Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

У позовній заяві позивач просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати, стягнення затримки розрахунку при звільненні в сумі 49 814,05 гривень, а також затримку проведення повного розрахунку при звільненні за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 грудня 2022 року між нею та відповідачем по справі ТзОВ «Волинь-Паливо» було укладено безстроковий трудовий договір, згідно якого її призначено на посаду оператора заправних станції АЗС №22. 17 лютого 2025 року вона, згідно поданої заяви про звільнення з роботи за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, припинила трудові відносини з відповідачем по справі ТзОВ «Волинь-Паливо». Починаючи з 01 листопада 2024 року відповідач по справі ТзОВ «Волинь-Паливо» не виплачував їй заробітну плату, при цьому підприємством їй було нараховано заробітну плату: за період з листопада 2024 року по лютий 2025 року - 49 814,05 гривень. Крім того зазначає, що відповідач по справі ТзОВ «Волинь-Паливо» як юридична особа не ліквідоване, в стані припинення не перебуває, а тому посилаючись на ст.ст. 43, 47, 94, 115, 116,117 КЗпП України, у зв`язку із несвоєчасним розрахунком із звільненим працівником, відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 08 травня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до довідки про доставку електронного документу та довідки про доставку електронного листа, копію ухвали та примірник матеріалів позову відповідач отримав 21 травня 2025 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 08 травня 2025 року відповідач відзиву на позов не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Частиною 1 ст.47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити неоспорювану ним суму. Згідно вимог ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8лютого 1995р.№ 100 (далі Порядок №100). Абзацом 3 пункту 2 Порядку № 100 визначено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] відповідно до наказу № 200 від 09.12.2022 року, з 13.12.2022 року прийнятий оператором заправних станцій АЗС № 22 ТОВ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО». Відповідно до вказаної копії трудової книжки, позивача 17.02.2025 року, відповідно до наказу № 47-к/6 від 04.02.2025 року, звільнено з роботи за угодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП. З особового рахунку працівника [PERSON] за 01.11.2024 року 28.02.2025 року, наданого відповідачем на виконання ухвали суду від 08.05.2025 року, встановлено, що заборгованість ТОВ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» по заробітній платі перед позивачем становить 49 814,05 гривень (визначено без утримання податків та інших обов`язкових платежів), середньоденний заробіток 367 грн 85 коп. Таким чином, на час розгляду справи в суді, заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати становить 49 814,05 гривень. Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку по заробітній платі при звільненні по день фактичного розрахунку. Число робочих днів за період з 17.02.2025 (з дня звільнення) по 19.08.2025 року (день винесення рішення у справі ) становить 131 (9 робочих днів у лютому місяці + 21 робочий день у березні 2025 року + 22 робочих дні у квітні 2025 року+ 22 робочих дні у травні 2025 року + 21 робочих дні у червні 2025 року + 23 робочих дні у липні 2025 року +13 робочих днів у серпні 2025 року = 131) робочих днів. Згідно зазначеного вище особового рахунку працівника встановлено, що розмір середньої заробітної плати середньоденного заробітку становить 367,85 грн. Таким чином, з врахуванням середньоденного заробітку, заробітна плата за час затримки розрахунку становить 48 188,35 грн. (середньоденний заробіток 367,85 грн) х 131 (кількість робочих днів за період з 17.02.2025 року по 19.08.2025 року). Кількість робочих днів обрахована з врахуванням правил ч.6 ст.6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно яких у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53, частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67, статей 71, 73, 78-1Кодексу законів про працю України та частини другої статті 5 Закону України «Про відпустки». Суму заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку визначені без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Відрахування повинні бути проведені працедавцем при виконанні судового рішення.

Outcome: approved