Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву №б/н від 18.04.2012 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач під час укладення договору шляхом підписання відповідної заяви ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит шляхом відкриття карткового рахунку із встановленим кредитним лімітом 75000,00 грн. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 10.12.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 92049,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 77549,64 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 14500,30 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитом, відсотками та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 24.01.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач до суду не з`явилась, надала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позовні вимоги є безпідставні, оскільки фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору та не може змінюватись в односторонньому порядку. Також зазначає, що позивачем не доведено розмір заборгованості та нарахування відсотків, тому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також просить застосувати строки позовної давності. 20.02.2025 представником позивача до суду скеровано відповідь на відзив, в якому зазначається, що підписавши Анкету-заяву відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг. Після спливу строку дії першої картки для подальшого користування рахунком відповідачем було отримано іншу картку, в процесі користування рахунком відбулась зміна відсоткової ставки 40,8% річних. Клієнт підписав паспорт споживчого кредиту 15.01.2021, в якому також була наявна інформація про відсоткові ставки по кредитуванню за картковими рахунками. Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Зважаючи на зазначене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 18.04.2012 року, згідно з якою Банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок, у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В межах строку дії даної заяви відповідач не мала жодних порушень умов кредитування та належно сплачувала поточну заборгованість, що підтверджується розрахуноком заборгованості, долученого до позової заяви. 15.01.2021 [PERSON] шляхом накладання електронного відтворення власноручного підпису уклала з позивачем новий договір у формі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг. Згідно з Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, [PERSON] підтвердила своїм підписом, що вона згодна з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Також, заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією паспорту споживчого кредиту. При укладанні договору сторони керувалися ч. 1\~ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст.1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦПК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позик и, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 1.3. Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг було встановлено розмір процентної ставки. Отже, стосовно доводів відповідача про безпідставність нарахування відсотків, суддя зазначає наступне. Відповідачем власноручно 15.01.2021 було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг з паспортом споживчого кредиту, в якому було визначено відсоткові ставки за прострочення виконання умов кредитного договору. Розрахунком заборгованості підтверджується, що до 15.01.2021, тобто до укладання нового договору між сторонами, позивачем не нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами. Зважаючи на дану обставину, суд не бере до уваги доводи відповідача стосовно безпідставного нарахування відсотків, оскільки відповідач була ознайомлена з умовами нового договору від 15.01.2021, яким встановлено процентну ставку. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідач належним чином з 02.11.2021 не виконувала свої зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 26.01.2025 виникла заборгованість за договором. Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором №б/н від 18.04.2012 року, заборгованість становить 92049,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 77549,64 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 14500,30 грн. Факт користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, зокрема у виписці за договором № б/н за період 18.04.2012 по 10.12.2024. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/564/18, вказано, що доказами які підтверджують наявність заборгованості та підтверджують її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254\~виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року № 75 закріплена аналогічна норма за змістом. Таким чином виписка по рахунку, надана позивачем є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує заборгованість відповідача. Доказів щодо неправильності складеного Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем, який належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, до суду не надано. Інший розрахунок заборгованості, суду не представлено. Отже, виходячи з таких встановлених принципів цивільного судочинства, як змагальність та диспозитивність, що передбачені ст.12,13 ЦПК України, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд, оцінюючи докази окремо кожний та в їх сукупності,приходить до висновку про належність та допустимість представленого Банком на обґрунтування вимог розрахунку заборгованості. Надаючи оцінку заяві відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячними погашенням платежів. Таким чином, умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визнано місяцями. Отже, поряд з установленим строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України\~строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число місяця останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). За змістом ст. ст.\~256,\~257,\~261,\~262,\~267ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначається моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли в кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Аналізуючи умови договору і зміст зазначених правових норм, можна зробити висновок про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору зазначено періодичними/щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі №6-31цс15, від 06.04.2017 у справі №6-522цс17 та від 19.03.2014 у справі №6-20цс14. Як вбачається з п. 1.4 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 15.01.2021, позичальник мала здійснювати платежі за кредитним договором до 01 числа кожного місяця включно, до остаточного погашення отриманого кредитного ліміту. З викладеного вбачається, що зобов`язання за кредитним договором повинно обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Із матеріалів справи вбачається, що останній платіж за договором [PERSON] здійснено 15.08.2024, наступний платіж за графіком мав відбутися 01.09.2024. Тобто позивач звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості у визначений законодавством 3-річний строк. Крім того, Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020\~(зі змінами та доповненнями) та\~Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020\~(зі змінами та доповненнями) на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 було встановлено карантин. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020. «Карантинні» норми також були установлені п. 12\~розділу «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України. Цей пункт передбачає, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину. Законодавець застосував слово «продовжується», отже, він мав на увазі, що позовна давність спливає під час дії карантину, тому останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення карантину. Крім того, Законом України\~від 15.03.2022\~№2120-ІХ\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану»,який\~діяв на\~момент звернення\~позивача,\~було внесено зміни до ЦК України щодо строків давності, а саме розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК України доповнено п. 19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У редакції Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача. Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 2422,40 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved