Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

23.05.2025 [PERSON] в особі представника адвоката Келембета Олександра Миколайовича звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила наступне. 07.10.2006 сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. 26.11.2024 відповідач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Після звернення з вищевказаним позовом до суду відповідач припинив приймати участь в утриманні дітей, у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , має стійкі розлади здоров`я, потребує постійного нагляду лікарів та періодичного лікування під їх наглядом. Крім того, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , в даний час навчається та проживає за кордоном. Навчання [PERSON] за кордоном є безкоштовним, але проживання не є безкоштовним. Стан здоров`я відповідача є задовольним. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність, зареєстрований фізичною особою-підприємцем, має стабільний високий дохід. У власності відповідача перебуває цінне рухоме та нерухоме майно, майнові права на об`єкти незавершеного будівництва, частки в статутних капіталах юридичних осіб. Інші діти у відповідача відсутні, непрацездатні батьки відповідачем не утримуються. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою судді від 02.06.2025 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позову. 11.06.2025 представником позивача усунені недоліки позовної заяви [PERSON] .. Ухвалою судді від 12.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 27.06.2025 представник відповідача адвокат Бєлік А.С. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень представник позивача зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими. Після фактичного припинення шлюбних відносин позивач продовжує утримувати сім`ю. Діти сторін користуються банківськими картками батька, на які він регулярно надсилає кошти. Лише в квітні 2025 року позивач надіслав дітям 60000,00 грн. Добровільна сплата позивачем аліментів на утримання дітей свідчить про відсутність спору, що є підставою для закриття провадження у справі. Майновий стан відповідача не відповідає тому, що зазначений у позові. Майно, зазначене позивачем у позовній заяві, є спільною сумісною власністю подружжя. У відповідача є боргові зобов`язання на загальну суму понад 4 млн. грн. Позивач є здоровою особою працездатного віку, а тому зобов`язана брати участь в утриманні дітей на рівні з відповідачем. З огляду на викладене, представник відповідача просив відмовити позивачеві в позові. Інші заяви по суті справи на адресу суду не надходили. Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів, яке судом задоволено. Представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву подано клопотання про передання справи до підсудністю до іншого суду, в задоволенні якого судом відмовлено. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. У статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум на місяць у розмірі 3196 гривень. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини. 07.10.2006 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 07.10.2006 Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис 1421 (т. 1 а.с. 11). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтво про народження (т. 1 а.с. 12, 13). Представник позивача у позові зазначив, що діти проживають разом з позивачем. Зазначена обставина відповідачем не заперечується. З копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21.04.2025 (т. 1 а.с. 33) вбачається, що неповнолітній [PERSON] має низку захворювань, протягом останніх п`яти років постійно проходить лікування. З копії листа школи-пансіону Бланделлс від 23.04.2025 (т. 1 а.с. 35) вбачається, що неповнолітній [PERSON] \~навчається у\~зазначеній школі\~на другому\~курсі.\~ Згідно відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 40 42), відповідач є власником кількох об`єктів нерухомого майна, набутих під час шлюбу з позивачем. Також, під час шлюбу відповідачем набуті у власність низка транспортних засобі, що підтверджується копією листа Головного сервісного центру від 03.03.2025 (т. 1 а.с. 83, 84). Зазначені вище обставини також не заперечуються відповідачем. Відповідач є фізичної особою-підприємцем (т. 1 а.с. 131 133). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, наданих на запит суду, відповідач в період з 2022 по 2024 рік отримував дохід від здійснення підприємницької діяльності та у вигляді заробітної плати. Доказів, що підтверджують незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, матеріали справи не містять. Сторонами також не надано суду доказів, що сторони в позасудовому порядку досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати спільних дітей. Звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів та відсутність сміж сторонами домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати спільних дітей спростовує доводи відповідача про відсутність предмета спору. Оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням встановлених обставин справи, матеріального становища відповідача, сану його здоров`я, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, та обов`язку утримання дітей в рівній мірі як матері так і батька, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей сторін в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, відповідає положенням Сімейного кодексу України та інтересам дітей, їх рівню життя. Зазначений розмір аліментів є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Доказів понесення інших судових витрат позивач та його представник суду не надали. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved