Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Позивач КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» заборгованість за послуги з надання гарячої води та постачання теплової енергії в сумі 35 121 грн 52 коп. та понесені судові витрати в сумі 3 028 грн. Свої вимоги мотивують тим, що КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з постачання гарячої води і теплової енергії споживачам м. Горішні Плавні. Позивач надає комунальні послуги відповідачу [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . У результаті невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на вересень 2024 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 35 121 грн 52 коп. за період з березня 2020 року по вересень 2024 року включно, яка включає основний борг у сумі 34 345 грн 26 коп., інфляційні втрати в сумі 637 грн 15 коп. та 3% річних від простроченої суми в сумі 139 грн 11 коп. Заочним рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 04.06.2025 цивільний позов Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» до [PERSON] задоволено частково на користь Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 31 773 (тридцять одна тисяча сімсот сімдесят три) грн 61 (шістдесят одну) коп стягнуто з відповідача. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Відповідач [PERSON] подала заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 14.07.2025 задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 14.07.2025 за позовом Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заочне рішення у справі №534/149/25 за цивільним позовом Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. На адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Першина С.М. надійшов відзив, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» у повному обсязі з наступних підстав: Позивач не надав документів, що підтверджують факт проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , або належність їй на праві власності квартири, до якої позивачем постачаються послуги, у період з березня 2020 року по вересень 2024 року. Довідка про склад сім`ї, складена позивачем, не є належним доказом, оскільки не відповідає вимогам законодавства (зокрема позивачем не надано витяг з реєстру територіальної громади або паспортні дані відповідача). Також позивач не надав документів, що підтверджують факт надання комунальних послуг (акти готовності будинку до опалювального сезону, рішення про початок/кінець опалювального сезону), а нарахування заборгованості не є доказом надання послуг. Крім того, позивач не надав доказів щодо обсягів спожитої теплової енергії та гарячої води, щомісячних актів зняття показів лічильників, розрахунків розподілу між співвласниками будинку, технічної документації на квартиру чи відомостей про зареєстрованих осіб. Надані документи (рішення виконкому від 26.10.2021 №293, наказ КВП від 21.01.2019 №25-а, рішення від 23.10.2012 №430) не підтверджують обґрунтованість нарахувань за період з березня 2020 року по жовтень 2021 року. Довідка про нарахування не є первинним бухгалтерським документом, не містить обов`язкових реквізитів і не відображає господарських операцій. Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованим через невідповідність сум (12611,60 грн у розрахунку проти 11900,00 грн у довідці) та відсутність дат платежів. Відповідач також посилається на постанови Верховного Суду від 22.09.2021 (справа №463/3724/18) та від 14.09.2021 (справа №910/14452/20), які підтверджують тягар доказування позивача та необхідність надання належних доказів. Позивач не обґрунтував свої вимоги, а нові докази не можуть бути прийняті без поважних причин. Також відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимог КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні», відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та розглядати справу без участі відповідача та його представника. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся на адресу суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з постачання гарячої води і теплової енергії (опалення) споживачам м. Горішні Плавні. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» займається економічною діяльністю, зокрема постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, проведення інших будівельно-монтажних робіт. Отже, підприємство створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів в послугах централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж. Згідно ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; з послуг з постачання гарячої води суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії, призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), що постачається до житлового приміщення шляхом транспортування через магістральні теплові мережі та внутрішньобудинкові розподільчі системи. Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно договору, що оформляється на основі типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Частиною 2 ст. 7, ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг. Відповідач не виконав обов`язок укласти договір з виконавцем послуг в особі КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні». В зв`язку з чим, надання послуги з централізованого опалення здійснювалось у відповідності до положень Закону та Правил. Незважаючи на відсутність письмового договору, фактично між сторонами існували правовідносини з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення, а отже існує й зобов`язання по оплаті отриманих послуг. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відсутність укладеного між сторонами договору не позбавляє споживача обов`язку щодо оплати наданих їм послуг централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води). Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Постанова Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц). Згідно з п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Суд оцінив заперечення відповідача, викладені у відзиві, за критеріями належності, допустимості та достатності доказів (ст. 81 ЦПК України). Відповідач стверджує, що позивач не довів її проживання чи перебування у власності квартири за адресою, зазначеною у позові. Довідка про склад сім`ї, надана позивачем, дійсно не відповідає вимогам Закону №1871-IX, оскільки не є витягом з реєстру територіальної громади. Проте суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься копія заяви [PERSON] про реструктуризацію боргу по опаленню та гарячому водопостачанню від 01.06.2018, а також договір про погашення заборгованості від 06.06.2018, укладений між сторонами спору. Суд бере до уваги, що заява та договір датовані 2018 роком, позивач просить стягнути заборгованість за березень 2020 року по вересень 2024 року. Поряд із цим суд зауважує, що сторони зобов`язані добросовісно користуватись своїми правами. Кожна сторона на підтвердження своїх вимог та заперечень повинна надати належні, допустимі та достатні докази. Відповідач не надала доказів на підтвердження того, що вона не проживала за вказаною адресою у період, за який позивач просить стягнути заборгованість чи не отримувала послуги, або не є ні споживачем, ні власником житла за адресою: [ADDRESS] . Тому суд не бере доводи відповідача в цій частині до уваги. Крім того, відповідач зазначає про відсутність актів готовності будинку чи рішень про опалювальний сезон, відсутність щомісячних актів зняття показів, розрахунків розподілу та технічної документації. Проте на захист своєї позиції не надає контррозрахунку, або доказів фактичного споживання послуг за період, зазначений у позовній заяві. За відсутності належних доказів суд оцінює довідку про нарахування по особовому рахунку № [NUMBER] достатнім доказом для визначення заборгованості. У довідці зазначено види приладів обліку, обсяг спожитої послуги, її вартість по кожному виду послуг помісячно. Крім того, згідно довідки про нарахування майже у кожному місяці відбувалась часткова оплата за спожиту гарячу воду та постачання теплоенергії. Верховний Суд\~неодноразово підкреслював,\~що до\~дій,\~що свідчать\~про визнання\~боргу або\~іншого обов`язку,\~може з\~урахуванням конкретних\~обставин справи\~належати,\~зокрема,\~часткова сплата\~боржником або\~з його\~згоди іншою\~особою основного\~боргу.\~При цьому\~якщо виконання\~зобов`язання\~передбачалося частинами\~або у\~вигляді періодичних\~платежів і\~боржник вчинив\~дії,\~що свідчать\~про визнання\~лише певної\~частини (чи\~періодичного платежу). Таким чином, застосовуючи позицію Верховного Суду у постанові від 14.09.2021 у справі №910/14452/20, на яку посилався представник відповідача, щодо застосування принципу змагальності в частині покладення тягаря доказування на обидві сторони та не вважати встановленою та доведеною обставиною, про яку сторона стверджує, суд відхиляє доводи відповідача, оскільки він не надав жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Відповідач просить застосувати строк позовної давності. Даючи оцінку доводам відповідача в цій частині суд виходить з наступного. Згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 02.04.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З 12.03.2020 на усій території України був встановлений карантин, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Виходячи із приписів п. 12, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, строки позовної давності продовжені на період дії карантину та воєнного стану. Таким чином, на час подання до суду позову за позовними вимогами позовна давність не сплинула. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Порушенням зобов`язання за ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» надає комунальні послуги відповідачу, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією по нарахуванням суми заборгованості. Позивач стверджує, що в результаті невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на вересень 2024 року у відповідача виникла заборгованість за період з березня 2020 року по вересень 2024 року в сумі 35 121 грн 52 коп., інфляційні втрати в сумі 637 грн 15 коп., 3% річних від простроченої суми 139 грн 11 коп., всього заборгованість в сумі 35 121 грн 52 коп. На підтвердження суми заборгованості позивачем надано довідку про розрахунки за період березня 2020 року по вересень 2024 року, з яких вбачається, що відповідачу було нараховано 59 281 грн 27 коп., тоді як відповідач сплатила 27 507 грн 66 коп., що становить заборгованість у сумі 31 773 грн 61 коп. Суд встановив, що відповідно до наданих розрахунків за період з березня 2020 року по вересень 2024 року сума нарахувань становить 59 281 грн 27 коп., платежі відповідача становлять 27 507 грн 66 коп., що підтверджує наявність заборгованості в сумі 31 773 грн 61 коп. за вказаний період. Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 637 грн 15 коп. та 3% річних від простроченої суми в сумі 139 грн 11 коп., суд погоджується з представником відповідача та зазначає, що розрахунок цих сум не відповідає розміру простроченої заборгованості за відповідний період. Оскільки позивач не довів належним чином правильність розрахунків інфляційних втрат та 3% річних, ці вимоги не підлягають задоволенню через їх необґрунтованість. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено достатніми та допустимими доказами розмір заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з березня 2020 року по вересень 2024 року в сумі 31 773 грн 61 коп. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з відсутністю належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води між сторонами тривають. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації, не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів існування заборгованості за основним боргом у сумі 31 773 грн 61 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір розподіляється пропорційно до задоволених вимог. Оскільки позов задоволено частково на суму 31 773 грн 61 коп. із заявлених 35 121 грн 52 коп., судовий збір стягується з відповідача на користь позивача у сумі 2 739 грн 36 коп..

Outcome: partial