Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2025 було розірвано. Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу сторони набули спільну сумісну власність квартиру загальною площею 90.3 кв.м, житловою площею 50.6 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно було придбано шляхом фінансування будівництва та укладення з «ВінІнвестБуд» відповідного договору. Згідно Інформаційної довідки № 432002407 від 19.06.2025 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1057791405101; номер відомостей про речове право: 16952921; дата державної реєстрації: 13.10.2016 року; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31916256 від 18.10.2016, [PERSON] , Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька обл; розмір частки -1; власник квартири за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] . Оскільки вказана квартира була придбана сторонами під час перебування у шлюбі, тому є спільним майном подружжя і Позивач вважає, що має право на частку вказаної квартири. На підставі викладеного позивач просить визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . В порядку поділу спільної сумісної власності колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , визнати право власності за [PERSON] на 1/2 (ідеальну) частку квартири за адресою: [ADDRESS] , та за [PERSON] визнати право власності на 1/2 (ідеальну) частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. Крім того, витребувано в ТОВ «ВінІнвестБуд» належним чином завірену копію договору про участь у фонді фінансування будівництва (або іншого договору), укладеного між [PERSON] та ТОВ «ВінІнвестБуд», яким передбачалися умови та порядок набуття у власність об`єкта інвестування, та у зв`язку з підписанням та виконанням якого [PERSON] було видано довідку про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування від 28.09.2016 року, та передано у власність об`єкт нерухомості, а саме квартиру [ADDRESS] . Відповідач правом на відзив не скористався. В підготовче засідання сторони не з`явились. Представник позивача адвокат Кобзіна А.С. подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідачки адвокат Зубань О.О. подав заяву про розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Позовні вимоги відповідачка визнає у повному обсязі і не заперечує щодо їх задоволення. Також просив вирішити питання щодо судових витрат. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про прийняття визнання позову та задоволення позовної заяви. Судом встановлено, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2025 (справа №127/8848/25) розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , який було зареєстровано 10.02.2007 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом № 246. З витягу № 432002407, сформованого 19.06.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . На виконання\~вимог ухвали\~від 03.07.2025\~ТОВ «Вінінвестбуд»\~надало відповідь,\~з якої\~вбачається,\~що товариство\~не може\~надати копію\~договору про\~участь у\~фонді фінансування\~будівництва укладеного\~з [PERSON] ,\~оскільки вся\~документація за\~2016\~рік була\~знищена в\~зв`язку з\~закінченням терміну\~зберігання. Згідно висновку про вартість майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності Вінницькою торгово-промисловою палатою, ринкова вартість нерухомого майна трикімнатної квартири [ADDRESS] , станом на 24.06.2025 становить 4024595,00 грн. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині щодо права спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Спірне нерухоме майно було придбано сторонами в справі під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вказана обставина також визнається і відповідачем у справі. Відповідно до ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі та є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем позову в даному випадку не суперечить чинному законодавству, зважаючи на положення ст.319 ЦК України, та таке визнання не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, іншого судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку про прийняття визнання позову та його задоволення у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України з огляду на визнання відповідачем позову суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду за вимогу щодо поділу спірної квартири, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом за вимогу щодо поділу спірної квартири, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11. На підставі викладеного,

Outcome: approved