Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 31 липня 2025 року позов [PERSON] до Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради, державний реєстратор прав на нерухоме майно Бойко Олексій Анатолійович Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, про визнання незаконними та скасування рішень держаного реєстратора, скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Витребувано від Запорізької міської ради на користь\~ [PERSON] квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1378079023101. У задоволенні інших позовних вимог відмовити. Стягнуто із Запорізької міської ради на користь\~ [PERSON] судовий збір у розмірі\~1937,60 грн., призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 15 год 00 хв 12 серпня 2025 року, встановлено позивачеві строк для подання до суду доказів щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу до 05 серпня 2025 року. 04 серпня 2025 року представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 36000,00 грн. Разом із заявою представником позивача подані до суду письмові докази, що підтверджують розмір зазначених витрат. Інші учасники справи заяв з процесуальних питань щодо розподілу судових витрат до суду не подавали. Питання про судові витрати вирішується судом без повідомлення\~учасників справи\~(ч.\~3\~ст.\~270\~ЦПК України). Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд керується наступним. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Питання щодо розподілу витрат понесених позивачем на оплату судового збору вирішено судом в рішенні від 31 липня 2025 року. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦК України). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Водночас законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Реалізація принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат на правничу допомогу, які позивач очікувала понести у зв`язку із розглядом справи, викладеному у восьмому абзаці дванадцятої сторінки позову (т. 1 а.с. 6 зворот), представник позивача зазначив, що позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24000,00 грн. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представник позивача адвокат Сердюк Р.В. подав до суду: -копію витягу з договору № 546 про надання правничої допомоги договору про надання правової від 15.11.2019, укладений між позивачем та адвокатом Сердюком Р.В., з якого вбачається, що гонорар адвоката за представництво інтересів позивача в даній справі в суді першої інстанції визначений сторонами договору у фіксованому розмірі в сумі 36000,00 грн.; -копію акту прийому-передачі виконаних робіт від 04.08.2025, складений позивачем та адвокатом Сердюком Р.В.; -копію довідки про підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних та їх вартість від 04.08.2025, підписану позивачем та адвокатом Сердюком Р.В. Відповідач клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката до суду не подав. Позивач звернулася до суду з позовом, який містив три вимоги немайнового характеру, з яких судом задоволено лише одну. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/3 розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених її представником до відшкодування, тобто 12000,00 грн. Відшкодування відповідачеві витрат на правничу допомогу в зазначеному розмірі, на переконання суду, відповідатиме критерію реальності наданих адвокатом послуг, розумності їхнього розміру, складності справи. Отже, заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial