Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики № 79326242 в розмірі 23540,14 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 24.06.2024 між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 БАНК») укладено договір позики № 79326242, який підписано електронним підписом відповідачки та на підставі якого остання отримала кредитні кошти на умовах визначених договором. 14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 23540,14 грн., з яких: 6075,19 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2702,24 грн. заборгованість за процентами, 14762,71 грн. заборгованість за пенею. Ухвалою судді від 18.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, запропоновано відповідачці подати відзив на позовну заяву (а.с. 40-41). На адресу суду надійшов відзив [PERSON] в якому вона просила суд відмовити у стягненні пені, відсотків та судового збору, стягнути лише основну суму позову 6075,19 грн. з можливістю її розстрочення, звільнити її від сплати судового збору, як соціально вразливу особу, а у разі задоволення частини позову розглядати справу без судового збору з її сторони. Відзив мотивує тим, що перебуває у декретній відпустці, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, немає постійного доходу, існує за рахунок державної допомоги. Зазначає, що будьяке фінансове навантаження загрожує мінімальним умовам існування її родини, що незгодна з надмірною сумою позовних вимог та просить суд зменшити розмір неустойки (пені), як непропорційну наслідкам порушення зобов`язань посилаючись на норми ст.ст. 3, 509, 551 ЦК України. Не заперечує факту отримання позики та погоджується погасити основну суму боргу 6075,19 грн. у розстрочку, проте просить не стягувати з неї пеню у розмірі 14762,71 грн., відсотки в розмірі 2702,24 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Також, просить врахувати її статус матері трьох дітей, перебування у декретній відпустці, відсутність доходу та готовність до часткового виконання зобов`язань. Представником позивача подано відповідь на відзив в якому представник зазначила, що ознайомившись з відзивом відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що відповідачка через особистий кабінет на веб сайті позичкодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе та підтвердила умови тримання позики, після чого позичкодавець надіслав відповідачці за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс коду, який відповідачка використала для підтвердження підписання договору. Враховуючи викладене та те, що обставини на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву є необґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладеного правочину, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених у постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги, тому вважає що наведені твердження відповідачки як і сам відзив в цілому являються викладенням суб`єктивних міркувань сторони відповідача щодо даної цивільної справи та намаганням уникнути відповідачкою виконання взятих на себе зобов`язань. Крім цього просила суд витребувати від АТ «КБ Приватбанк» інформацію про імітування банківської картки, виписку з карткового рахунку, а також інформацію щодо номеру телефону відповідачки (а.с. 59-64) Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу без її участі, а також у відповіді на відзив просила судові засідання проводити за відсутності представника, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 5, 64). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила (а.с. 49). За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відтак, справа розглядається за правилами спрощеного провадження на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 24.06.2024 між [PERSON] та ТОВ «1 БАНК» у режимі онлайн укладено договір позики № 79326242, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язуються передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строку для задоволення власних потреб шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позичкодавцеві таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку, або достроково та сплатити позичкодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно умов договору відповідачка отримала кредит у сумі 2000,00 грн. строком на 30 днів до 23.07.2024, денна процентна ставка/день 0,98%, яка діє протягом строку договору визначеного п.п. 2.2, п. 2 договору тобто строком на 30 днів, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 2,70%, пеня 2,7%, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 2463,47%, орієнтовна загальна вартість позики у грн.. 25888,00 грн. Також, 24.06.2024 відповідачка ознайомилася та підписала паспорт споживчого кредиту (позика на умовах повернення в кінці строку позики) інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (а.с. 6-11). 01.07.2024 між [PERSON] та ТОВ «1 БАНК» у режимі онлайн укладено додаткову угоду № 79326242 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79326242 від 24.06.2024, якою на підставі звернення позичальника здійсненого за допомогою засобів інформаційно комунікаційної системи, позичкодавець збільшує суму наданої позичальнику позики 2000,00 грн на 6000,00 грн., таким чином загальний розмір позики становив 8000,00 грн., серед іншого викладено в новій редакції орієнтовну реальну річну процентну ставку 2698,17 % та орієнтовну загальну вартість позики 9940,40 грн, розрахунок денної процентної ставки 0,98% в день. Також, додатковою угодою внесено зміни до додатку № 1 договору та викладено його в новій редакції (а.с. 12-14). Згідно розрахунку здійсненого ТОВ «1 БАНК» заборгованість [PERSON] станом на 24.06.2024 за кредитним договором № 79326242 становить: 6075,19 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2702,24 грн. заборгованість за відсотками, 14762,71 грн. заборгованість за пенею (а.с. 65-68). 14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, згідно з умовами якого ТОВ «1 БАНК» відступило за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство з повернення кредитів» права грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. У подальшому 28.07.2021, 13.06.2022 та 26.11.2024 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткові угоди за номерами 2, 7 та 44, (а.