Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 39732,00 грн. заборгованості за кредитним договором, сплативши 2422,40 грн. судового збору. Позовна заява мотивована тим, що позивач не виконав договірних зобов`язань, відтак позивач просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 39732,00 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2025 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, визначено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано докази перерахування коштів відповідачу, що надійшли на адресу суду 11.07.2025. 14.07.2025 Відповідачем надано відзив у якому позовні вимоги не визнаються з огляду на наступне. Позивачем на надано доказів на підтвердження обставин укладання кредитного договору, наданий розрахунок заборгованості є необґрунтований, визначений розмір неустойки суперечить вимогам ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування". Подано заяву про застосування строку позовної давності. Судом встановлено, що 21.06.2022 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та [PERSON] укладено у формі електронного документа кредитний договір № 771569742, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідач заперечує факт укладання договору, разом з тим суд не погоджується з доводами відповідача з огляду на наступне. Відповідно до заяви [PERSON] на отримання грошових коштів від 21.06.2022 Відповідачем заповнено її зміст та вказано номер карти. Кредитний договір № 771569742 укладено у формі електронного документу за допомогою одноразового ідентифікатора MNV79Z7D. Процедура оформлення договору передбачає ознайомлення на Сайті з умовами кредитування, індивідуальної частини кредитного договору та Правил надання кредитних коштів, що є публічною пропозицією. За результатами кредитного договору на карту відповідача надійшло 21.06.2022 зарахування коштів в сумі 10000,00 грн., що підтверджується випискою Банку, наданої на виконання ухвали суду та не спростовується Відповідачем. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/ або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відмова Клієнта від проходження верифікації чи не надання інформації та документів необхідних для проведення верифікації має наслідком відмову Кредитодавця від встановлення ділових відносин з Клієнтом та відмову від надання йому Кредиту. Відтак, зважаючи на вказані обставини факт укладання договору та отримання відповідачем коштів підтверджуються письмовими доказами та відповідає волевиявленню сторін зважаючи на вимоги ст. 205 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідач заперечує щодо стягнення відсотків на суму 29732,00 грн., посилаючись на абз. 1 ч. 3 ст. 21 Закону Країни "Про споживче кредитування". Разом з тим, суд вважає важливими посилання відповідача на абзац перший частини третьої статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», разом з тим необґрунтованими та такими, що не підлягають застосовуванню до спірних правовідносин, з огляду на наступне: кредит не погашено повністю і достроково, відсотки стягуються за період фактичного користування кредитом, наведена норма не забороняє стягнення відсотків у таких умовах. Судова практика підтримує цю позицію: Верховний Суд неодноразово наголошував, що ст. 21 Закону не застосовується автоматично, а лише при наявності належного дострокового повного погашення та лише щодо платежів після цього моменту. Постанова ВС від 28.05.2020 у справі № 761/27353/17. Крім того, вимоги позивача стосуються стягнення відсотків за договором, вимог щодо стягнення неустойки позивачем не заявляється. Відповідачем не спростовано розмір заборгованості, свого контррахунку не надано. Розмір відсоткової ставки та порядок нарахування відсотків передбачений умовами договору. Щодо строків позовної давності слід вказати на наступне. Кредитний договір укладено 21.06.2022. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України). Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. Зважаючи на дію карантину та введення на території України воєнного стану, починаючи з 12.03.2020, підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності відсутні. Заявлений позов подано в межах строку позовної давності. Всупереч умов Договору Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі - 39732,00 грн., яка складається з наступного: 10000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 29732,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 0,00 заборгованість по штрафним санкціям. 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01, на виконання якого підписано реєстр прав вимоги №191 від 23.08.2022, за умовами якого, кредитор набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 771569742. 23.02.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 23/0224-01, на виконання якого підписано реєстр прав вимоги №1 від 23.02.2024, за умовами якого, кредитор набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 771569742. 29.05.2025 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивачем укладено договір факторингу № 29/05-25-Е, на виконання якого підписано реєстр прав вимоги б/н від 29.05.2025, за умовами якого, позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 771569742. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно зі ст. 625 ЦК України встановлено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Всупереч умов кредитного договору та вимог закону Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість відповідача за кредитним договором становить 39732,00 грн. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів щодо спростування заявленої суми кредитної заборгованості та щодо спростування позовних вимог вцілому, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При задоволенні позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 2422,40 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., що відповідатиме принципу розумності та пропорційності.

Outcome: approved