Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2024 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 20.08.2010 року уклала шлюб з [PERSON] від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.06.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Одразу після народження дитини і по теперішній час [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не проявляє відносно нього батьківського піклування, не цікавиться його здоров`ям і матеріальним благополуччям, матеріально не утримує дитину і не надає жодних коштів. Дитина не пам`ятає свого біологічного батька. Позивач зазначає, що у 2024 році уклала шлюб із [PERSON] , який замінив [PERSON] батька, оскільки після розірвання шлюбу вона познайомилася зі своїм теперішнім чоловіком, з яким почала проживала однією сім`єю до укладення шлюбу та який виховує [PERSON] фактично з його народження,бере активну участь в утриманні, вихованні та розвитку дитини, проявляє батьківську любов та піклування, в той час, як біологічний батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно сина, зовсім не спілкується з ним. З посиланням на п.2 ч.1 ст.164 СК України, просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , з підстав ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а також відповідно до ст.150, 180 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму до достягнення дитиною повноліття. Процесуальні дії у справі. Подані заяви (клопотання сторін) 26 грудня 2024 року ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Залучено до участі у справі орган опіки та піклування Чернівецької міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та зобов`язано його надати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO]. (а.с.35-36). Ухвалою суду від 02.05.2025 року, за клопотанням представника Служби у справах дітей Чернівецької міської ради, витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості щодо перетину [PERSON] державного кордону України у період з 20 квітня 2013 року по дату надання відповіді на запит (а.с.87). 15 травня 2025 року з Державної прикордонної служби України на адресу суду надійшла витребувана інформація (а.с.91). Ухвалою суду від 23 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.105). 04 липня 2025 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування Чернівецької міської ради від 24.06.2025 та витяг із рішення від 24.06.2025 №315/15 виконавчого комітету Чернівецької міської ради (а.с.11-113). 12 серпня 2025 року позивачем подано заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а.с.117). Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання сина. Провадження у цій частині позовних вимог закрито (а.с.90). Аргументи учасників справи Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ній та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку через засоби поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.106,110,115), відзив на позов не подавав. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Чернівецької міської рада та Органу опіки та піклування Чернівецької міської ради Чернівецької області - в судове засідання не з`явилися, від представника Служби у справах дітей Чернівецької міської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, рішення просять ухвалити на розсуд суду з урахуванням всіх обставин, зазначених у висновку органу опіки та піклування (а.с.116). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, зі згоди позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини встановлені судом Залухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши висновок органу опіки та піклування та письмові докаи по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2010 по 16.06.2014 року, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.06.2014 року /справа №72 7/4378/14-ц/ (а.с.14). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження? дитини: серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 26.04.2013 року (а.с.11). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивач [PERSON] 27.01.2024 року уклала шлюб з [PERSON] , [INFO]. (а.с.12). Позивач [PERSON] з 24.06.2021 року працює в Чернівецькому обласному центрі зайнятості на посаді кар`єрного радника. З 15.04.2024 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. За місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується довідкою про доходи від 11.07.2024 та характеристикою від 23.07.2024 Чернівецького обласного центру зайнятості (а.с.18-19). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON] від 08.05.2025 року, встановлено, що родина проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї входять: мати [PERSON] , чоловік [PERSON] та дві малолітні дитини: [PERSON] , [INFO]. та [PERSON] , [INFO]. В помешкані наявні всі комунальні зручності (газ, світло, водопостачання). Для малолітнього [PERSON] відведена окрема кімната, наявне місце для сну, навчання та проведення дозвілля. Дитина забезпечена всім необхідним. Мати та вітчим дитини створили всі належні умови для проживання та розвитку [PERSON] (а.с.126). Згідно інформації Державної міграційної служби у Чернівецькій області від 25.11.2024 року та Служби у справах дітей Хотинської міської ради від 19.03.2025, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за данною адресою не проживає, місце його проживання невідоме (а.с.28,74). Згідно відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 14.05.2025 року за №19/38893-25, наданих на виконання ухвали суду від 02.05.2025, отримано витяг із наявною у базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 08.11.2017 по 14.05.2025, у якому зазначено, що [PERSON] з 2018 року неодноразово здійснював виїзд за межі території України, останній раз 05.07.2024 через пропускний пункт «Порубне» та на територію України не повертався (а.с.91). Відповідно до інформації Чернівецького ліцею №20 Чернівецької міської ради від 17.09.2024 та від 14.04.2025 року про стан утримання, навчання та виховання дитини [PERSON] , [INFO], встановлено, що [PERSON] навчається з першого класу в Чернівецькому ліцеї №20. Має високий та достатній рівень по всіх предметах, характеризується виключно позитивно. Дитина забезпечена усім необхідним для навчання. [PERSON] з однаковою повагою та любов`ю ставиться як до матері, так і до теперішнього її чоловіка [PERSON] , який бере безпосередню участь у вихованні дитини, називає його «татом». Мати та вітчим переймаються здоров`ям дитини та роблять усе можливе, щоб він ріс здоровим та активним хлопчиком. Сім`я веде здоровий спосіб життя та належно займається вихованням дитини. Мати хлопчика приймає активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних занять. Батько дитини [PERSON] з дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не приймає, з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а.с.16-17, 78). Відповідно до довідки КНП «Міська дитяча поліклініка» Чернівецької міської ради №115 від 07.08.2025, малолітній [PERSON] , [INFO]. спостерігається в даній лікарні з народження, укладена Декларація на первинну медичну допомогу з лікарем педіатром амбулаторно-поліклінічного відділення. За цей період за медичною допомогою в разі захворювання або з метою профілактичних медичних оглядів з дитиною зверталася мати [PERSON] (а.с.127). Чернівецький міський центр соціальних служб надав висновок №62/02-05/В від 30.04.2025 щодо психологічної діагностики [PERSON] , [INFO]., у результаті якої встановлено, що найбільш психологічно значимим членом сім`ї для дитини є мати. У [PERSON] немає сформованих спогадів про біологічного батька у зв`язку з розлученям батьків у ранньому віці. Хлопчик сприймає вітчима як рідного батька, виявляє до нього позитивне ставлення та емоційну прихильність. Основною потребою дитини є потреба в підтримці та емоційному комфорті (а.с.128-130). Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, з яких вбачається, що він є батьком позивачки. [PERSON] в останнє бачив у 2017 році. [PERSON] після розлучення батьків чекала рідного батька, згадувала про нього, відповідач приходив спочатку, а в подальшому перестав приходити до дитини, його життям не цікавився та ніякої участі у вихованні та матеріальному утриманні не здійснював. Батьки відповідача теж не цікавляться життям онука, матеріальної допомоги не надають, зі святами не вітають. Виховувати та утримувати [PERSON] допомогав він з дружиною, а в подальшому [PERSON] , який наразі приймає активну участь у житті хлопчика. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, з яких вбачається, що вона є рідною тіткою позивачки. Їй відомо, що після розлучення сторін, відповідач у наданні будь-якої допомоги для дитини добровільно ініціативу не проявляв, лише, коли про це просила його позивач. В подальшому відповідач перестав спілкуватися з дитиною та надавати будь-яку допомогу на її утримання. [PERSON] на канікулах багато часу проводить в неї в селі Білівці, але батько хлопчика, під час його перебування там, до нього не приходив. Відповідач також не приходив ні на день народження сина, ні в інші дні, не дарував подарунків. Їй відомо, що відповідач перебуває за кордоном. Дитина вважає своїм батьком вітчима [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є хресною матір`ю [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] приходив до дитини, раз на тиждень, однак це відбувалося не довго, десь до року. В подальшому до хлопчика зовсім перестав приходити, жодної матеріальної допомоги не надавав, розвитком сина не займався та батьківськи обов`язки не виконував. Були випадки, коли позивач зверталася до [PERSON] за фінансовою допомогою, під час захворювання дитини, проте відповідач не нанадавав її, хоча працював та мав заробітки. При зустрічах з нею ніколи не цікавився долею свого сина. Відповідно до висновку виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №315/15 від 24.06.2025, органом опіки та піклуванняза наслідками розгляду зібраних документів встановлено, що батько дитини [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає, місце проживання його невідоме, із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти не сплачує, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє своєї дитини. Разом з тим, орган опіки та піклування у висновку зазначив, що не може визначити позицію щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у зв`язку із неможливстю з`ясування причини відсутності батьківського піклування (винної поведінки) останнього (а.с.112-113). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року у справі №631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 25 грудня 2023 року у справі № 168/297/23 (провадження № 61-12782св23) зазначив, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов`язків. Тож позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.07.2021 року у справі № 202/7712/18, відповідно до якої: з урахуванням принципу забезпечення «якнайкращих інтересів дитини» суд може застосувати до батька дитини крайній захід впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав у разі не підтримання ним стосунків з дитиною протягом тривалого часу, відсутність у батька інтересу до її життя, самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків. Верховний Суд наголошує, що зайняття одним з батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції в участі у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька. У разі наявності перешкод у спілкуванні з дитиною батько має застосовувати усі можливі заходи захисту своїх прав та прав своєї дитини, зокрема, шляхом своєчасного звернення до органу опіки та піклування, а також до суду. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , маючи реальну можливість проявляти батьківське піклування щодо свого малолітнього сина [PERSON] , не турбується про нього, не приймає участі у організації його життя, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зокрема, відповідач на протязі тривалого часу без поважних причин не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду,лікування, утримання, не забезпечує здобуття дитиною освіти, не готує його до самостійного життя, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не створив належних умов для розвитку його здібностей, отже, життям сина не цікавиться, участі у його вихованні не бере, що підтверджується показами допитаних свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а тому така пасивна поведінка [PERSON] з урахуванням недоведення того, що вона зумовлена будь-якими діями матері чи об`єктивними, незалежними від нього причинами, свідчить про його свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, порушує його права та інтереси. Щодо висновку органу опіки та піклування Чернівецької міської ради від 24.06.2025 року в якому не визначена позиція доцільності або недоцільноситі позбавлення батьківських прав [PERSON] , то суд виходить з такого. У частинах четвертій - шостій статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Повноваження органів опіки та піклування надавати висновки, їх вид і форма деталізуються у Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866. У постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 11.12.2023 року у справі №523/19706/19 зроблено висновок, згідно якого передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо. Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що [PERSON] з метою позбавлення відповідача батьківських прав відносно спільної їх дитини [PERSON] , [INFO] , зверталась до Чернівецької міської ради як органу опіки і піклування, подавши для цього документи, визначені Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866. У висновку від 24 червня 2025 року Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради зазначив, що не має достатньо підстав для остаточного висновку щододоцільності або недоцільноситі позбавлення батьківських прав [PERSON] внаслідок неможливості з`ясування причини відсутності батьківського піклування (винної поведінки) останнього. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема ставлення батька до дитини, обрання пасивної участі у житті дитини (тривала бездіяльність батька), відсутність будь-яких позитивних змін у поведінці батька щодо виховання дитини, враховуючи приорітетність прав та інтересів дитини, її вік, тому суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved