Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Головне управління ПФУ в Полтавській області (далі Позивач) в особі представника звернулося до суду з вказаним позовом, в якому вказано, що [PERSON] (далі Відповідач) перебуває у Позивача на обліку та отримує пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» Відповідач навчався на денному відділенні з 01.09.2021 по 30.06.2025. З інформації від Міністерства освіти і науки України було встановлено, що Відповідач припинив навчання 03.07.2023, про що не повідомив Позивача. Внаслідок цього за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 утворилася переплата пенсії у розмірі 8921,22 грн., яку Відповідач добровільно не сплачує. Просить стягнути з Відповідача на користь Позивача надмірно отримані кошти у вказаному розмірі, а також стягнути судові витрати. Відповідач надав суду заяву, в якій повністю визнав позовні вимоги, а також просить це врахувати при розподілі судових витрат. Інші клопотання не надходили. Ухвалою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.07.2025 продовжений процесуальний строк на десять днів з дня отримання копії ухвали на усунення недоліків. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 14.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідач перебуває у Позивача на обліку та отримує пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» Відповідач навчався на денному відділенні з 01.09.2021 по 30.06.2025. З інформації від Міністерства освіти і науки України було встановлено, що Відповідач припинив навчання 03.07.2023, про що не повідомив Позивача. Внаслідок цього за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 утворилася переплата пенсії у розмірі 8921,22 грн., яку Відповідач добровільно не сплачує. Відповідно до\~ст.\~60\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення осіб,\~звільнених з\~військової служби,\~та деяких\~інших осіб»,\~пенсіонери зобов`язані\~повідомляти органам\~пенсійного забезпечення\~про обставини,\~що спричиняють\~зміну розміру\~пенсії або\~припинення її\~виплати. В\~разі невиконання\~цього обов`язку\~і одержання\~у зв`язку\~з цим\~зайвих сум\~пенсії пенсіонери\~повинні відшкодувати\~органу пенсійного\~забезпечення заподіяну\~шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду. Стаття 1215 ЦК України передбачає, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто законом встановлено два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1, 4 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З врахуванням того, що відповідач визнав позов, заявивши про це в заяві, поданій на адресу суду до початку розгляду справи по суті, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням обставин, що підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, які у своїй сукупності є достатніми, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Поряд з цим, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Окрім того, з врахуванням того, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 50 % судового збору, та повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору при поданні позовної заяви.

Outcome: approved