Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 131 950 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 1 319,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2023 між ними було укладено договір позики, який посвідчений нотаріально та за умовами якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 131 950 грн, що за згодою сторін є еквівалентом 3 500 доларів США, та в свою чергу відповідач зобов`язався повернути борг до 07.03.2024. В обумовлений сторонами термін, відповідач гроші не повернув, чим порушив домовленість між ними. Таким чином, позивач дійшов висновку про те, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання, передбачені укладеним договором позики та такі дії відповідача є неправомірними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11.10.2024 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано не було, конверт повернувся з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем до суду відзиву на позовну заяву подано не було, позивачем додаткових пояснень також до суду подано не було. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 29.11.2023 [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вовком Т.Р., зареєстрований в реєстрі за № 3336 (далі - Договір). Відповідно до п. 1 Договору, позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 131 950 (сто тридцять одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, що за згодою сторін є еквівалентом 3 500 (три тисячі п`ятсот) доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 3 Договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у сумі, яка становить 131 950 (сто тридцять одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок до сьомого березня дві тисячі двадцять четвертого року. Згідно п. 14 Договору, цей договір є укладеним з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до п. 2 Договору, грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору, що підтверджується підписами сторін на даному договорі. За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та у порядку, що передбачені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За нормою ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимог ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до п. 4-5 Договору, при поверненні усієї суми позики оформляється заява позикодавця про повернення грошових коштів, підпис на якій має бути нотаріально засвідчений, сьомого березня дві тисячі двадцять четвертого року, о 13 годині 00 хвилин, у приміщенні приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Вовка, Т.Р. За домовленістю сторін, може бути призначене інше місце або час оформлення заяви про повернення грошових коштів. Позика вважається повернутою в момент підписання позикодавцем заяви про повернення грошових коштів, у сумі, яка встановлена в п. 3 даного договору, підпис на якій має бути нотаріально засвідчений. Убачається, що позика не була повернута, оскільки в матеріалах справи відсутня нотаріально посвідчена заява позикодавця про повернення грошових коштів. Відповідач жодних доказів на спростування вищезазначеного не надав, таким чином суд доходить висновку про задоволення вимог [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 319,50 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved