Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся з вказаною позовною заявою до Городоцького районного суду Львівської області. Згідно позовних вимог в редакції позовної заяви від 31.03.2025 року просив суд: ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ОЙЛ», ЄДРПОУ 38882037, місцезнаходження зареєстроване за адресою: вул. Софіївська, 1/2, м. Київ, 01001, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Оберіг СК», ЄДРПОУ 45142105 вул. Софіївська, 1/2, м. Київ, 01001, на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі: 387 000 грн. основного боргу та 119 914,20 грн. відсотків за користування кредитом, 45 794, 31 грн. - інфляційне збільшення боргу в порядку ст. 625 та ст. 1048 ЦК України, разом 552 708, 51 грн.; стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФК ОЙЛ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Оберіг СК» на користь [PERSON] судові витрати. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.02.2024 року між позивачем та ТОВ «Фінанс Фуєл Юкрейн» укладено Договір позики № 23331133406 та Додаткову угоду від 03 вересня 2024 року № 9 до Договору позики №23331133406, згідно яких ТОВ «Фінанс Фуєл Юкрейн» прийняло від позивача, [PERSON] , грошові кошти в сумі 387 000 грн. (триста вісімдесят сім тисяч гривень), та зобов?язалося повернути позичену суму до 26 лютого 2025 року та сплатити 6% процентів щотижнево/щомісячно, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок, що вказаний у Договорі. Також, 06 травня 2024 року між [PERSON] , ТОВ «Фінанс Фуел Юкрейн» та ТОВ «Оберіг СК» укладено Договір поруки №29 щодо виконання обов?язків, передбачених Договором позики №23331133406. Окрім цього, 22 жовтня 2024 року між [PERSON] , ТОВ «Фінанс Фуєл Юкрейн» та ТОВ «ТФК ОЙЛ» укладено Додаткову угоду № 10 до Договору позики № 23331133406, згідно якого сторони домовились замінити одну із сторін в Договорі, а саме: передати ТОВ «ТФК ОЙЛ» усі права та обов?язки ТОВ «Фінанс Фуел Юкрейн» за Договором. Однак, від жовтня місяця 2024 року відповідач 1 жодних обов?язків не виконує, на звернення позивача не реагує. 24 січня 2025 року на адресу відповідачів позивачем надіслано вимогу достроково повернути грошові кошти в сумі 387 000 грн. (триста вісімдесят сім тисяч гривень) та сплатити умовлені проценти за користування. Проте, станом на день звернення до суду з даним позовом жодні кошти не повернені. Позивач вказує, що утримання та неповернення його коштів порушує його право на володіння майном. Наводячи відповідний розрахунок позивач звернувся до суду з даним позовом з проханням стягнути на його користь з відповідачів грошові кошти в загальній сумі 552 708, 51 грн. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 року справу передано судді Романишеній І.П. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФК ОЙЛ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг СК" про стягнення коштів залишено без руху. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20.05.2025 року о 10:30, яке було відкладено на 19.06.2025 року. 19.06.2025р. до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника та позивача, в якому представник позивача також просив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 19.06.2025 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника та позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, заяв про відкладення судового засідання не надсилали до суду, правом подачі відзиву не скористались. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, які вбачаються з матеріалів справи та встановлені судом. 26.02.2024 року між фізичною особою [PERSON] (за договором- інвестор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс Фуєл Юкрейн» в особі директора Олега Пукія, який діє на підставі Статуту (за договором - підприємство) було укладено договір позики № 23331133406. Відповідно до п. 1.1 Договору у порядку та на умовах, визначених цим Договором Інвестор передає, а Підприємство приймає як позику, грошові кошти у сумі, що визначена в п. 2.1 розділу 2 даного договору (за договором -інвестиція). Підприємство зобов`язується повернути Інвестору позичену суму у строк та на умовах, визначених у цьому договорі, а також сплатити проценти у розмірі та порядку, встановлених цим Договором. Згідно п.1.2 Договору сторони підтверджують, що цей Договір є договором процентної позики в розумінні статтей 1046-1053 Цивільного кодексу України. Пунктом 2.1 Договору визначено суму інвестиції - 250000 грн. Згідно п.2.2, 2.3, 2.4 Договору: проценти від загальної суми інвестиції в місяць 6%; періодичність виплати процентів: щотижнево/щомісячно; строк інвестуваня: 365 днів, виплата процентів здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Інвестора, зазначений у п. 3 цього Договору. Відповідно до п. 5.2 Договору повернення інвестиції відбувається у останній календарний день строку, вказаного у п. 2.4 з дня надання суми інвестиції у повному обсязі. Якщо цей день припадає на вихідний або святковий день, то повернення інвестиції відбувається на наступний робочий день. Також, 06 травня 2024 року між [PERSON] , ТОВ «Фінанс Фуел Юкрейн» та ТОВ «Оберіг СК» укладено Договір поруки №29 щодо виконання обов?язків, передбачених Договором позики №23331133406. Згідно п.1.1 Договору поруки у порядку та на умовах, визначеними Договором поруки Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником обов?язку щодо виконання обов?язків останнього за Договором інвестування № 23331133406 від «22» лютого 2024 року (далі - «Основний договір»), який був укладений між Кредитором (в Основному договорі - «Інвестор») та Боржником (в Основному договорі - «Підприємство»). 03 вересня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «Фінанс Фуєл Юкрейн» укладено Додаткову угоду № 9 до Договору позики № 23331133406 від 22.02.2024 року. Згідно п.1 Додаткової угоди № 9 сторони погодились змінити та доповнити наступні пункти Договору: п. 2.1 Договору викласти в наступній редакції: сума інвестиції 387 000 грн. 22 жовтня 2024 року між [PERSON] , ТОВ «Фінанс Фуєл Юкрейн» та ТОВ «ТФК ОЙЛ» укладено Додаткову угоду № 10 до Договору позики № 23331133406 згідно якого сторони домовились замінити одну із сторін в Договорі, а саме: передати ТОВ «ТФК ОЙЛ» усі права та обов?язки ТОВ «Фінанс Фуел Юкрейн» за Договором позики 23331133406. 24.01.2025 року позивач направив на адресу відповідача 2 вимогу щодо повернення грошових коштів, на підтвердження чого надав копію фіскального чеку про направлення рекомендованого листа. З урахуванням тієї обставини, що позивачу не повернуто суму інвестиції та процентів за договором, останній звернувся до суду з відповідними вимогами. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою. Так, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний правовий висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, від яких Верховний Суд не відступав та здійснив посилання у постанові від 15.03.2023 р. в справі №300/438/18. За умовами укладеного сторонами договору позики №23331133406 від 26.02.2024 року та Додаткової угоди № 9 до договору, позивач надав позичальнику суму позики в розмірі 387000,00 гривень на строк 365 днів. Сторони досягли згоди щодо повернення позики та сплати процентів за користування позикою у відповідності до умов цього договору. Водночас, 24.01.2025 року позивачем було направлено на адресу відповідача 2 вимогу про повернення суми інвестиції та заборгованості по несплаченим відсоткам, тому відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України позивач змінив умови основного зобов?язання щодо строку дії договору та порядку сплати процентів за користування позикою та використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми позики, що залишилася, а також сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 ЦК України. Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року у справі №755/22611/14-ц та у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 310/9979/15, сформував висновки, що факт неотримання боржником вимоги про дострокове виконання зобов?язання не впливає на обчислення нового строку виконання основного зобов?язання, оскільки саме по собі направлення вимоги, в якій вказано порядок і строк виконання зобов?язання свідчить про те, що банк реалізував своє право вимоги на дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів і пені, та в односторонньому порядку змінив умови договору. Розрахунок заборгованості, наданий представником позивача свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення сума заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за договором позики №23331133406 від 26.02.2024 року в розмірі 119 914, 20 грн. включає період з 25.02.2024 по 28.03.2025 року, який виходить за межі строку після пред`явлення вимоги позивачем про погашення заборгованості за процентами та повернення суми позики. Тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №23331133406 від 26.02.2024 року в розмірі 459 326, 50 грн., з яких: 387000,00 гривень - загальна заборгованість по тілу позики, 72326,50 грн. (72 % річних від суми 250000,00 грн. за період з 26.02.2024 по 24.01.2025 року включно (334 дні) = 164712,33 грн., 72 % від суми 137000,00 грн. за період з 03.09.2024 по 24.01.2025 року включно (144 дні) = 38915,50 грн. - 131301,36 грн. сума процентів, які були сплачені на рахунок позивача ) загальна заборгованість по відсоткам. Окрім того, звертаючись із даним позовом, представник позивача просить стягнути в порядку ст. 625 ЦПК України 45 794, 31 грн. інфляційних втрат. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку, інфляційні втрати в розмірі 45 794, 31 грн. розраховані від суми 250 000 грн. за період з 26.02.2024 року по 28.03.2025 року та з суми 137 000 грн. за період з 03.09.2024 року по 28.03.2025 року. Однак, суд не погоджується з початком періоду розрахунку в вищезазначених розрахунках позивача, оскільки відповідне нарахування можливо лише з наступного дня надсилання позивачем відповідної претензії, в даному випадку з 25.01.2025. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦПК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за вірним розрахунком підлягали б стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання за період з 25.01.2025 року по 28.03.2025 року в розмірі 202, 00 грн. Однак, згідно п. 18 ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання за період з 25.01.2025 року по 28.03.2025 року в розмірі 202, 00 грн. підлягають списанню позивачем та не можуть бути стягнуті з відповідачів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Обставини, наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачами, які не скористались своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Стороною відповідачів не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Водночас, позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують чинність договору позики, при цьому, отримання позивачем відсотків згідно договору позики № 23331133406 від 26.02.2024 року в період з 02.04.2024 року по 12.10.2024 року, на підтвердження чого ним долучено до матеріалів справи відповідні квитанції з банківських установ також підтверджують наявність договірних зобов`язань за договором від 26.02.2024р. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 593, 30 грн. в рівних частинах, тобто по 2 296, 65 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial