Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов позовом [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник, адвокат Круглянко І.В., до Чернівецької міської ради про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. У позові представниця позивачки просить суд визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з дня набрання законної сили рішенням суду. Вимоги мотивує тим, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер в місті Брага, Португальська Республіка. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка та житловий будинок, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] ). Строк на прийняття спадщини тривав до 04 листопада 2023 року, проте з об`єктивних та непереборних причин позивачка подала заяву про прийняття спадщини лише 28 серпня 2024 року, тобто з пропуском визначеного чинним законодавством строку прийняття спадщини, а тому у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено постановою від 28.08.2024. Причиною пропуску встановленого законом строку подання заяви про прийняття спадщини вважає, що стала дія обставин непереборної сили, а також сукупність інших поважних причин, які об`єктивно унеможливлювали звернення позивачки до нотаріуса у встановлений 6 місячний строк. Позивачка зазначає, що смерть її чоловіка настала зненацька, а після раптової смерті чоловіка вона (позивачка) перебувала у стані глибокого емоційного шоку та не могла належним чином реагувати на події навколо, зокрема на необхідність вчасного оформлення спадкових прав у встановлений законом строк. Через встановлений діагноз - депресивний синдром з когнітивними розладами, порушенням уваги та концентрації, а також пригніченим настроєм, з червня 2023 року проходить лікування антидепресантами, що підтверджує документально. Крім того вказує, що на момент відкриття спадщини [PERSON] перебувала за межами України у Португальській Республіці, де і помер її чоловік та де вона працює і не має змоги взяти відпустку у будь який період часу, а лише у серпні. Перебування за кордоном було обумовлене необхідністю організації поховання, вирішенням побутових та документальних питань, а також об`єктивними труднощами з поверненням до України у визначений законом строк, через військову агресія рф проти України. Також вказує про відсутність належним чином оформлених документів про смерть чоловіка на момент закінчення строку для прийняття спадщини, оскільки під час видачі свідоцтва про смерть [PERSON] у графі «сімейний стан» державним реєстратором відділу реєстрації актів цивільного стану міста Брага було допущено помилку та вказано «в шлюбі не перебуває». Вказані обставини вважає поважними та такими, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, а тому з посланням на відповідні норми просить задовольнити позов. Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом строк не подано. Позов [PERSON] сформований в системі «Електронний суд» 30.07.2025, отриманий судом 31.07.2025 та огож дня переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 05.08.2025 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 19.08.2025. У судове засідання позивач [PERSON] та її представниця [PERSON] не заявилися, однак 19.08.2025 року скерували до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити позов, з підстав у ньому зазначених. Також просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув. 19.08.2025 року на адресу суду надійшла заява представника міської ради Осовської Маріанни у якій остання просить розглянути позов за відсутності представника Чернівецької міської ради. У вирішені справи поклалася на розсуд суду. Процесуальні дії у справі спрямовані на забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову не вчинялися. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши їх доказами, суд доходить такого висновку. Суд встановив, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 31.10.1999. [INFO] [PERSON] помер в місті Брага, Португальська Республіка, що підтверджується свідоцтвом про смерть №579 від 05.05.2023 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Браги. 09.11.2023 відділом реєстрації актів цивільного стану м. Браги були внесенні виправлення до свідоцтва про смерть про те, що зареєстрований на момент смерті був одружений з [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка та житловий будинок, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] ), що підтверджується долученими до матеріалів справи копією договору дарування від 01 квітня 2005 року, посвідченого нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Скутар С.В. та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6935574 від 06.04.2005, а також копією державного акту на земельну ділянку серії ЯБ № 642284 від 01.03.2006. 28 серпня 2024 року дружина померлого [PERSON] [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину та за її заявою приватним нотаріусом Заленською М.В. заведено спадкову справу № 08/2024, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 7815457 від 28.08.2024. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 серпня 2024 року, яка постановлена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Заленською\~М.В., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно після смерті [PERSON] , у зв`язку із пропуском строку прийняття спадщини. Також позивачка посилається на наявність у неї діагнозу - депресивний синдром з когнітивними розладами, порушенням уваги та концентрації, а також пригніченим настроєм, у зв`язку із яким вона з червня 2023 року проходить лікування антидепресантами: серталіном та діазепамом, що підтверджує Листком непрацездатності, виданим сімейним медичним закладом «СІМ ДЖЕРЕЛ» від 25.06.2025. На момент відкриття спадщини [PERSON] перебувала за межами України у Португальській Республіці, де і помер її чоловік. 