Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та, після уточнення позовних вимог (заяви про зміну предмету позову від 27.05.2025), просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2025 року по справі № 732/2060/24 на користь відповідачки на утримання повнолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, з 1/4 частини на 1/9 частину з усіх видів заробітку (доходу) позивача, щомісяця, починаючи з дня позову до суду і до закінчення дочкою навчання, а саме до 30 червня 2027 року, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позовні вимоги вмотивовані тим, що сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Дочка сторін з 12.08.2024 продовжує навчання, є курсантом Пенітенціарної академії України та перебуває на повному державному забезпеченні. Заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2025 року по справі № 732/2060/24 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, щомісяця, починаючи з дня позову до суду і до закінчення дочкою навчання, а саме до 30 червня 2027 року, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивач вказує, що він з 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з якою вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дружина позивача, яка наразі не працює, та їх спільна дочка [PERSON] перебувають на утриманні позивача. Також позивач має батька пенсіонера, який в силу віку та за станом здоров`я потребує фінансової допомоги, яку позивач йому періодично надає. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок отриманого поранення під час бойових дій у червні 2023 року він проходить курс реабілітації, що потребує грошових витрат. Позивач вказує, що стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у визначеному судом розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, покладає на нього надмірний тягар та ставить у скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з цим позовом та вважає, що зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/9 частину усіх видів його доходу, є розумним та справедливим. Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 19 травня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у зазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. 13.08.2025 позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а. с. 75) Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання з`явилася відповідачка [PERSON] , яка письмового відзиву на позов не надала. В усних поясненнях проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідачка вказала, що незважаючи на те, що дочка [PERSON] навчається за кошти державного бюджету і знаходиться на утриманні навчального закладу, проте у дитини існують повсякденні потреби, пов`язані із необхідністю придбання канцелярії, одягу та витратами із проходженням практики у іншому місті. Представник відповідачки адвокат Чікова Т. А. підтримала позицію відповідачки, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що обставини, про які вказує позивач у позовній заяві, вже існували на момент ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на час навчання дочки, і будь яких нових змін у нього не відбулося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши вимоги і заперечення сторін, заслухавши в судовому засіданні позицію сторони відповідача у справі, вивчивши докази подані на підтвердження вимог і заперечень, суд встановив такі факти і обставини. Заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2025 року по справі № 732/2060/24 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, щомісяця, починаючи з дня позову до суду і до закінчення дочкою навчання, а саме до 30 червня 2027 року, але не більше як до досягнення нею 23 років (а. с. 10-11). Дослідженням свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 листопада 2014 року, про що Виконкомом Ваганицької сільської ради Городнянського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис № 01. Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (а. с. 14). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані: [PERSON] , [PERSON] (а. с. 15). Згідно із довідкою про фактичне проживання у житловому приміщенні осіб № 62 від 16.04.2025 [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за цією ж адресою проживають [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 16). На підтвердження майнового стану позивачем надано довідку про грошове забезпечення, видану військовою частиною [NUMBER] 05.05.2025, за період з жовтня 2024 року по березень 2025 року, із якої убачається, що сукупний дохід позивача за вказаний період склав 435148,82 грн, сума утриманих аліментів 57123,85 грн (а. с. 23). З копії трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , убачається, що актуальні записи щодо працевлаштування [PERSON] відсутні (а.\~с. 17 17 зв.). У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2857, убачається, що [PERSON] з 24.06.2023 по 27.06.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська лікарня №3» Запорізької міської ради з приводу отриманого вогнепального уламкового наскрізного поранення верхньої частини правої гомілки під час виконання бойового завдання. Після виписки зі стаціонару [PERSON] рекомендована медична реабілітація (а.\~с.\~22). На підтвердження факту того, що позивач має батька пенсіонера, який потребує матеріальної допомоги, позивачем надано копію свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , копію свідоцтва про укладення шлюбу батьками позивача серії [NUMBER] , копію свідоцтва про смерть матері позивача [PERSON] серії [NUMBER] , копію пенсійного посвідчення батька позивача [PERSON] серії [NUMBER] та довідку про доходи [PERSON] за період з листопада 2024 по квітень 2025 року (а. с. 12, 18, 19, 20, 21). Отже, у зв`язку з перебуванням на утриманні у позивача непрацюючої дружини, неповнолітньої дитини, необхідністю надання позивачем матеріальної допомоги батьку пенсійного віку, а також потребою проходження позивачем реабілітації після поранення, яка потребує фінансових затрат, позивач у позовній заяві вказує про наявність суттєвих, істотних змін його майнового стану. З довідки Пенітенціарної академії України № 3/1078 від 30.07.2025, яка надійшла на виконання ухвали суду від 17.07.2025, установлено, що [PERSON] , [INFO] , була зарахована до Пенітенціарної академії України 12.08.2024 (наказ про зарахування від 26.07.2024 № 282/ОД) на денну форму навчання за кошти державного бюджету (безкоштовне навчання) за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність». З 17.03.2025 курсант проживає за межами навчального закладу, без зняття з харчового забезпечення, тому перебуває на неповному державному утриманні. Курсант [PERSON] перебуває на повному грошовому та речовому забезпеченні (а. с. 65). До довідки навчальним закладом додана копія рапорту [PERSON] про надання їй дозволу на проживання за межами академії без зняття з харчового забезпечення (а. с. 66). Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України та роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів. З аналізу статей 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 зазначено, що ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Тобто народження у заявника у іншому шлюбі двох дітей, яких він також зобов`язаний утримувати, відповідно до положень ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22. У ст. 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України визначено необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення або збільшення розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду. Відповідно до ст. 155 СК України передбачено, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини. Позивачем пред`явлено позов до позивачки з вимогою про зменшення розміру аліментів, який обґрунтовується та пов`язаний зі зміною його сімейного стану, збільшенням кількості утриманців, додаткових витрат на реабілітацію після травми та нестабільністю фінансового забезпечення. Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачкою не було надано. Суд критично ставиться до наданих відповідачкою копій банківської виписки АТ КБ «Приватбанк» по витратам за період з 11.08.2024 по 28.07.2025 та чеків на оплату техніки і одягу, оскільки з наявної інформації про рух коштів не вбачається призначення платежу, і що відповідні грошові операції стосувалися саме потреб [PERSON] , в тому числі, пов`язаних із її навчанням. Водночас, суд не приймає до уваги посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру аліментів, факт зміни його сімейного стану укладення шлюбу 26.11.2014 з [PERSON] та народження [INFO] ще однієї дитини [PERSON] , оскільки вказані обставини вже існували на момент ухвалення рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2025 року по справі №732/2060/24 про стягнення з позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Натомість, суд, під час оцінки доказів, враховує надану навчальним закладом інформацію і документи про бажання повнолітньої дочки [PERSON] проживати під час навчання за межами академії за адресою, зазначеною у рапорті, і перебування її на повному грошовому та речовому забезпеченні навчальної установи. Разом з цим, суд зазначає, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку, виховання, навчання дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, на відповідачку матір повнолітньої [PERSON] , яка продовжує навчання. Європейський суд з прав людини вказував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 року у справі №\~715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Outcome: partial