Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

27 травня 2025 року позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 27 липня 2005 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №53. Від шлюбу є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у сторін не склалось, через різні погляди на життя, різні характери, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Сторони не живуть подружнім життям. Спільне господарство та сумісне проживання між ними припинено. Оскільки, подальше збереження шлюбу та примирення є не можливими, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Після отримання судом відповіді на запит у порядку частини шостої статті 187 ЦПК України щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, ухвалою суду від 3 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач в прохальній частині позовної заяви зазначила про розгляд справи без її участі. Разом з тим, 25 червня 2025 року до суду від представника позивача адвоката Харитончук Є.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, вимоги підтримали, просили задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням. Відповідно до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не надіслав до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Заяв від відповідача про причини його неявки, про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] з 27 липня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 27 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №454. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 вересня 2011 року. Як зазначає позивач, шлюбне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Примирення є неможливим. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їхнім інтересам. Також, у відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією про оплату судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, позивач в прохальній частині зазначив, про залишення судових витрат за ним.

Outcome: approved