07.06.2025 перетнула державний кордон та повернулася до України. [PERSON] працює за кордоном, що довідкою з місця роботи. Остання офіційно працює в компанії «Мультилабель» S.A. з 01.08.2016, з тижневим робочим графіком з понеділка до п`ятниці, організація закривається на період відпустки у серпні кожного року. Вирішуючи вказаний позов, на основі поданих доказів, суд керується такими правовими нормами. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, що передбачено ч.1 ст. 1268 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (згідно ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Відповідно до\~п.24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№7\~від 30.05.2008\~особа,\~яка не\~прийняла спадщину\~в установлений\~законом строк,\~може звернутися\~до суду\~з позовною\~заявою про\~визначення додаткового\~строку для\~прийняття спадщини\~відповідно до\~частини третьої\~статті 1272\~ЦК України.\~Вирішуючи питання\~про визначення\~особі додаткового\~строку,\~суд досліджує\~поважність причини\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини.\~Поважними є\~причини,\~пов`язані\~з об`єктивними,\~непереборними,\~істотними труднощами\~для спадкоємця\~на вчинення\~цих дій.Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року в справі № 484/1626/20 (провадження № 61-18752св20) зроблено висновок, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення дій у визначений законом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи». Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19 вказав, що якщо в період з дати смерті спадкодавця до закінчення шестимісячного строку у спадкоємця була тяжка хвороба, яка унеможливила його звернення до нотаріуса, суд вправі на підставі статті 1272 ЦК України встановити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця і такі висновки суду обґрунтовані, оскільки вони базуються на правильному застосуванні норм статей 1270, 1272 ЦК України. Водночас, цивільне законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Згідно з правовою позицією ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС №681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. На підтвердження поважності пропуску строку позивачка надала до суду належні та допустимі докази, відповідно до яких на момент смерті її чоловіка вона проживала та працювала за кордоном; тривалий час перебувала у пригніченому стані, викликаному смертю чоловіка, що змусило її приймати антидепресанти, а також однією із причин була необхідність внесення відповідних виправлень до свідоцтва про смерть, яке видане за межами України. Загальновідомими обставинами, які не потребують доказування, відповідно до ст.82 ЦПК України є введення Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, який продовжений понині. Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини існували об`єктивні обставини, які перешкодили позивачці звернутись своєчасно, у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що з об`єктивних причин (бойові дії внаслідок збройної агресії рф, які припали на весь період 6-місячного строку для прийняття спадщини, хворобливий стан та перебування за кордоном) позивачка на день спливу строку для подання заяви про прийняття спадщини не мала змоги звернутись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та вчасно подати заяву про своє бажання її прийняти тому що, вимушена була застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя. Тому суд вважає, що строк позивачкою пропущений з поважної причини, адже у неї, як спадкоємця, існували обставини, які об`єктивно перешкоджали їй подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу вчасно. Зваживши у сукупності наведені вище докази, а також врахувавши, що позивачка є спадкоємцем і висловила бажання прийняти спадщину, заяв про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, або про видачу свідоцтва про право на спадщину від інших спадкоємців не надходило; з урахуванням встановлених судом обставин справи; за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Водночас відмова у задоволенні позову може становити непропорційне втручанням у право особи на мирне володіння майном, невизначеність правового статусу спадкового майна. Виходячи із принципу пропорційності між досягненням можливої мети та інтересами суспільства, з одного боку, та переслідуємо метою, якою є захист порушених прав позивачки в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд, яке включає право доступу до суду, що окрім звернення до суду для вирішення певного питання передбачає те, що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення особою свого права, та застосовувати принцип «пропорційності» при втручанні в право власності, щоб не порушити ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», позов слід задовольнити, а позивачці - надати додатковий строк у три місяці з моменту набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини після смерті її чоловіка. Строк три місяці, на думку суду, буде цілком достатнім для вчинення всіх необхідних дій для прийняття спадщини. Суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі ст. 58 Конституції України, ст.ст. 1216-1218, 1220, 1233, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved