Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони 28.10.2017 уклали шлюб, про що складено актовий запис №372. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають із позивачем. Зазначено, що між сторонами виникають сварки, внаслідок яких вони припинили спільне проживання. Сторони не мають взаєморозуміння з багатьох питань, вони байдужі до життя та проблем кожного із них. Спору щодо визначення місця проживання дітей та поділу майна, на даний час немає. Позивач вважає, що збереження сім`ї не є можливим. Таким чином, позивач просить суд, - розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою суду від 02.06.2025 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позов не подав. В судове засідання позивач не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Подано заяву про розгляд справи без позивача та її представника. Просять позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи та не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а сторона позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Врахувавши думку позивача та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 28.10.2017 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області зроблено відповідний актовий запис № 372 та видане свідоцтво про шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 6). Також встановлено, що за час перебування у цьому шлюбі у сторін народилися дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області, актовий запис № 869 (а.с. 6), та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ), актовий запис № 138 (а.с. 7). До того ж, судом не встановлено наявності спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами. Суд враховує позицію позивача про можливість розірвання шлюбу, оскільки сторони разом не проживають, не мають спільного бюджету, спільне господарство ними не ведеться, намірів зберегти сім`ю позивач не має. Відповідачем вказані обставини не спростовані і заперечень не надійшло. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обст авини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною другою ст. 112 СК України, встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Така ж позиція висловлена у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, взаємні почуття між ними втрачені, їх згода на продовження шлюбу відсутня, тобто немає їх вільної і повної згоди на шлюб. Встановлено, що вони мешкають окремо та не підтримують сімейних відносин, а також вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом. Відповідач не надав заперечень щодо розірвання шлюбу. При дослідженні судом фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу, встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення. Так, до початку розгляду справи по суті позивач не змінила предмет або підставу позову, не збільшила та не зменшила розмір позовних вимог, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, а тому суд розглянув цивільну справу у межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі, оскільки намірів зберегти сім`ю сторони не мають, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається, і про це жодна із сторін не заявляли. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved