Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

У листопаді 2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. Позов обґрунтований тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 31.01.2012 року було підписано анкету-заяву б/н, за умовами якої [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що був визначений сторонами. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також зазначає, що відповідачі по справі мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 20.11.2016 року по 20.05.2017 року. Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання, оскільки вони не відмовилися від спадщини. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 31.01.2012 року складає 30 297 грн., з яких: 11 002,54 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19\~294,46 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Таким чином, представник позивача, посилаючись на те, що спадкоємці в силу ч. 2 ст. 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, просить суд стягнути із відповідачів зазначену суму заборгованості, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2025 року у відкритті провадження в частині позовних вимог до [PERSON] було відмовлено. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2025 року клопотанням представника позивача про витребування доказів було задоволено, витребувано із Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР відомості про реєстрацію позичальника [PERSON] , а саме: довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на 20.11.2016 року, а також витребувано із Другої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 06.02.2025 року до суду від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР надійшли витребувані документи. 21.02.2025 року до суду від Другої ДДНК надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 13.05.2025 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено розгляд справи по суті. 11.06.2025 року представник відповідачів адвокат Твардієвич Є.О. надав до суду клопотання у якому просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача. В обґрунтування клопотання зазначив, що предметом позову є стягнення боргу із [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором від 31.01.2012 року у розмірі 30\~297,00 грн. Звертає увагу суду, що 08.11.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 205/3181/2018 за позовом AT КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було закрито провадження у зв`язку зі смертю відповідача. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» стало відомо про смерть [PERSON] О8.11.2018 року, однак лише 12.01.2021 року позивач направляє на адресу Другої ДДНК претензію кредитора про включення суми боргу в спадкову масу, що підтверджується реєстром поштових відправлень, який був долучений позивачем до позову. У вказаному листі АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що на теперішній час, тобто 12.01.2021 року, кредитору стало відомо про смерть боржника, однак фактично банку стало відомо про смерть [PERSON] 08.11.2018 року, що свідчить про пропуск строків пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, в розумінні ст. 1281 ЦК України. Таким чином, строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців сплив 08.05.2019 року. В подальшому 29.11.2024 року АТ КБ «Приватбанк» звертається до Новокодацького районного суду міста Дніпра із позовом про стягнення суми боргу з [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців боржника. Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності, який сплив 08.05.2022 року, клопотання про поновлення таких строків відповідачем не заявлено. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник відповідачів адвокат Твардієвич Є.О. письмово просив судове засідання проводити за відсутності сторони відповідача, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 31.01.2012 року було підписано анкету-заяву б/н, за умовами якої [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що був визначений сторонами (а.с. 41-42). Матеріали справи містять копію ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.11.2018 року по справі № 205/3181/2018 за позовом AT КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якої провадження по вказаній справі було закрито у зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] (а.с. 98-100). [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 31.01.2012 року складає 30 297 грн., з яких: 11 002,54 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19\~294,46 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором підтверджується відповідними розрахунками, які містяться у матеріалах справи (а.с. 15-30). 03.12.2020 року банк направив претензію кредитора до Другої Дніпровської ДНК (а.с. 103). У відповіді Другої Дніпровської ДНК від 14.01.2021 року позивача було повідомлено, що спадкова справа була відкрита на підставі претензії кредитора, яка долучена до спадкової справи (а.с. 105). Позивачем було направлено лист-претензію відповідачам щодо їх обов`язку як спадкоємців сплатити заборгованість (а.с. 109, 110, 111), однак заборгованість погашена не була. Надаючи правову оцінку обставинам, які склалися між сторонами у вказаній справі, суд зазначає наступне. Положеннями ч.ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України визначено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За змістом вказаної норми права цивільні обов`язки особи, в тому числі ті, які виникли на підставі договорів та інших правочинів, припиняються з часу смерті боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання спадкодавцем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. З наявних доказів слідує, що між сторонами виникли зобов`язання за кредитним договором, які відповідач не виконав. Нормою статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта). Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. За положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 21/2021, відкритої після смерті [PERSON] , спадкова справа відкрита на підставі претензії кредитора (а.с. 150-157). Інші спадкоємці із заявами про прийняття або відмову у прийнятті спадщини не зверталися. Суд встановив, що позивачу стало відомо про смерть спадкодавця [PERSON] у листопаді 2018 року, оскільки AT КБ «Приватбанк» звертався із позовом до [PERSON] та згідно ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2018 року по справі № 205/3181/2018 за позовом AT КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, провадження по вказаній справі було закрито у зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] (а.с. 98-100). Разом з тим, будь-яких доказів пред`явлення банком вимог до спадкоємців та отримання її останніми суду не надано. При цьому, лише 12.01.2021 року банк направив на адресу Другої ДДНК претензію кредитора у якій вказано, що на теперішній час, тобто 12.01.2021 року, кредитору стало відомо про смерть боржника, однак фактично банку стало відомо про смерть [PERSON] 08.11.2018 року, що свідчить про пропуск строків пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, в розумінні ст. 1281 ЦК України. Таким чином, строк пред`явлення вимоги до спадкоємців сплив 08.05.2019 року, а відтак банк позбавлений права звернення до суду за захистом свого порушеного права. Так, ч. 4 ст.\~1281\~ЦК України визначено наслідок пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Сплив строку має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року (справа № 522/407/15-ц, провадження № 14-53цс18). Сплив визначених ст.\~1281\~ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (ч. 4 ст. 1281 ЦК України). При цьому, суд звертає увагу, що визначені статтею 1281\~ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносин дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18). Враховуючи, що кредитором не було дотримані строки пред`явлення вимог до спадкоємців, суд відмовляє у позові з підстав пропуску строку, встановленого ст. 1281 ЦК України, а тому підстав для застосування строків позовної давності, відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд не вбачає. Згідно із ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 2. ч. 2. ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови у позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed