Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

[PERSON] 21 січня 2025 року звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їхньої малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 24 лютого 2018 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Макарівський районний суд Київської області рішенням від 16 червня 2023 року шлюб між сторонами розірвав. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні доньки та її утриманні жодним чином не приймає, не цікавиться її станом здоров`я, не вживає заходів до налагодження стосунків із донкою. Аліменти за рішенням суду не сплачує. Суд ухвалою від 04 лютого 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Зобов`язав Службу у справах дітей Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої доньки. Призначене підготовче судове засідання на 28 квітня 2025 року відклав на 16 липня 2025 року. У підготовчому судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань та заперечень суду не надав. Представник Служби у справах дітей Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області, у підготовчому судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування для врахування під час прийняття рішення. Суд ухвалою від 16 липня 2025 року закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 20 серпня 2025 року. Позивач 20 серпня 2025 року надіслала заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. У сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 14 липня 2018 року, актовий запис № 3). Батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Макарівський районний суд Київської області рішенням від 10 квітня 2023 року з [PERSON] стягнув на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] Макарівський районний суд Київської області рішенням від 16 червня 2023 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвав. Як зазначила позивач, а відповідач не скористався своїм правом заперечити, після розлучення, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки, не спілкується з нею, не цікавиться та не приймає участі у її вихованні. Зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Макарівським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що станом на 01 вересня 2024 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 76951, 74 грн. Відповідно до Акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 27 грудня 2024 року встановлено, що [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] мешкають разом за адресою: [ADDRESS] . Сім`я має задовільні умови проживання, для виховання і розвитку дитини створені належні умови, стосунки в сім`ї доброзичливі. Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики практичного психолога ОЗО «Бишівського академічного ліцею» Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області [PERSON] , [INFO] є ученицею 6-А класу, характеризується позитивно, проживає разом з вітчимом і мамою в селі Бишів. Мама цікавиться навчанням [PERSON] , любить і захищає дитину, завжди готова до діалогу. Рідний батько дівчинки проживає окремо, не бере активної участі у житті дитини, не цікавиться навчанням та досягнення доньки. Спілкування батька та [PERSON] нерегулярне, поверхневе. Крім того, суд встановив, що позивач офіційно працевлаштована та має стабільний дохід за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується довідкою про доходи № 2145 від 13 листопада 2024 року та характеристикою Державної установи «Національний науковий центр хірургії та трансплантології імені О.О. Шалімова НАМНУ» відповідно. Згідно із висновком Служби у справах дітей та сім`ї Бишівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бишівської сільської ради від 14 травня 2025 року № 113 орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Зокрема, у висновку зазначено, що під час засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету, так як [PERSON] не з`явився на засідання комісії, голова комісії зателефонував останньому та запитав чи знає він про те, що розглядається питання щодо доцільності/недоцільності поставлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] на що останній відповів не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із частиною четвертою статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. З урахуванням наведеного та інтересів малолітньої дитини, суд визнає, що факт свідомого ухилення батька [PERSON] від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків щодо виховання доньки [PERSON] , доведений. Частиною другою статті 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. З огляду на викладене, приймаючи рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд вважає, що під час розгляду справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , без поважних причин залишивши її без уваги та піклування, свідомо нехтує батьківськими обов`язками, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що необхідно задовольнити. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved