Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: що заявник та його дід [PERSON] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та що заявник постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] помер його дідусь [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. Заявник є спадкоємцем четвертої черги за законом, проте позбавлений можливості оформити спадщину в зв`язку з відсутністю відомостей про його проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини і на день смерті дідуся. Посилаючись на те, що вони постійно проживали з [PERSON] однією сім`єю із січня 2009 року по день відкриття спадщини, заявник просить суд встановити вказані юридичні факти. Ухвалою судді від 16 червня 2025 року прийнято заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати у порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] під час розгляду справи по суті заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Плужненської сільської ради Мартинюк В. Г. у судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує. \~ Суд, заслухавши пояснення заявника, з`ясувавши позицію представника заінтересованої особи, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. За змістом положень ст. 315 ЦПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , виданого Кунівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 09 квітня 1992 року, його батьком значиться [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження батька заявника серії [NUMBER] від 22 жовтня 1961 року його батьком вказаний [PERSON] . [INFO] помер дід заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 31 жовтня 2016 року. Відповідно до повідомлення завідувача Ізяславської державної нотаріальної контори Хмельницької області Ефендієвої А. П. від 25 червня 2025 року № 727/01-16 після смерті [PERSON] спадкової справи не заведено. За правилами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкоємцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до довідок старости старостинського округу № 4 Плужненської сільської ради № 02-20/4/234 від 02 квітня 2025 року, № 235 від 04 квітня 2025 року та Плужненської сільської ради № 02-20/4/314 від 04 серпня 2025 року [PERSON] був зареєстрований один у [ADDRESS] . Разом із ним проживав, не будучи зареєстрованим, здійснював догляд та проводив поховання діда його внук [PERSON] із своєю сім`єю. Разом з тим, факт фактичного проживання заявника та [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підтверджений показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які пояснили суду, що заявник із своєю сім`єю дійсно проживав разом із померлим у одному будинку з 2009 року. Вони мали спільний побут, несли спільні витрати на утримання житла, обробляли город, розташований на території будинковолодіння [PERSON] , тримали домашнє господарство, допомагали одне одному у вирішенні соціальних потреб та лікуванні. Після смерті дідуся заявник поховав його та провів усі необхідні поминальні обряди. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про доведеність факту проживання заявника і [PERSON] однією сім`єю з 2009 року постійно не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до роз`яснень, наданих судам у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з п.п. 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Зі змісту наведених норм матеріального права вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Із вищенаведених доказів вбачається, що заявник та його дідусь [PERSON] до дня смерті останнього проживали разом у [ADDRESS] . Тому суд вважає, що заявником доведено належними доказами факт його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факти, про встановлення яких просить заявник, мають для нього юридичне значення, оскільки надають право на спадкування, що передбачено Цивільним кодексом України. Тому дана заява підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved