Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , від імені яких, в свою чергу, діє адвокат Чуприна Є.А., звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою 17.04.2024, в якій просив суд: позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) зі сплати аліментів на утримання доньки, у розмірі 121 106 грн. 50 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що у 2010 році [PERSON] познайомився з [PERSON] , між ними склались близькі стосунки та деякий час вони мешкали разом без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася донька [PERSON] , батьківство відносно якої [PERSON] визнав. 02.09.2015 сторони уклали шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Однак, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2019 у справі №214/7813/18, шлюб між ними було розірвано. Після розлучення донька [PERSON] залишились мешкати з батьком [PERSON] . Оскільки мати жодним чином не цікавилася своєю дитиною, не спілкувалася з нею, ніяким чином не допомагала утримувати, [PERSON] вимушений був звернутися до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, який судом 13.07.2023 у справі №182/5236/21 було задоволено: визначено місце проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] та присуджено стягнення з [PERSON] на його користь аліментів на утримання їх доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) матері дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Із 13.02.2024 та дотепер виконавчий лист щодо стягнення з [PERSON] аліментів перебуває на примусовому виконанні у Саксаганському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З моменту припинення шлюбно-сімейних стосунків [PERSON] з [PERSON] , з донькою вона не спілкується, жодного інтересу до її життя, здоров`я, навчання не проявляє, участі в її матеріальному забезпеченні не бере, аліменти не сплачує, спроб налагодити стосунки не вживає, тим самим демонструючи повну байдужість до дитини. Станом на 01.03.2024 заборгованість її по аліментам на утримання доньки склала у загальному розмірі 121 106 грн. 50 коп. Фактично увесь тягар з утримання дитини лежить на позивачеві та його дружині [PERSON] - мачусі [PERSON] . Вони забезпечують дитину усім необхідним, створили для неї належні умови для проживання, всебічного розвитку, навчання, піклуються про її розвиток, медичне забезпечення, сприяють засвоєнню дитиною культурних та духовних цінностей. Стосунки між [PERSON] та мачухою чудові, побудовані на довірі, мачуха бере активну участь у вихованні падчерки, допомагає у навчанні. Свого часу, [PERSON] з розумінням віднеслась до рішення батька одружитись з [PERSON] та підтримала його у цьому, та після їх одруження завжди з повагою ставиться до мачухи, звертається за допомогою. З огляду на те, що [PERSON] нехтує належним виконанням батьківських обов`язків у відношенні доньки [PERSON] , а її поведінка є винною як свідчення свідомого самоусунення від виконання батьківських обов`язків, тому позивач, будучи батьком [PERSON] та діючи в інтересах та на захист прав дитини, просить позбавити відповідача батьківських прав. За вищевказаних обставин, на переконання позивача, вжиття цього крайнього заходу відповідатиме меті найбільш повноцінного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів доньки. Крім того, з огляду на ухилення [PERSON] від виконання обов`язку зі сплати аліментів та існування заборгованості по їх сплаті станом на 01.03.2024 у розмірі 121 106 грн. 50 коп., позивач просить застосувати до відповідача заходи відповідальності, передбачені ч.1 ст.196 СК України, шляхом стягнення пені за прострочення сплати аліментів, розрахованої за період з 10.08.2021 до 01.03.2024 (993 дні) в межах 100% суми заборгованості по аліментам в силу законодавчих обмежень та з урахуванням правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 12.09.2018 у справі №759/9457/15-ц та від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, що становить 121 106 грн. 50 коп. (загальний розмір розрахованої позивачем пені в межах заявленого періоду склав 588 995 грн. 49 коп.). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.07.2024 матеріали позовної заяви передано для розгляду за підсудністю до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2024 матеріали позовної заяви передано до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 матеріали позовної заяви передано для розгляду за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. 22.01.2025 матеріали позовної заяви надійшли до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю відповідно до ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2024. За результатами автоматизованого розподілу матеріали позову передано у провадження судді Євтушенку О.І. Ухвалою суду від 24.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17.02.2025 задоволено заяву представника позивача Чуприни Є.