Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

14.08.2025 [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території громадянки України [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14.08.2025 заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). В обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що [INFO] у м. Маріуполь Донецької області, померла її мати - [PERSON] , [INFO] , однак зареєструвати смерть матері у встановленому законом порядку заявниця не змогла, оскільки свідоцтво про смерть, копія якого була надана заявницею, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку з цим, заявниця не може зареєструвати смерть своєї матері відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та реалізувати свої спадкові права. 14.08.2025 від заявниці до суду надійшла заява у якій вона просила провести розгляд справи за її відсутності. Заявниця та представник заінтересованої особи, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу в судовому засіданні за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Законом України від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п. 7 ст. 1-1 Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. У свою чергу відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 376 від 28.02.2025 - Маріупольський район Донецької області віднесено до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих з 04.03.2025 (код UA14140000000070889). Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується; копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №229 від 18.02.1985; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №92. 16.07.2024 незаконно утвореним органом так званої «Донецької Народної республіки» на тимчасово окупованій території видано свідоцтво про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , в якому зазначено, що вона померла [INFO] у м.Маріуполь (а.с. 7). Державна реєстрація смерті громадянки [PERSON] не була проведена на території України, оскільки документи, які є у заявниці, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що заявницею надані документи, які свідчать про смерть її матері [PERSON] , реєстрація її смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива через об`єктивні причини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заяви [PERSON] та встановити факт смерті її матері [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Маріуполь Донецької області, яка померла [INFO] у м. Маріуполь Донецької області. При ухваленні рішення судом також враховано, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зазначав, що «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного». Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень п. 16 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» для даної категорії справи судовий збір не справляється.

Outcome: approved