділу ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 5 років. В березні 2024 року відповідачу було надано рішення про відмову у перерахунку пенсії № 253450000107 від 29.02.2024 року, прийняте за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Тернопільській області. Вказане рішення відповідачем було оскаржено до Чернігівського окружного адміністративного суду, де в якості відповідачів брали участь ГУ ПФУ в Чернігівській області та ГУ ПФУ в Тернопільській області. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 620/6104/24, яка набрало законної сили 29.08.2024 року, було визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у перерахунку пенсії № 253450000107 від 29.02.2024 року та зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 21.02.2024 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У своєму рішенні суд однозначно встановив, що ГУ ПФУ в Тернопільській області протиправно не перевело відповідача на пенсію за віком. Окрім того, ГУ ПФУ в Чернігівській області, не чекаючи рішення у справі № 620/6104/24, у травні 2024 року переглянуло електронну пенсійну справу відповідача, за наслідком чого скасувало рішення про відмову у перерахунку пенсії від 30.09.2022 № 253450000107, та призначило відповідачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто з червня 2024 року вже за ініціативою позивача відповідач почав отримувати пенсію за віком, йому було зроблено перерахунок пенсії за віком з 21.09.2022, тобто з дати звернення з першою заявою про перехід на інший вид пенсії (даний факт викладений у позовній заяві, тобто підтверджується позивачем). Таким чином, скасувавши рішення про відмову у перерахунку пенсії від 30.09.2022, позивач визнав його протиправність, а отже підтвердив тим самим законність дій відповідача коли він просив перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років. Позивач ставить до вини відповідачу те, що він не звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою про припинення виплати пенсії по інвалідності. Це твердження суперечить обставинам справи, адже відповідач ще 21.09.2022 року звернувся про переведення його на пенсію віком, у чому йому було протиправно відмовлено. Таким чином саме через протиправні дії представників органів Пенсійного фонду України відповідачу виплачувалася пенсія по інвалідності за період з 21.09.2022 по 31.05.2024. На підставі наведених вище положень законодавства та фактичних обставин справи вважаю, що жодної вини відповідача у тому, що йому виплачувалася пенсія по інвалідності в період з 21 вересня 2022 року по 31 травня 2024 року, немає. Виходячи з обставин справи я вважаю, що відсутні підстави для задоволення позову ГУ УПФУ в Чернігівській області, адже не встановлено ані вини відповідача, ані рахункової помилки позивача, як платника пенсії, призначеної відповідачу, при її нарахуванні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Таким чином у відповідача не виник обов`язок повідомити позивача про припинення інвалідності, адже відповідач сам просив перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у чому йому протиправно було відмовлено представниками органів Пенсійного фонду України. Отже будь-яка недобросовісність з боку відповідача відсутня. Іншими словами, якщо б заяву відповідача від 21.09.2022 року про перехід на інший вид пенсії було задоволено одразу, а не в травні 2024 року, то пенсія по інвалідності одразу б перестала виплачуватися, і жодної переплати не виникло б. Позивач був належним чином повідомлений про дату та час і місце судового засідання, але повноважного представника в судове засідання не направив. Втім, представником позивача подані через підсистему «Електронний суд» заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача з проханням задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, представником позивача [PERSON] подана заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача з проханням відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне вирішити позов за наступних встановлених судом обставин. Судом з`ясовано, що відповідач [PERSON] з 11 січня 2018 року отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з випискою з акту огляду МСЕК інвалідність відповідачу була встановлена до 01 лютого 2023 року. 07 вересня 2022 року відповідачу виповнилося 55 років, у зв`язку з чим він набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії. 21 вересня 2022 року відповідач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах. Рішенням від 30 вересня 2022 року №253450000107, прийнятим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за принципом екстериторіальності, відповідачу було відмовлено в переведенні на пенсію за віком. 21 лютого 2024 року відповідач повторно звернувся до Семенівського підрозділу ГУ ПФУ в Чернігівській області з аналогічною заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах. Рішенням від 29 лютого 2024 року №253450000107, прийнятим ГУ ПФУ в Тернопільській області за принципом екстериторіальності, відповідачу знову було відмовлено. Це рішення було оскаржено відповідачем до Чернігівського окружного адміністративного суду. У травні 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області переглянуло електронну пенсійну справу відповідача, скасувало рішення про відмову від 30.09.2022 №253450000107 та призначило відповідачу пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 21 вересня 2022 року. Позивач вважає, що за період з 21.09.2022 по 31.05.2024 виникла переплата пенсії у розмірі 11 146,47 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Як роз`яснено в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17, законодавцем передбачені два винятки з правила про неможливість повернення пенсійних виплат: якщо виплата є результатом рахункової помилки або у разі недобросовісності з боку набувача виплати. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, правильність здійснених розрахунків презюмується, і тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Аналізуючи обставини справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову з наступних причин. По-перше, позивачем не доведено наявності рахункової помилки при нарахуванні та виплаті пенсії відповідачу. Пенсія по інвалідності виплачувалась відповідачу відповідно до чинного законодавства на підставі встановленої інвалідності. Після спливу строку інвалідності виплата пенсії продовжувалась на підставі підпункту 14-6.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який передбачав продовження виплати пенсії по інвалідності на період дії воєнного стану у разі неможливості проходження повторного огляду. По-друге, суд не вбачає недобросовісності з боку відповідача. Судом встановлено, що відповідач своєчасно, 21 вересня 2022 року, звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах. Така заява за своїм змістом передбачала припинення виплати пенсії по інвалідності та призначення іншого виду пенсії. Посилання позивача на недотримання відповідачем вимог пункту 3 частини 2 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 2 Пам`ятки пенсіонера щодо обов`язку повідомити про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати, суд вважає безпідставними. Відповідач фактично виконав цей обов`язок, звернувшись із заявою про переведення на інший вид пенсії. Подання такої заяви є належним повідомленням органу Пенсійного фонду про необхідність припинення виплати пенсії по інвалідності та призначення пенсії за віком. По-третє, суд звертає увагу на те, що сам позивач фактично визнав протиправність власного рішення про відмову у переведенні відповідача на пенсію за віком. Це підтверджується тим, що у травні 2024 року позивач скасував рішення про відмову від 30.09.2022 та призначив відповідачу пенсію за віком саме з 21 вересня 2022 року - дати первинного звернення відповідача. Таким чином, позивач визнав, що відповідач мав право на пенсію за віком з 21.09.2022, і йому протиправно було відмовлено в переведенні на цей вид пенсії. Крім того, протиправність відмови у переведенні на пенсію за віком підтверджується рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі №620/6104/24, яким визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у перерахунку пенсії від 29.02.2024 року. За таких обставин суд вважає, що відповідач діяв добросовісно, звернувшись із заявою про зміну виду пенсії, і не може нести відповідальність за помилкові дії органу Пенсійного фонду, який протиправно відмовив у задоволенні його заяви. По-четверте, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, відповідно до якої ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. Принцип «належного урядування» передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний спосіб, а також запроваджувати внутрішні процедури, які мінімізують ризик помилок. Державні органи, які не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. У даному випадку саме протиправна відмова органу Пенсійного фонду в переведенні відповідача на пенсію за віком призвела до продовження виплати пенсії по інвалідності. Якби заява відповідача від 21.09.2022 була задоволена своєчасно та правомірно, жодної переплати не виникло б. Таким чином, виплата пенсії відповідачу у спірний період здійснювалася на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з боку позивача та недобросовісності з боку Відповідача, що виключає можливість стягнення виплачених сум відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України.

Outcome: dismissed