А. та заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчого комітету Нікопольської міської ради, представленого органом опіки та піклування, про їх участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 04.03.2025, постановленою в судовому засіданні без оформлення окремого документа, за клопотанням представника виконавчого комітету Нікопольської міської ради, представленого органом опіки та піклування, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - службу у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради. Ухвалою суду від 06.03.2025 частково задоволено клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчого комітету Нікопольської міської ради, представленого органом опіки та піклування, про витребування доказів: 1) витребувано зі служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради: акт комісійного обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою її зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] ; інформаціющодо перебування сім`ї малолітньої [PERSON] , [INFO] , на обліку, під соціальним супроводом, звернення членів сім`ї за допомогою спеціалістів КМЦСС, відомих фактів вчинення насильства в сім`ї, неналежного виконання та/або невиконання батьківських обов`язків; з`ясувати позицію [PERSON] , [INFO] , щодо виниклого спору, із відібранням письмових пояснень; 2) зобов`язати виконавчий комітет Нікопольської міської ради, представлений органом опіки та піклування, надати висновок щодо доцільності / недоцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Витребувані відомості з виконавчого комітету Нікопольської міської ради, представленого органом опіки та піклування, надійшли на адресу суду 02.05.2025. Ухвалою суду від 13.05.2025 закрито підготовче провадження у справі з призначенням її до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Чуприна Є.А., беручи участь в судовому засіданні 24.07.2025 в режимі відеоконференції, пред`явлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Додатково [PERSON] зазначив, що він проходить військову службу у ЗСУ, будучи призваним під час загальної мобілізації. На час проходження служби вихованням доньки [PERSON] займається його дружина [PERSON] , стосунки між ними чудові. Мати до доньки жодного інтересу не проявляє вже тривалий час, приблизно з 2016-2018 р.р., участі у вихованні дитини, матеріальному забезпеченні не бере, не спілкується та загалом повністю самоусунулася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків. Проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи у встановленому законом порядку усіма процесуально можливими способами, визначеними ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від неї суду не надходило, правом на подання відзиву на позов вона не скористалася. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчого комітету Нікопольської міської ради, представленого органом опіки та піклування, [PERSON] , беручи участь в судовому засіданні 24.07.2025 в режимі відеоконференції, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що вихованням, матеріальним забезпеченням, навчання, розвитком Августи займається батько [PERSON] , допомагає йому також [PERSON] - його дружина. Мати жодної участі у цьому не бере, жодного разу у школі, де навчається донька, не була. Августа називає мачуху «мама», а також усвідомлено висловлює свою позицію з приводу згоди на позбавлення матері [PERSON] батьківських прав відносно неї. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про свою участь в судовому засіданні не заявив, будучи повідомленим про розгляд справи неодноразово у встановленому законом порядку, причини неявки не відомі. Ухвала суду від 06.03.2025 про витребування доказів службою у справах дітей станом на 05.08.2025 не виконана. Заслухана в судовому засіданні в порядку ст.171 СК України та з дотриманням ст.12.1 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в присутності законного представника [PERSON] та представника органу опіки та піклування, неповнолітня [PERSON] пояснила, що просить позбавити її мати [PERSON] батьківських прав, оскільки мати не бере жодної участі у її вихованні, не проявляє інтересу, не спілкується. Останній раз, коли вона спілкувалась з матір`ю (що було давно), мати поводила себе агресивно по відношенню до неї, та перебувала в неадекватному стані. Через це вона мати побоюється та не має бажання з нею бачитись і спілкуватись. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, який стосується інтересів неповнолітньої дитини, в інтересах якої безпосередньо пред`явлено позов, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання нею відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та його представника проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази у справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, врахувавши позицію учасників справи, заслухавши думку неповнолітньої [PERSON] , інтересів та прав якої безпосередньо стосується спір, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що 02.09.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №439. Ще до укладення шлюбу вони перебували у фактичних шлюбних стосунках, в яких [INFO] у них народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 01.09.2015 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Факт батьківства при реєстрації народження дитини [PERSON] визнав. У зв`язку з погіршенням стосунків, відсутністю взаєморозуміння та виникненням постійних конфліктів, з 2016 стосунки між подружжям було припинено, а рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2019 у справі №214/7813/18, яке набрало законної сили 26.03.2019, шлюб між ними розірвано. Вказані обставини встановлено судовим рішенням, а відтак вони є преюдиційними та окремому доказуванню не підлягають. Як вказував позивач, що не спростовано жодними доказами з боку відповідача, з моменту припинення шлюбно-сімейних стосунків у 2016 році, донька [PERSON] залишилась проживати з ним. Згідно з психолого-педагогічною характеристикою від 07.09.2023, неповнолітня [PERSON] навчається у Нікопольському ліцеї №20 Нікопольської міської ради з 2018 року (з першого класу). Зарекомендувала себе з позитивного боку як дисциплінована, працелюбна, вихована, комунікабельна. Навчальним матеріалом володіє на достатньому рівні, має розвинену мову, гарну пам`ять, добре читає, вміє самостійно висловлювати думку, аналізувати, навчається у повну міру своїх сил. Батько [PERSON] приділяє достатньо уваги вихованню і навчанню дитини, цікавиться постійно її досягненнями у школі, підтримує зв`язок з класним керівником. Дитина проживає у м. Нікополь з батьком та його дружиною [PERSON] . Мачуха опікується дитиною, створює разом з [PERSON] необхідні умови для повноцінного життя та навчання дитини, стосунки у сім`ї доброзичливі. Мати дитини - [PERSON] не бере участь у вихованні доньки [PERSON] , не цікавиться її навчанням, не відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] за місцем проживання та несення служби у ЗСУ зарекомендував себе з позитивного боку, що підтверджується наявними в матеріалах справи характеристиками. Відповідно до акта обстеження умов проживання від 14.02.2025, складеного спеціалістами служби у справах дітей Нікопольської міської ради в результаті комісійного обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що у вказаному житловому приміщенні проживають [PERSON] , [PERSON] - його дружина, [PERSON] , [INFO] - донька [PERSON] . Умови проживання у приміщенні задовільні, житло забезпечене газо-, водо-, електропостачанням та опаленням; у будинку зроблено ремонт, вікна металопластикові, в наявності усі необхідні меблі, техніка, чисто та охайно. Для дитини відведено окрему кімнату, в якій є ліжко, письмовий стіл, створено усі умови для навчання, розвитку та дозвілля дитини. [PERSON] забезпечена харчуванням, одягом, взуттям по сезонам, усіма необхідними речами першої необхідності, засобами гігієни. У сім`ї панують доброзичливі стосунки. За інформацією КЗ «Нікопольський міський центр соціальних служб» Нікопольської міської ради від 20.02.2025 №100, вихованням неповнолітньої [PERSON] займаються батько [PERSON] та його дружина [PERSON] . Дитина навчається у Нікопольському ліцеї №20 НМР, має гарні показники у навчанні. Умови проживання дитини задовільні. Батько та мачуха приділяють належну увагу зовнішньому вигляду, здоров`ю дитини, цікавляться її шкільним життям та успіхами, спілкуються з вчителями. Дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного розвитку та життя. Мати [PERSON] - [PERSON] мешкає у м. Кривому Розі Дніпропетровської обл., з дитиною не спілкується, матеріально не утримує, життям та здоров`ям доньки не цікавиться. Згідно з інформацією з КНП «Нікопольський центр первинної медико-санітарної допомоги» НМР (лист від 19.02.2025 №172), неповнолітня [PERSON] мешкає разом з батьком [PERSON] та мачухою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дитина зареєстрована у сімейного лікаря амбулаторії №9, вакцинована згідно календаря щеплень, вчасно та щорічно проходить профілактичний огляд, на диспансерному обліку не перебуває. Відносини у сім`ї доброзичливі. Обставини, зазначені у відомостях, наданих суб`єктами соціальної взаємодії, покладено органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Нікопольської міської ради, разом з іншими встановленими фактами в основу прийнятого ними висновку щодо розв`язання виниклого між сторонами спору. Крім того, будучи заслуханою в судовому засіданні, неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що вона просить позбавити її мати [PERSON] батьківських прав, оскільки мати не бере жодної участі у її вихованні, не проявляє інтересу, не спілкується. Останній раз, коли вона спілкувалась з матір`ю (що було давно), мати поводила себе агресивно по відношенню до неї, та перебувала в неадекватному стані. Через це вона мати побоюється та не має бажання з нею бачитись і спілкуватись. Аналогічні пояснення неповнолітня [PERSON] надала до служби у справах дітей Нікопольської міської ради під час підготовки органом опіки та піклування висновку щодо вирішення спору. Таким чином, встановлені судом обставини, підтверджені обсягом наявних доказів в своїй сукупності, суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідача [PERSON] життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям, навчальним процесом та розвитком, майбутнім її неповнолітньої доньки [PERSON] , фактичне умисне самоусунення від виконання батьківських обов`язків, свідоме, тривале нехтування їх виконанням, починаючи з 2016 року. Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. Як слідує з положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п.2); є хронічними алкоголіками або наркоманами (п.4). При цьому, в розумінні п.15, п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Згідно з висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 23.04.2025 №505, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, у висновку відображено факти, на підставі яких очевидним є самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків, свідоме та тривале нехтування їх виконанням. Відтак, в ході судового розгляду, на переконання суду, поза розумним сумнівом знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, яке виражається у відсутності з її боку піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, не прийняття участі в її вихованні, навчанні, матеріальному забезпеченні. При цьому, така поведінка [PERSON] є винною та свідомою. Судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього доньки. Провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречним і достатнім з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дитини та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення №46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». Отже, з урахуванням викладеного, а також позиції неповнолітньої [PERSON] , в інтересах якої фактично ініційовано її батьком провадження у справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених [PERSON] вимог та можливість їх задоволення їх позбавленням [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] . Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни її поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для її позбавлення батьківських прав з переосмисленням ставлення до дитини. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки, то при її вирішенні суд виходить з такого. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч.4 ст.155 СК України. З долучених до матеріалів справи доказів встановлено, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2023 у справі №182/5236/21, яке набрало законної сили, за позовом [PERSON] визначено місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з ним; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) матері дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття. 02.08.2023 на виконання рішення суду від 13.07.2023 у справі №182/5236/21 в частині стягнення аліментів Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист, який стягувачем [PERSON] пред`явлено для примусового виконання. Із 13.02.2024 та дотепер виконавчий лист щодо стягнення з [PERSON] аліментів перебуває на примусовому виконанні у Саксаганському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Як слідує з розрахунку заборгованості, [PERSON] жодного разу аліменти на утримання дитини не сплатила, станом на 04.03.2024 заборгованість по аліментам складає 121 106 грн. 50 коп. Таким чином, обставини справи свідчать, що відповідач аліменти на утриманні доньки не сплачує тривалий час, будучи при цьому обізнаною з наявністю судового рішення про стягнення з неї аліментів, адже [PERSON] початково брала участь в судовому розгляді цивільної справи №182/5236/21, що відображено у змісті судового рішення. Відтак, суд вважає, що заборгованість по аліментам утворилася саме з вини відповідача. Доказів зворотного відповідач суду не надала, а в ході судового розгляду таких доказів не встановлено. Відтак суд вважає, що відповідач повинна нести відповідальність за неналежне виконання своїх зобов`язань шляхом сплати пені за прострочення сплати аліментів. Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Положеннями ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно зі ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст. 4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти. У ст.196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 у справі №759/9457/15-ц, від 17.10.2018 у справі №359/9950/16-ц, від 05.12.2018 у справі №372/264/15-ц. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості * 1%. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. При визначенні розміру пені позивач та його представник здійснили розрахунок пені на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів або на суму недоплачених аліментів, а кількість днів прострочення обчислили виходячи з наступного місяця, після того, в якому аліменти не сплачувались або сплачені не в повному обсязі, обмеживши період для розрахунку з 10.08.2021 до 01.03.2024. Суд погоджується з наведеним розрахунком, оскільки він виконаний із застосуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц. Оскільки позивач не заперечує проти визначеного державним виконавцем розміру заборгованості по аліментам, відповідач не оспорює його дійсність та обґрунтованість, доказів, які б визначали доцільність перевірки правильності розрахунку аліментних платежів за кожним окремим місяцем суду не надано, тому суд вважає заявлений розмір заборгованості арифметично вірним та обґрунтованим. Таким чином, загальний розмір розрахованої позивачем пені в межах заявленого періоду є вірним та становить 588 995 грн. 49 коп., в той час як розмір заборгованості по аліментам в межах цього ж періоду складає 121 106 грн. 50 коп. Законом України від 17.05.2017 №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» ч.1 ст.196 СК викладено у новій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості». Таким чином, законодавець, обмеживши розмір пені 100% від суми заборгованості фактично визнав, що попереднє правове регулювання, яке допускало непропорційне і нічим не обмежене перевищення суми неустойки (пені) відносно суми заборгованості зі сплати аліментів, не відповідало критерію «якості закону», допускало свавільне втручання у цивільні права особи, що є неприпустимим в розрізі практики Європейського суду з прав людини, і тому було змінене законодавцем. Оскільки в даному випадку розрахований розмір пені як майнової відповідальності боржника за невиконання обов`язку сплатити аліменти очевидно є непропорційним, оскільки істотно перевищує суму самого несплаченого зобов`язання, тому суд приходить до висновку про можливість стягнення пені в розмірі 100% заборгованості, що становить 121 106 грн. 50 коп. за період з 10.08.2021 до 01.03.2024, тобто в межах заявлених вимог. На переконання суду, стягнення пені в такому розмірі відповідатиме вимогам ч.1 ст.196 СК України та принципам розумності, пропорційності і справедливості. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.п.3, 7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України (з розрахунку: 1% від присудженої суми, але не менше 1 211 грн. 00 коп. - за майновою вимогою про стягнення пені по аліментам, та у розмірі 1 211 грн. 20 коп. - за немайнову вимогу про позбавлення батьківських прав).

Outcome: approved