Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до Шевченківського районного суду м. Харкова із заявою в якій просила встановити факт народження громадянкою України [PERSON] дитини чоловічої статі на ім`я [PERSON] , який народився [INFO] на території Турецької Республіки Північного Кіпру у місті Кіренія, - матір`ю дитини зазначити - [PERSON] , громадянку України, [INFO] , уродженка с. Чаган Семипалатинської області Казахстан, РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Дзержинським РВ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 25.07.2013 року; - відомості про батька в актовому записі про народження дитини зазначити на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що [INFO] в місті Кіренія на окупованій Турецькою Республікою території Північного Кіпру у заявниці народився хлопчик [PERSON] , що підтверджується довідкою за номером YTK.3.01.-629-24E.2 від 24.01.2024 року, виданою лікарнею імені Доктора Акчічек Міністерства охорони здоров`я Турецької Республіки Північного Кіпру, про те що, заявниця дійсно 30 квітня 2020 року о 19 годині 30 хвилин народила живого хлопчика природними пологами в пологовому відділені лікарні імені Доктора Акчічек Міністерства охорони здоров`я Турецької Республіки Північного Кіпру вагою 3 кілограми 150 грамів. Перебуваючи за місцем свого проживання в місті Кіренія території Турецької Республіки Північного Кіпру, з врахуванням відсутності на окупованій Турецькою Республікою території Північного Кіпру посольства або консульського відділу України, заявниця, з метою виготовлення будь-яких документів дитині тільки 20 березня 2023 року звернулась до районного кіренійського офіцеру реєстраційної служби Північного Кіпру Міністерства закордонних справ Республіки Кіпр (префекту Кіренії) з метою реєстрації народження сина, у зв`язку із чим 20.03.2023р. отримала свідоцтво про його народження № [NUMBER] (свідоцтво № [NUMBER] ), засвідчене Міністерством закордонних справ окупованою Турецькою Республікою територією Республіки Кіпр 06.06.2023р. Зважаючи на те, що заявниця була позбавлена юридичної можливості протягом одного місяця засвідчити факт народження дитини в позасудовий спосіб в установах реєстрації актів цивільного стану України або в дипломатичних представництвах та/ або консульських установах України, які знаходяться на території Кіпру виключно на його визнаній Грецькій частини в місті Нікосія, внаслідок обставин, що не залежали від неї, а саме через окупацію території її перебування (фактичного проживання) за відсутності на території Турецької Республіки Північного Кіпру дипломатичних представництв та/або консульських установ України а також у зв`язку зі спалахом коронавірусу (COVID-19), через що з 14 березня 2020 року Рішеннями Ради Міністрів Турецької Республіки Північного Кіпру було обмежено пересування територією [PERSON] та введено режим посиленого запобіжного заходу щодо в`їзду та виїзду до та з території Турецької Республіки [PERSON] протягом тривалого часу, доказами чого є витяги з Рішень Ради Міністрів ТРПК, тому покинути окуповану частину [PERSON] в період часу з квітня по вересень 2020 року, вона не мала можливості. Враховуючи те, що заявниця [PERSON] не перебувала і не перебуває в шлюбі, при реєстрації народження сина батьком дитини заявниця зазначила [PERSON] з яким перебувала в інтимному зв`язку на момент зачаття дитини, проте жодних відносин з ним не підтримувала і не підтримує. Окрім того, в свідоцтві про народження дитини прізвище заявниці визначене за її дівочим прізвищем « [PERSON] ». Розуміючи, що документ про народження дитини північно-кіпрського зразка, виданий кіренійським офіцером реєстраційної служби Північного Кіпру 20.03.2023р. не визнається легітимним установами України, тож створює для малолітнього правову невизначеність і порушує його особисті немайнові та майнові права, зважаючи на те, що фактично заявниця разом із сином проживає місті Кіренія на території Турецької Республіки Північного Кіпру і не має відповідних документів для дитини для виїзду за кордон, а також через те, що [PERSON] не може залишити малолітню дитину без батьківського догляду і свого піклування, вона позбавлена можливості фізично звернутись до будь-якого органу реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію народження сина, тому з метою проведення державної реєстрації народження дитини та відповідно отримання свідоцтва про народження, в інтересах заявниці [PERSON] двічі 17 жовтня 2024 року та [INFO] на офіційну електрону адресу (vsa@khm.kh.drsu.gov.ua) та в третій раз шляхом надіслання рекомендованого поштового відправлення 13 лютого 2025 року було направлено звернення (запит) до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням можливості проведення державної реєстрації народження дитини, проте органом реєстрації актів цивільного стану по сьогоднішній день не надано жодної відповіді щодо можливості підтвердження факту народження та проведення реєстрації народження дитини з видачою свідоцтва про народження дитині в строки, передбачені Порядком розгляду відділами державної реєстрації актів цивільного стану учасниками пілотного проекту заяв у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, поданих через мережу Інтернет, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №1187/5 від 09.07.2015р. зі змінами внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції України № 5594/5 від 13.12.2022р.. Також заявниця намагалась зареєструвати народження дитини дистанційно через сервіс «Є малятко» веб-порталу «Дія», що також виявилось безрезультатним, оскільки медична довідка за номером YTK.3.01.-629-24E.2 від 24.01.2024 року, видана лікарнею імені Доктора Акчічек Міністерства охорони здоров`я Турецької Республіки Північного Кіпру не пройшла належної перевірки на відповідність медичних документів, форма яких затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р. за № 545. За цих обставин, а саме за відсутності доказів підтвердження факту реєстрації народження дитини органами реєстрації актів цивільного стану, заяву [PERSON] двічі судами було повернуто, тому, зважаючи на те, що Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції тричі проігнороване моє звернення в інтересах заявниці та дистанційно зареєструвати дитину виявилось безрезультатним, я 09 травня 2025 року в інтересах [PERSON] звернулась до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою щодо проведення державної реєстрації народження дитини із наданням всіх наявних документів, що підтверджують народження дитини заявницею. Згідно письмової відповіді начальника Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за вих.№ 136/33.4-87 від 13.05.2025р. в проведенні державної реєстрації народження дитини відмовлено у зв`язку із тим, що надані документи для реєстрації народження дитини не відповідають зразкам, форма яких затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 17 червня 2025 року у даній справі відкрито провадження за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. Представник заявниці [PERSON] \~адвокат Ярова С. В. в судовому засіданні вказала, що вимоги заяви підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв до суду не надсилав. Частиною третьою статті 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, суд дійшов наступних висновків. Cудом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Чаган Семипалатинської області Казахстан, РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Дзержинським РВ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 25.07.2013 року є громадянкою України, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також, заявниця документована закордонним паспортом № [NUMBER] , виданим 16 квітня 2019 року органом 6301. Згідно з свідоцтвом про народження яке видане префектом Кіренії від 20.03.2023 №3161443, [PERSON] народився [INFO] в місті Кіренія, батьком зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до довідки № YTK.3.01.-629-24E.2 від 24.01.2024 року, виданою лікарнею імені Доктора Акчічек Міністерства охорони здоров`я Турецької Республіки Північного Кіпру, про те що, заявниця дійсно 30 квітня 2020 року о 19 годині 30 хвилин народила живого хлопчика природними пологами в пологовому відділені лікарні імені Доктора Акчічек Міністерства охорони здоров`я Турецької Республіки Північного Кіпру вагою 3 кілограми 150 грамів. Як вбачається із листа № 136/33.4-87 від 13.05.2025, Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено у державній реєстрації народження дитини, яка народилась [INFO] у місті Кіренія, Республіка Кіпр. Оскільки у державній реєстрації народження дитини заявниці було відмовлено, остання звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли, суд зазначає наступне. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 7 частини першої статті 315 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. 15.11.1983 було оголошено про створення «незалежної держави» під назвою Турецька Республіка Північного Кіпру. Турецька Республіка Північного Кіпру самопроголошена держава на півночі Кіпру, яка виникла у 1975 році внаслідок турецького військового вторгнення на Кіпр. Так звана "Турецька Республіка Північного Кіпру" була засуджена\~світовим співтовариством і оголошена незаконною.\~За єдиним винятком Туреччини, жодна держава у світі або міжнародна організація не визнає цю територію. Північна частина острова вважається окупованою територією. РБ ООН прийняла ряд резолюцій, які засуджують вторгнення турецьких військ на Кіпр і окупацію його північних територій, закликають Туреччину вивести війська з острова, а також засуджують одностороннє створення т.зв. ТРПК (зокрема, резолюції № 541 (1983), № 550 (1984) та інші). Вказані обставини є загальновідомими, отже відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України не потребують доказування. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі про встановлення факту народження на окупованій території острова Кіпр, суд ураховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка підлягає застосуванню як джерело права. Так, у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), Молдови та росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), ЄСПЛ, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, гарантованих Конвенцією, має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Отже, ураховуючи те, що встановлення відповідного факту необхідно заявниці для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про її народження, суд вважає, що документи, видані установами, що знаходяться на окупованій території т.з. Турецької Республіки Північного Кіпру, як виняток, можуть братись до уваги судом в контексті оцінки відомостей, що містяться в такому документі на підтвердження відповідного факту. Ураховуючи відомості, що зазначені у свідоцтві про народження № [NUMBER] , в довідці № YTK.3.01.-629-24E.2 від 24.01.2024 року, виданою лікарнею імені Доктора Акчічек Міністерства охорони здоров`я Турецької Республіки Північного Кіпру, яка не визнана Україною, суд вважає встановленим факт народження [INFO] [PERSON] , на території Турецької Республіки Північного Кіпру в м. Кіренія.

Outcome: approved