Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Свистович Ю.П. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 3 жовтня 2003 року він та відповідачка уклали шлюб, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2846 від 03.10.2003. Від даного шлюбу мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] (повнолітня особа) та [PERSON] , [INFO] . Указує, що на протязі останніх кількох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом більше трьох років спільне сімейне життя, а також спільне господарство вони не ведуть і проживають окремо. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та сімейні стосунки. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними виникають конфлікти, свідком яких нерідко була їхня неповнолітня дитина, що тяжким чином впливало на її психічний стан та кожен раз спричиняло йому та їй душевні страждання. Вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ним та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та, за його глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Додатково зазначив, що є діючим військовослужбовцем і проходить військову службу за призовом під час мобілізації. Крім того, зазначає, що відповідачка у 2024 році захворіла на тяжку хворобу, внаслідок чого їй була надана I група інвалідності, підгрупа «Б». При чому відповідачка потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. Догляд за останньою здійснює старша донька [PERSON] . З огляду на хворобу відповідачки вважає, що подальше збереження інституту сім`ї між ними є неможливим. Зважаючи на вищенаведене, просив суд розірвання шлюбу, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції згідно актового запису № 2846 від 03.10.2003. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що 13.09.2021 вона втратила ненароджену дитину. Внаслідок чого стала часто хворіти, хвороба прогресувала, відбулися психічні розлади, обумовлені пошкодженням головного мозку, через що її було госпіталізовано у психіатричне відділення медичного закладу. Указувала, що рішенням міжрайонної спеціалізованої психіатричної медико-соціальної експертної комісії № 2 комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Брижицькій Н.С. 05.03.2024 встановлено першу «Б» групу інвалідності, строком до 01.04.2027 з висновком потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги. У зв`язку із захворюванням перебуває на пенсії по інвалідності, яка у 2025 році складає 2\~361 грн, не працює, інших доходів немає, проживає з двома доньками, повнолітня з яких є студенткою та матір`ю пенсіонеркою похилого віку. Відзначає, що потребує матеріальної допомоги [PERSON] , а останній може її надати шляхом сплати щомісячно аліментів на її користь на її утримання, оскільки служить у ЗС України, а отже має стабільний заробіток. З огляду на наведене просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з цим позовом. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи 23.04.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Бобровій Ю.Ю. (а.с. 16). 25.04.2025 ухвалою судді дану цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 17). 16.05.2025 до Личаківського районного суду м. Львова надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 20.05.2025 ухвалою Личаківського районного суду м. Львова зустрічний позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 48), здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 17.06.2025. 17.06.2025 у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 25.06.2025. 25.06.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку із клопотанням представника [PERSON] адвоката Жовневровича О.В. 24.07.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку із клопотанням представника [PERSON] адвоката Жовневровича О.В. 04.08.2025 у судове засідання сторони не з`явилися, представники сторін подали до суду заяви, в яких не заперечили щодо проведення судового засідання без їх участі. З огляду на наведене, із урахуванням того, що сторонами подано до суду відзив та відповідь на відзив, суд вирішив справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Аргументи учасників справи У відзиві на зустрічну позовну заяву [PERSON] просив суд звернути увагу на те, що [PERSON] є особою з інвалідністю першої групи, яка потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги, який здійснює старша повнолітня донька. Зазначає, що на даний момент постійно перебуває на сході України, виконуючи обов`язки військової служби, однак здійснює матеріальне утримання своєї сім`ї двох доньок та дружини [PERSON] шляхом регулярного перерахування грошових коштів повнолітній доньці [PERSON] та неповнолітній [PERSON] про що свідчать операції по його банківській картці/рахунку. Відмічає, що він і надалі забезпечуватиме дітей та не проти надавати аліменти на користь самої [PERSON] , незважаючи на характер стосунків, що склалися між нии. Додатково вказує, що після захворювання своєї дружини саме він займався її лікуванням, оформляв відпустки, приїздив у м. Львів і безпосередньо брав участь в догляді за дружиною, придбаваючи ліки і здійснюючи оплату за відповідні курси лікування. На даний момент цим займається старша донька, яка отримує від нього матеріальне утримання (в тому числі і на лікування та догляд [PERSON] ). Також вказує, що певні грошові кошти (власні доходи) він використовує на цілі, пов`язані з проходженням військової служби. Окрім того, зазначає, що у нього відсутнє власне житло і він не буде проживати з [PERSON] за місцем реєстрації. Просить суд врахувати цю обставину при визначенні суми аліментів, зазначає, що між ним та [PERSON] відсутні спори про поділ майна з огляду на те, що він все майно залишив позивачці за зустрічним позовом та дітям. Зважаючи на викладене, просить суд врахувати усі ці обставини та присудити на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій у розмірі 5000 грн на її утримання. Із відповіді на відзив, поданої в інтересах [PERSON] адвокатом Жовнеровичем\~О.В. слідує, що вони не погоджуються із покликаннями позивача за первісним позовом на те, що він її утримує, адже виписки з його рахунків свідчать, що кошти надсилаються саме дітям. Окремо відмічає, що однією із причин захворювання [PERSON] стала втрата ненародженої дитини внаслідок того, що остання, перебуваючи на 6 місяці вагітності була змушена тягнути на 5 поверх свого чоловіка [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння. Після цього факту, на їх думку, плід замер, а 13.09.2021 вона втратила дитину. [PERSON] зловживав алкогольними напоями, проте заради збереження сім`ї вона була змушена про такі факти замовчувати. Звертає увагу суду, що постановою Путивльського районного суду Сумської області від 21.06.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Покликається на тяжкий матеріальний стан, оскільки вся пенсія матері та її пенсія використовуються виключно на її лікування та підтримку її здоров`я. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 03.10.2003 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2846 від 03.10.2003 (а.с. 21). Від цього шлюбу мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Згідно виписного епікризу, виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого підтверджується психоневрологічне захворювання та погіршення у зв`язку з цим здоров`я та фізичного стану [PERSON] (а.с. 40-47). Відповідно довідки № 1903д від 13.05.2025 та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 411А/2025 встановлено, що [PERSON] проходила лікування та обстеження в умовах стаціонару у Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері з 06.05.2025 по 28.05.2025 з приводу психоневрологічного захворювання (а.с. 33, 65-66). Інформація про окремі операції по банківській картці/рахунку [PERSON] за період з 01.09.2022 року по 24.05.2025 року підтверджує, що останній систематично здійснює перекази грошових коштів своїм дітям [PERSON] та [PERSON] (а.с. 55-62). Дані про отримані доходи та видатки [PERSON] з 1 січня 2022 року по травень 2025 року підтверджуються Витягом з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів (а.с. 91-94). . Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що первісний позов слід задовольнити з огляду наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо протягом тривалого часу, а тому примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд, також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Водночас, вирішуючи питання підставності зустрічного позову про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить із того, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (частини перша, друга статті 76 СК України). Частинами першою, другою статті 77 СК України передбачено, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. За приписами частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналіз норм статей 75 і 76 СК України, дає підстави для висновку про те, що аліменти (зобов`язання) на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя (в тому числі встановлена протягом одного року після розірвання шлюбу); потреба в матеріальній допомозі (нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення), а також можливість надання такої матеріальної допомоги. Потреба матеріальної\~допомоги полягає\~в тому,\~що особа\~є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особи коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму (вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжя пенсії, державній пільг, субсидій, наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо. При цьому, сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги тільки за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Зазначені вище фактори підлягають доведенню в судовому процесі.

Outcome: partial