с. 15-20, 70-73). Відповідно до п. 1.2 договору, перехід від ТОВ «1 БАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 26.11.2024 між ТОВ «1 БАНК» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників № 38 за договором факторингу № 14.06.2024 від 14.06.2021 (а.с. 21, 74). Згідно з реєстром до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] в розмірі 23540,14 грн. за кредитним договором № 79326242, з яких: 6075,19 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2702,24 грн. заборгованість за відсотками, 14762,71 грн. заборгованість за пенею (а.с. 22). Сума заборгованості за кредитним договором № 79326242 від 24.06.2025 також підтверджується розрахунком позивача (а.с. 23). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Як вбачається з ч.ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:\~ електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;\~ електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;\~ аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої обов`язки за кредитним договором, що не заперечується відповідачкою, в той час як остання належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у загальному розмірі 23540,14 грн. З наданих до суду доказів вбачається, що відповідачку повідомлено, що у разі надання їй кредиту остання за договором зобов`язана сплачувати платежі по кредиту зокрема відсотки, пеню розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі та паспорті споживчого кредиту, з яким вона ознайомилася та без будь-яких заперечень підписала. Таким чином, відповідачку повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені нею у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір відсотків та пені, які відповідачка зобов`язана повернути ТОВ «1 БАНК» разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою позичальнику у кредит. Суд звертає увагу на те, що паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення кредитного договору, метою якого є повідомлення позичальника про умови надання кредиту у відповідній установі, у разі непогодження позичальника із викладеними у ньому умовами останній має право відмовитися від отримання відповідної фінансової послуги. У той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка належним чином ознайомлена та погодилася із умовами надання кредиту, що останньою не заперечується, та відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання. Оскільки у встановлений договором строк відповідачка не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти та пеню, у позивача виникло право на їх стягнення в примусовому порядку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачкою не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідачка вважає, що розмір пені є неспівмірним. Однак, у відзиві на позовну заяву немає пояснень, на чому ґрунтується такий висновок, чому розмір пені значно перевищує розмір збитків позивача, незбалансований із ними, не надано розрахунку для зменшення розміру пені, не наведено обґрунтування на скільки та з огляду на які обставини, на її думку, потрібно зменшити розмір пені, про стягнення якої просить позивач. Лише цитування норм права щодо їхнього застосування з висловленням незгоди із пенею, та нагадуванням про право суду зменшити розмір пені недостатньо для того, щоб зменшити розмір пені. Посилання відповідачки на її статус матері трьох дітей, перебування у декретній відпустці, відсутність доходу готовність до часткового виконання, як на підставу невиконання умов договору, суд вважає неналежними, так як уклавши кредитний договір на умовах, викладених в ньому, відповідачка тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати його умови. Водночас вказані обставини можуть бути підставою для звернення відповідачки до суду з заявою в порядку ст. 435 ЦПК України. Щодо клопотання представника позивача, зазначеному у відповіді на відзив про витребування доказів щодо підтвердження перерахування коштів відповідачу та первинних документів бухгалтерського обліку, застосовуються приписи статті 84 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Так, положення ч. 2 ст.\~84\~ЦПК України є імперативними нормами, що свідчить про неухильне їх дотримання особою, яка звертається із відповідним клопотанням. \~ \~ \~ \~З відповіді на відзив вбачається, що позивач не звертався із відповідними запитами про надання інформації, що містить банківську таємницю до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та у наданні такої інформації було відмовлено, водночас наводить відповідні обґрунтування для відмови у наданні запитуваної інформації, в тому числі неможливість отримання первинних документів бухгалтерського обліку у первісних кредиторів, оскільки це не передбачено договорами факторингу. \~ \~ \~ \~Суд відхиляє твердження позивача в цій частині, оскільки за приписами частини 1 статті 517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, як це передбачено умовами договору факторингу № 14/06/21 (п. 4.1- клієнт зобов`язується надати документацію по боржниках, зазначених в Реєстрі боржників протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, але в будь якому разі не раніше для сплати фактором ціни продажу заборгованості). \~ \~ \~ \~Таким чином, представник позивача звертаючись з даним позовом до суду, повинна була отримати від первісних кредиторів первинні документи, які підтверджують укладення кредитних договорів та договорів позики, що повністю кореспондується з приписами частини 1 статті 517 ЦК України. \~ \~ \~ \~Крім того, наведені представником позивача обґрунтування наголошують про неможливість розкриття інформації банком будь-якій особі, але не вказують на неможливість звернення до банку для отримання інформації. Проте, надання до суду доказів звернення для отримання цього доказу самостійно та неможливості самостійного отримання заявлених доказів є обов`язковим. \~ \~ \~ \~Представник позивача приписи пункту 4 частини 2 статті 84\~ЦПК України не виконала, отже клопотання про витребування доказів задоволенню не підлягає. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід також стягнути 3028,00 грн. понесених і документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved