Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняла його дружина [PERSON] , у тому числі й на спірний гараж, однак не оформила своїх спадкових прав. Після смерті матері спадщина відкрилася на ім`я позивачки як єдиного спадкоємця та їй були видані свідоцтва про право на спадщину на квартиру та земельну ділянку. Разом із цим, 15.11.2024 постановою державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж з підстав відсутності правовстановлюючих документів на нього. Разом з тим, гараж було переоформлено на її батька ще рішенням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 17.01.1985 року. Позивачка вказує, що зазначений гараж був збудований у 1967 році та відповідно до законодавства, що діяло на той час (зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 331 ЦК України), право власності на нього виникло без обов`язкової державної реєстрації, оскільки така вимога з`явилася пізніше. Таким чином, гараж не є самочинним будівництвом, що підтверджується технічними паспортами 2013 та 2019 років, а також рішенням виконкому Червоноградської міської ради від 26.03.2013 року, яким об`єкту присвоєно адресу [ADDRESS] . Крім того, у 2019 році [PERSON] оформила право власності на земельну ділянку під цим гаражем. У зв`язку з цим позивачка вважає, що спірний гараж входить до складу спадкового майна, належного її батькові, а згодом матері, і, відповідно, має перейти їй у порядку спадкування. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Ухвалою Шептицького міського суду Львівської області від 28.02.2025 у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 12.03.2025 від представника відповідача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник вважає заявлені вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що рішення Червоноградської міської ради від 17.01.1985 №19 не може підтверджувати право власності на гараж за адресою: [ADDRESS] , оскільки стосується зовсім іншого майна. Крім того, із поданих доказів убачається, що у позивачки є рідна сестра [PERSON] , яка належить до кола спадкоємців і має рівні права на спадкування. Її участь у справі є необхідною для повного та об`єктивного розгляду. Відповідно, позов подано до неналежного відповідача. Відтак, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою від 02.07.2024 було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] . 23.06.2025 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] надійшли пояснення, в яких остання просила позов задовольнити. Крім того вказала, що спадщину після смерті матері вона не приймала і приймати в подальшому не буде, оскільки тривалий час проживає в м. Житомир. Жодних майнових претензій з приводу даного гаражу та іншого майна, які отримала позивачка, як спадкоємець після смерті матері вона не має і не буде мати в подальшому. Крім того, просить розгляд справи здійснювати за її відсутності. Ухвалою від 01.07.2025 було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 11.08.2025 сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Шептицької (Червоноградської) міської ради подав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову та проводити розгляд справи у його відсутність Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача державний нотаріус Шептицької нотаріальної контори Львівської області Заєць М. В. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься у матеріалах справи; причин неявки не повідомляв, заяв чи клопотань не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] подала до суду пояснення, в яких просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 22 серпня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 11 серпня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 22 серпня 2025 року в силу ч. 5\~ст. 268 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.09.1968 позивачка [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 33). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.05.2025 [PERSON] народилась [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 191). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.07.1988, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , актовий запис 1952. Прізвище після одруження дружини та чоловіка [PERSON] та [PERSON] (на звороті а. с. 122). Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.07.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (а. с. 9). Матір позивачки [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.11.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а. с. 10). Із спадкової справи №134/2015, оглянутої судом, встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO] відкрито спадкову справу (а. с. 105-176). Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40160318 від 16.04.2015 встановлено, що в Спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа за № 57346433, номер у нотаріуса: 134/2015 ( а. с.112) 16.04.2015 позивачка [PERSON] звернулась до Червоноградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на все майно, яке належало спадкодавцю - її матері [PERSON] 29.05.2015 позивачка звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а. с.107, 108). Як убачається із довідки від 14.05.2018, виданої Червоноградською державною нотаріальною конторою станом на 14 травня 2018 року [PERSON] є спадкоємцем щодо спадкового майна її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яка була спадкоємцем її батька [PERSON] (а. с. 5). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАН №754945 від 29.05.2015, зареєстрованого в реєстрі за №1-424, позивачка [PERSON] після смерті матері [PERSON] успадкувала майно, а саме: 2/3 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва на право власності, виданого 15 листопада 1999 року Бюро приватизації державного підприємства Червоноградського управління житлово-комунального господарства (а. с. 13). Вищевказана квартира 29.05.2015 була зареєстрована на позивачку [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38333128 від 29.05.2015 (а. с. 14). Окрім цього, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННХ №405265 від 20.08.2019, зареєстрованого в реєстрі за №1-430 після смерті [PERSON] [PERSON] успадкувала земельну ділянку, надану для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: земельна ділянка № [NUMBER] , садівничий кооператив «ім. Комарова», місто Червоноград, Львівська область (кадастровий номер земельної ділянки: 4611800000:04:005:0113, загальна площа земельної ділянки становить 0,0624 га.), яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №503, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 29.12.1994 р. №404 та зареєстрованого 04.01.1996 р. у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №601. Вищевказана земельна ділянка належала чоловіку спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем після нього була його дружина, яка прийняла спадщину, проте не оформила права власності на дану земельну ділянка (а. с. 11). Вищевказана земельна ділянка 20.08.2019 була зареєстрована на позивачку [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 178160560 від 20.08.2019 (а. с. 12). 15.11.2024 позивачка [PERSON] звернулась із заявою до Червоноградської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про права на спадщину на гараж, що знаходиться по [ADDRESS] . Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1251-02-31 від 15.11.2024 встановлено, що державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало гр. [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина, гр. [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, а саме на гараж, що знаходиться по [ADDRESS] , оскільки документи, що підтверджують право власності спадкодавця на це майно відсутні (а. с. 15). Згідно рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради народних депутатів Львівської області від 17.01.1985 року «Про переоформлення цегляного гаражу по [ADDRESS] » в зв`язку з відсутністю автотранспорту дозволити громадянці [PERSON] переоформити цегляний гараж у дворі житлового будинку [ADDRESS] на громадянина [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] і має в користуванні автомашину». [PERSON] був переданий оціночний акт по домоволодінню [ADDRESS] на гараж вартістю 119 рублів (а. с. 22). Батько позивачки [PERSON] за життя виготовив технічний паспорт на гараж, що знаходиться на [ADDRESS] (а. с. 26 -27). Згідно із витягом з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 26.03.2013 року №41 «Про присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна в м. Червонограді» цегляному гаражу присвоєно адресу: [ADDRESS] (а. с. 16). Після смерті батьків позивачка [PERSON] 05.11.2019 зареєструвала право власності на земельну ділянку, площею 0,0028 га, кадастровий номер 4611800000:03:016:0073, що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 188105378 від 08.11.2019 (а. с. 17). Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 4611800000:03:016:0073 від 06.09.2019 вбачається, що земельна ділянка, площею 0,0028 га, кадастровий номер 4611800000:03:016:0073 знаходиться на [ADDRESS] ; цільове призначення даної земельної ділянки: для будівництва індивідуальних гаражів (а. с. 19). Із технічного паспорту, виданого КП Львівської обласної ради Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації від 26.11.2019, замовником якого була [PERSON] вбачається, що у 1967 році на земельній ділянці по [ADDRESS] збудовано гараж, загальною площею 19,9 м2, фундамент стрічковий бетонний, стіни цегляні, покрівля азбесто цементні листи, підлога цемент, перекриття бетонне (а. с. 24-25). Позивачка вважає, що порушуються її спадкові права та спірний гараж входить до складу спадкового майна, належного її батькові, а згодом матері, і, відповідно, це майно повинно перейти їй у порядку спадкування. Таким чином, просить позов задовольнити та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] . При ухваленні рішення суд керується наступним. За змістом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та\~\~обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та\~\~обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і\~\~не припинилися внаслідок його смерті. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13 вересня 2021 року у справі №204/5897/18, від 04 жовтня 2022 року у справі № 452/1417/19. Судом встановлено, що після смерті батька позивачки [PERSON] спадкоємцем його майна була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, зокрема на спірний гараж, однак не оформила своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом стала її дочка [PERSON] , яка належним чином прийняла спадщину, про що свідчать видані їй свідоцтва про право на спадщину на інше майно. Разом із тим, на момент смерті мати позивачки - [PERSON] не була власником спірного гаражу по [ADDRESS] , оскільки не оформила своїх спадкових прав. З матеріалів справи вбачається, що право користування на спірний гараж було передано [PERSON] (батьку позивачки), що підтверджується рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради народних депутатів Львівської області №19 від 17.01.1985. Крім того, у 2013 році на ім`я [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на спірний гараж, а рішенням виконкому Червоноградської міської ради від 26.03.2013 йому присвоєно поштову адресу [ADDRESS] . Після смерті матері позивачка зареєструвала право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться спірний гараж, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.11.2019 та 26.11.2019 виготовила технічний паспорт, з якого убачається, що гараж є капітальною будівлею, площею 19,9 кв. м, зведеною у 1967 році. Поряд із цим, [PERSON] відмовлено постановою нотаріуса №1251-02-31 від 15.11.2024 у видачі свідоцтва на гараж по [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які\~\~кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності. Відповідно до п.3.1 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі за текстом рішення - Лист Вищого Спеціалізованого Суду України) зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Судом встановлено, що спірний гараж побудований у 1967 році, що підтверджується технічним паспортом, виданим КП Львівської обласної ради Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації від 26.11.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі і на спірний гараж, регулювалася, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української\~\~РСР, затвердженою\~\~31 січня 1966 року,\~\~яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56 (оскільки гараж побудовано у 1967 році) (надалі Інструкція №56) Так, відповідно до ст. ст. 1, 2 Інструкції №56 реєстрацію\~ будинків\~ з\~ обслуговуючими\~ їх\~ будівлями \~ і\~ спорудами\~ та\~ домоволодінь у\~ містах\~ селищах\~ міського\~ типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Об`єктами\~ реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. В подальшому, порядок реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб визначав\~ Наказ «Про затвердження Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб» № 31/1056 від 19 січня 1996, який не передбачав окремої реєстрації права власності на гараж та втратив чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 327 (z1216-12\~) від 02.07.2012 року. Таким чином, відсутність правовстановлюючого документа на спірний гараж не є свідченням його самовільного будівництва, оскільки відповідно до описаної вище інструкції на час побудови спірного гаражу така реєстрація не проводилась.\~ Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруду та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано\~ лише питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. У постанові ВСУ від 13 червня 2012 року № 6-54цс12 та постанові ВС від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц зазначено, що право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. До 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою КМ України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають, проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № ( 8.4-35//18/1). Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А. 3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, у якому, зокрема, роз`яснюється: по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття\~постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складає бюро технічної інвентаризації. З досліджених судом доказів вбачається, що гараж є завершеним об`єктом капітального будівництва, не є самочинним, йому присвоєно адресу, виготовлені технічні паспорти, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що спірний гараж є об`єктом спадкового майна. Також суд вважає доведеним, що гараж належав [PERSON] , після смерті якого увійшов до складу спадщини і був прийнятий його дружиною [PERSON] , яка не оформила належним чином свої спадкові права. Після смерті останньої спадкоємцем стала позивачка [PERSON] . Заперечення відповідача щодо наявності іншого спадкоємця [PERSON] спростовуються матеріалами справи, оскільки остання надала письмові пояснення, в яких підтвердила, що спадщину після смерті матері не приймала, відмовляється від будь-яких претензій щодо спірного майна та не заперечує проти задоволення позову. Вимогами ст. 392 ЦК України та наданими до неї роз`ясненнями у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 року у справі №\~227/3750/19. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 10 визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.\~У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, з метою недопущення порушення спадкових прав позивачки [PERSON] , яка є спадкоємцем по закону щодо спірного майна та після смерті спадкодавця вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, тому суд вважає, що позовні вимоги спадкоємця-позивачки першої черги в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1211,20 грн,

Outcome: approved