Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі\~ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між Між ТОВ «Споживчий центр» (надалі Кредитодавець) та [PERSON] (надалі Позичальник) 18.09.2024 р. укладено Кредитний договір (оферти) № 13.09.2024-100002159. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 24000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 18.09.2024, строком на 140 днів. Відповідно до Договору від 18.09.2024 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 24000 грн. строком на 140 днів, [PERSON] 18.09.2024 отримала кредитні кошти у розмірі 24000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову, утворилась заборгованість у розмірі 61459.63 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 23380.88 грн., по процентам в розмірі 26318.75 грн., по неустойці 11 760 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». З урахуванням викладеного, ТОВ «Споживчий центр»\~\~просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву та подання клопотання про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням сторін. Ухвалу суду про відкриття провадження відповідач отримала 30 липня 2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Представником відповідача - адвокатом Василюк В.В. 19 серпня 2025 року подано клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про виклик не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, укладено кредитний договір № 13.09.2024-100002159. Сума кредиту 24000 грн. Строк на який надається кредит 140 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 04.02.2025. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 24000 грн. підтверджено повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Згідно якого між позивачем та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів, відповідно до зазначеного договору успішно перераховано кошти на платіжку картку відповідача. (а.с.41) Зазначені реквізити банківської карти у повідомленні співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у договорі (заявці). Згідно п.1 ч.2 ст.11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч.1 ст.203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором, заборгованість відповідача складається із основного боргу 23380,88 грн., процентів за період з 18.09.2024 по 04.02.2025 26318,75 грн., неустойки -11760,00 грн., а всього 61459,63 грн. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Разом з тим, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено і станом на час розгляду даної справи він триває. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19. Так, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Слід зазначити, що розрахунок неустойки, проведений позивачем в період дії в Україні воєнного стану. Відтак, з огляду на положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки у розмірі 11760 гривень, оскільки відповідач звільняється від сплати указаного виду відповідальності згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 49699,63 гривень, що складається з основного боргу в розмірі 23380,88 грн., нарахованих процентів в сумі 26318,75 гривень. Оскільки позов задовольняється судом частково, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial