Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 27 квітня 2022 року і зареєстрованого Антонівською сільською радою Вараського району Рівненської області, а також про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки та на власне утримання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Сімейних стосунків не підтримують на протязі тривалого часу, проживають окремо. Позивачка вважає, що шлюб між ними розпався і його збереження неможливе. Під час шлюбу з відповідачем у них народилася дитина: дочка [PERSON] [INFO] . Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працює водієм і може надавати таку допомогу. Позивач, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. У зв`язку із наведеним просила стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку, в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 01.04.2025. Ухвалою суду від 21.05.2025 було прийнято справу до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка подала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, клопотав про розгляд справи без його участі. У відзиві на позовну заяву, позовні вимоги [PERSON] визнав частково, вказував, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Заперечив проти стягнення аліментів на утримання позивачки як матері дитини. Також зазначив спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалась. Дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Як вбачається зі ст.ст.104, 105, 110 СК України, шлюб може бути припинено у зв`язку з його розірванням на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд приймає до уваги фактичні взаємини між подружжям, фактичні причини розірвання шлюбу та інші обставини. В даному випадку в судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, подружні та сімейні взаємини між сторонами припинено остаточно, подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка [PERSON] після реєстрації шлюбу змінювала прізвище, і не клопотала про його зміну на дошлюбне, вона може іменуватись цим прізвищем і після розірвання шлюбу. Спір щодо спільного майна подружжя також в даний час відсутній. Також встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] . Малолітня дитина на час розірвання шлюбу проживає з матір`ю, і спорів з цього приводу сторони не мають. Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. У відповідності до ст.180-182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судом встановлено, що відповідач у справі, який є батьком неповнолітньої дитини, зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення повноліття. Оскільки в добровільному порядку такого утримання [PERSON] не здійснює, і домовленості між сторонами про способи та розмір утримання не досягнуто, позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Як вбачається зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач, з якою проживає дитина, обрала стягнення аліментів у частці від доходу, що відповідає вимогам ст.ст.182, 184 СК України. З приводу розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, судом встановлено наступне. Згідно частини другої ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що на утримання дитини стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом, із індексацією розміру у відповідності до ст.184 ч.2 СК України. Крім того, позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні підстави для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку. При цьому, з урахуванням визначеного розміру аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку, що на утримання дружини з [PERSON] слід стягнути аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу). Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить.

Outcome: partial