Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] через представника за допомогою засобів поштового зв`язку звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 17.09.2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюб розірвано, син проживає із нею. З вересня 2024 року [PERSON] зараховано на денну форму навчання до Харківського національного університету радіоелектроніки. Син не має ніякого джерела доходів, знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. На даний час вона самостійно не може повністю забезпечити матеріальні потреби сина. Її заробітна плата складає у місяць приблизно 17000 грн. 00 коп., з яких 7000 грн. 00 коп. вона сплачує за орендоване житло для себе та [PERSON] . [PERSON] не є інвалідом, знаходиться в працездатному віці, а тому зобов`язаний та має можливість утримувати свого сина. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання: [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років; стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 27.03.2025 року було відкрито провадження за позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просив проводити судові засідання без його участі, позовні вимоги визнає частково. Також зазначив, що на його утриманні перебувають неповнолітня дитина віком 1 рік та жінка, яка знаходиться в декретній відпустці. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбних стосунків мають повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.11.2021 року, видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 3 (а.с. 5). Відповідно до довідки № 54/161 від 13.02.2025 року виданої деканом факультету АКТ Харківського національного університету радіоелектроніки [PERSON] є здобувачем групи АКТАКІТ-24-1, І (першого) року навчання (першого бакалаврського рівня вищої освіти) денної форми навчання, факультету Автоматики і комп`ютеризованих технологій Харківського національного університету радіоелектроніки: зарахований на І (перший) рік навчання з 01.09.2024 року, наказ № 723 Ст від 09.08.2024 року. Також, зазначене підтверджується характеристикою [PERSON] з Харківського національного університету радіоелектроніки (а.с. 7). Щодо місця проживання повнолітньої дитини [PERSON] , суд зазначає наступне. Як вбачається з копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 12-10/423 від 16.09.2021 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15), що відповідає місцю реєстрації позивачки (а.с. 11). Також, відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб № 6320-7000534715 та № 6320-7000535025 від 10.04.2022 року позивачка та її син мешкають разом за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються гл. 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199 - 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). За змістом ст. ст. 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON] навчається в Харківському національному університеті радіоелектроніки. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] , як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в університеті, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач з жовтня 2023 року перебуває у зареєстрованому шлюбі (а.с. 55), від якого має сина [PERSON] , 2024 року народження (а.с. 54). Таким чином, визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, він є працездатною особою. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки такий розмір буде достатнім для належного утримання [PERSON] . Будь яких належних та достатніх доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, відповідач суду не надав. При цьому, відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Разом з тим, у п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] від 12.05.2017 року [PERSON] є учасником бойових дій, а тому згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Оскільки і позивач і відповідач звільнені від сплати судового збору, судові витрати у даній справі компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Як передбачено ст.\~15\~ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України), та становлять одну із складових судових витрат (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Приписами ч. 1 ст.\~26\~ЗУ від\~05.07.2012\~року за\~№ 5076-VI\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Під час розгляду справи в суді представництво інтересів позивачки [PERSON] здійснювала адвокат Брек Л.О. Вартість таких послуг становить 7000 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним актом прийняття-передачі наданих послуг (а.с. 24). Згідно даних платіжної інструкції від 11.03.2025 року, позивач [PERSON] сплатила за надані їй послуги вказану вище суму (а.с. 25). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п. п. 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог в розмірі 3500 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial