Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплати) з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» з 01.05.2015 року надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в будинку [ADDRESS] . Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідачі є споживачами послуг, а тому зобов`язані забезпечити їх своєчасну оплату. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язань станом на 01.01.2025 утворилася заборгованість, яка складається з основного боргу в сумі 34106,32 грн., інфляційних втрат в розмірі 9206,15 грн. та 3% річних в сумі 2834,25 грн., що загалом становить 46146,72 грн. Просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за надані послуги та судові витрати на розрахунковий рахунок. 26.03.2025 постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у цивільній справі в частині позовних вимог до [PERSON] . 26.03.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористалися. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майне та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.07.2024 №387113553 власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майне та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.07.2024 №387113553 власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майне та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.07.2024 №387113553 власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до п. 2.2 Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» предметом діяльності підприємства є для надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території та інших житлово-комунальних послуг. На виконання зазначених послуг позивачем укладені договори з суб`єктами господарювання щодо закупівлі електричної енергії, надання послуг з дератизації та дезінсекції, обслуговування вентиляційних каналів, телекомунікаційного обладнання, технічного обслуговування ліфтів тощо. Відповідно до розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2025 заборгованість за спожиті комунальні послуги складає 34106,32 грн., нараховані 3% річних за період з січня 2018 року по січень 2025 року в розмірі 2834,25 грн. та інфляційна складова за період з січня 2018 року по січень 2025 року в розмірі 9206,15 грн. За цей період відповідачі надані послуги оплачували не в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Суд відзначає, що співвласники квартири у багатоквартирному будинку повинні усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на них обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу. Відповідачами не було надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, у тому числі відповідачі відповідно до порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не відмовилися від надання позивачем послуг, внаслідок чого виникла підстава для звільнення від їх оплати. Отже, відповідачі як споживачі вказаних послуг та власники майна мають обов`язок оплатити позивачу їх вартість. Водночас, судом встановлено, що свої обов`язки щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг виконували неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , їм на праві спільної часткової власності належить по 1/4 частці цієї квартири. Отже, відповідачі як споживачі вказаних послуг та власники майна мають обов`язок оплатити позивачу їх вартість пропорційно розміру частки у праві власності на квартиру. Тобто з відповідачів, окремо з кожного, з урахуванням розміру частки, яка належить кожному з них на праві власності, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з січня 2018 року по січень 2025 року у розмірі 8526,58 грн. (34106,32 грн. * 1 / 4 = 8526,58 грн). Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне. На правовідносини, що виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. При цьому, судом враховується, що згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 до 29.12.2023. Отже, нараховані на суму заборгованості 3% річних та інфляційні втрати за період з 24.02.2022 до 29.12.2023, стягненню не підлягають, оскільки їх нарахування є безпідставним. Таким чином, 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості, підлягають стягненню за період з січня 2018 року по 23.02.2022 та за період з 30.12.2023 по 01.01.2025 у загальному розмірі 5275,74 та 16302,82 грн., відповідно. Оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів та не може вийти за межі позовних вимог, з відповідачів підлягають стягненню 3% річних у розмірі 2824,25 грн. та інфляційні втрати в розмірі 9206,15 грн, нараховані на суму заборгованості з наданих послуг. Разом з тим, з урахування заявлених позовних вимог, а також те, що кожен з відповідачів є власником лише 1/4 частки квартири [ADDRESS] , то з відповідачів, окремо з кожного, з урахуванням розміру частки, яка належить кожному відповідачу на праві власності, на користь позивача підлягає стягненню 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості, за період з січня 2018 року по 23.02.2022 та за період з 30.12.2023 по 01.01.2025 у розмірі 708,56 грн. та 2301,54 грн., відповідно. Крім того, відповідно до приписів ч. 5, 7 ст.265 ЦПК України резолютивна частина рішення не повинні містити відомостей про номери та види рахунків, на які мають бути зараховані грошові кошти, що стягнуті з відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів, окремо з кожного, на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 757 грн.(3028 грн. * 1/4 = 757 грн.), у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: partial