Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

19.05.2025 від ТОВ "ВЕЛЛФІН" через систему "Електронний\~суд"\~до Шевченківського районного суду\~м. Харкова надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 1694712 від 03.10.2021 у розмірі 24 000 грн 00\~коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2\~422 грн 40\~коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.10.2021 між ТОВ "ВЕЛЛФІН" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1694712 від 03.10.2021 в електронній формі. За умовами п. 1.1 Договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 8 000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. В подальшому, було укладено додаткові угоди: № 1 від 02.11.2021; № 2 від 03.12.2021; № 3 від 02.01.2022; № 4 від 01.02.2022. Відповідно до п. 1.4. договору, дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору про споживчий кредит між позичальником і позикодавцем. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору про споживчий кредит на картковий рахунок. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Згідно п. 1.5.1 Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн 00 коп. за перший день користування позикою; 1 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього Договору. Нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Відповідно п. п. 1.1, 1.5 Договору про споживчий кредит, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 25.04.2025 становить 24 000 грн 00\~коп., з яких: 8 000 грн 00 коп. - основний борг; 16 000 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. 20.05.2025 Шевченківським районним судом м. Харкова отримана інформація з Єдиного державного демографічного реєстру № 1395711, з якої вбачається, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 20.05.2025 справу направлено за територіальною підсудністю для розгляду до Зміївського районного суду Харківської області. 13.06.2025 матеріали цивільної справи надійшли до Зміївського районного суду Харківської області. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.06.2025 позовну заяву залишено без руху. 17.06.2025, 27.06.2025 з Шевченківського районного суду м. Харкова надійшли до суду в електронному вигляді позовна заява з додатками. 25.06.2025 представник позивача Лазепка В. І. надіслав доказ надсилання відповідачу копій поданих до суду документів з урахуванням положень частини 7 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 24.07.2025. 24.07.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 11.08.2025. 11.08.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Лазепка В. І. надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував представник позивача і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, свідоцтві про реєстрацію фінансової установи ТОВ "ВЕЛЛФІН" (а. с. 81, 82). Даними договору про споживчий кредит № 1694712 від 03.10.2021, додаткових угод до нього № 1 від 02.11.2021, № 2 від 03.12.2021, № 3 від 02.01.2022, № 4 від 01.02.2022, Правил надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту ТОВ "ВЕЛЛФІН", підтверджується, що 03.10.2021 між ТОВ "ВЕЛЛФІН" та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав 8 000 грн 00 коп., на строк 30 днів, та в подальшому повернення позики продовжене до 01.02.2025. (а. с. 83-99). Згідно розрахунку\~заборгованості за\~договором № 1694712 від 03.10.2021,\~наданого позивачем,\~по\~кредитному договору,\~укладеному між\~ТОВ "ВЕЛЛФІН"\~та відповідачем,\~станом на\~25.04.2025\~мається заборгованість\~ 24\~000 грн 00\~коп.,\~з яких:\~8\~000\~грн 00\~коп.\~-\~основний борг;\~16\~000\~грн 00\~коп.-\~заборгованість по\~відсоткам (а. с. 100-113). Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)\~відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання електронних даних за участю третіх осіб, може здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без їх використання. Частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 03.10.2021 між ТОВ "ВЕЛЛФІН" та [PERSON] договору про споживчий кредит № 1694712 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем. Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано. За таких обставин, позовна заява ТОВ "ВЕЛЛФІН" про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про споживчий кредит № 1694712 підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, станом на 25.04.2025, в\~розмірі 24 000 грн 00 коп. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved