Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 13.01.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 501224807, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитноїї лінії, за умовами якого позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 33490 грн. строком на 36 місяців на споживчі потреби, зі сплатою відсотків 21,99 %. Вказує, що АТ «Альфа-Банк» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника в розмірі 29923 грн. 32 коп. 22.02.2021 АТ «Альфа-Банк» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК ФОРТ». 23.02.2021 ТОВ «ФК ФОРТ» уступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Станом на 20.09.2021 року прострочена заборгованість за договором кредиту № 501224807 від 13.01.2020 становить 49906 грн. 75 коп., з яких: 29923 грн. 32 коп. заборгованість за тілом кредиту, 19983 грн. 43 коп. - заборгованість за відсотками за коритсування кредитом. Покликаючись на положення ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 49906 грн. 75 коп. та понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн. 00 коп., за надання професійної правничої допомоги 9200 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд спарви у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково у сумі 17000 грн. При цьому пояснив, що брав кредит в АТ «Альфа-Банк» у сумі 20000 грн та на його картку було перераховано 17000 грн. Кредит він частково погасив, однак відповідні підтверджуючі документи не збереглися. Просив врахувати, що на даний час він не працює, перебуває у скрутному матеріальному становищі та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2000 грн. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають до задоволення частково. Статтею 626 ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно\~до ст. 628 ЦК України\~ зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~\~статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що 13.01.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 501224807, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Наведене підтверджується офертою на укладення угоди про надання кредиту № 501224807 від 13.01.2020, акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту від 13.01.2020, доданими до них паспортом споживчого кредиту, графіком платежів, які підписані особисто позичальником [PERSON] . Підписавши вказаний договір, паспорт споживчого кредиту, графік платежів позичальник ствердив ті обставини, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 33490 грн. строком на 36 місяців, шляхом зарахування коштів на його куартковий рахунок, з датою остаточного повернення кредиту 13.01.2023 та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки 21,99 % річних. В оферті зазначено, що кредит надається позичальнику для власних потреб в розмірі 21740 грн. 81 коп., повернення заборгованості за кредитним договором №501180124 від 31.08.20219 в розмірі 8259,19 грн., оплати страхового платежу в розмірі 3240 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування життя клієнтів №007.501224807.111 від 13.01.2020; оплати страхового платежу в розмірі 250 грн. згідно договору стракхування фінансових ризиків позичальника за програмою «Альфа-Сервіс» №107.501224807.111 від 13.01.2020. Таким чином, між сторонами було досягнуто\~\~згоди щодо всіх істотних умов договору про надання кредиту, який оформлений у письмовій формі. Згідно зі ст. 526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Свої зобов`язання за вказаним договором АТ «Альфа-Банк» виконав, перерахувавши на рахунок позичальника [PERSON] грошові кошти в сумі 33490 грн. 00 коп. та надавши йому можливість розпоряджатися ними, що підтверджується меморіальним ордером № 1906325 від 13.01.2020, виписками по особовим рахункам про рух коштів. У встановлений кредитним договором строк відповідач не виконав свої боргові зобов`язання. Станом на 20.09.2021 прострочена заборгованість за кредитним договором № 501224807 від 13.01.2020 становить 49906 грн. 75 коп., з яких: 29923,32 грн. заборгованість за кредитом, 7739 грн. 49 коп. - заборгованість за відсотками, 12243 грн. 94 коп. заборгованість по комісії, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не доведено того, що кредитних коштів він не отримав, як і того, що зобов`язання за вказаним кредитним договором ним виконане належним чином. Разом із тим із кредитного договору вбачається, що позичальник [PERSON] зобов`язався сплатити комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 2,40 % від суми кредиту. Із розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником [PERSON] за час користування кредитними коштами відбувалося часткове погашення кредиту та кошти в сумі 4018 грн. 80 коп. зараховані банком як комісія за обслуговування кредиту та заборгованість за комісією становить 12243 грн. 94 коп. Однак, надання кредиту є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою зі сторони позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інстрменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостйною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку, наведене повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц. Крім того, доказів надання кредитодавцем позичальнику додаткових послуг, їх переліку матеріали справи не містять, як і детального розрахунку комісій, нарахованих позивачем. У довідці розрахунку суму комісії вказано 600 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача комісії за вказаним кредитним договором в сумі 16262 грн. 74 коп., оскільки такі умови договору суперечать ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та є нікчемними в силу закону. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 викладено правову позицію відповідно до якої, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також встановлено, що 22.02.2021 АТ «Альфа-Банк» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК ФОРТ», що підтверджується договором факторингу №1 від 22.02.2021, випискою з реєстру боржників, актом приймання-передачі реєстру боржників від 22.02.2021, платіжним дорученням про перерахування коштів за право вимоги. 23.02.2021 ТОВ «ФК ФОРТ» уступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», що підтверджується договором факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, випискою з реєстру боржників, актом приймання-передачі реєстру боржників від 23.02.2021, платіжним дорученням про перерахування коштів за право вимоги. Із матеріалів справи вбачається, що боржник [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором не виконав. Відповідно до ст. 1082 ЦК України у фактора не виникає обов`язку повідомляти боржника про перехід до нього права вимоги за договором факторингу. Таким чином встановлено, що позивач ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача [PERSON] . Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048,\~та ч. 1 ст. 1049 ЦК України \~позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Підстави для визнання зазначеного договору позики неукладеним та договору факторингу нікчемним відсутні. Відповідачем не спростовано факт укладення договору позики та існування заборгованості за цим договором. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково та з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за тілолм кредиту в сумі 29923 грн. 32 коп та заборгованість за відсотками 3720 грн. 69 коп. (7739,49 4018,80 (сплачена комісія), всього до стягнення 33644 грн. 01 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати позивача зі сплати судового збору становлять 3028 грн. 00 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зокрема (33644,01 х 100) : 49906,75 = 67,4%, тобто позов задоволено на 67,4 %. При визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 3028 грн. 00 коп. х 67,4 % = 2040 грн. 87 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2040 грн. 87 коп. судових витрат зі сплати судового збору. Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до стягнення на його користь з відповідача 9200 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, у підтвердження чого надано договір № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 р., акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024, платіжну інструкцію № 4918 від 01.10.2024 про оплату за надані послуги згідно договору № 03-07/24 від 01.10.2024 про надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об`ємом виконаних робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову. Враховуючи клопотання позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також засади розумності та справедливості, ціну позову, те, що вказана справа є малозначною, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зважаючи, що відповідач постійного місця роботи та стабільного доходу не має, є слабшою стороною договору, суд вважає за вірне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial