Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що 14.01.2017 року позивач та відповідач уклали шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.01.2017 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. У шлюбі у них народилися двоє дітей, син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , про що в Книзі реєстрації народжень 30 червня 2017 року зроблений відповідний актовий запис №375, видане Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , про що в Книзі реєстрації народжень 29 листопада 2019 року зроблений відповідний актовий запис №574, видане Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. 3 кінця травня 2022 року сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З лютого 2024 року вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося, шлюб розривають з тієї причини, що вони не зійшлись характерами та поглядами на життя, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. З ініціативи відповідача між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставали їх діти, що таким чином впливало на їх психічний стан. Між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки один до одного. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України. Відповідач не приділяє уваги сім`ї, тому позивачка дійшла до висновку, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому вимушена звернутися до суду, для розірвання шлюбу. Вказує подальше сумісне життя, примирення між позивачем та відповідачем і збереження сім`ї є неможливим. Діти залишаються проживати з позивачкою та повністю перебувають на її утриманні. відповідач у добровільному порядку не погоджується надавати допомогу на утримання дітей, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. 2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 10 червня 2025 було відкрите провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками було надіслано 13.06.2025 року рекомендованим повідомленням та у відповідності до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Станом на день розгляду справи відповідач не надав до суду відзиву чи заперечення на позовну заяву. Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило. Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. 3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №14. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.06.2017 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.11.2019 року. Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи №7067/22-13 та №7567/22-13 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З позову, вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, зокрема інтересам дружини, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Крім того, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивача на матеріальне утримання дітей з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей, суд бере до уваги інтереси дітей, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач обґрунтованим, в зв`язку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, відповідно до положень статті 183 СК України. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 СК України, звернутись до суду про їх зміну. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №23 від 01.05.2025 року. Враховуючи те, суд визнав позовні вимоги обґрунтованими та задовольнив їх повністю, тому з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1211, 20 грн. Також, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів, судовий збір відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved