Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

представник позивача ТОВ «ФК «Пінг-Понг» Лановий Є.М. через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 1242933 від 01.03.2020 у розмірі 19 907, 55 грн., а також понесені судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує, що 01.03.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1242933, на підставі якого ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти на картковий рахунок [PERSON] в розмірі 6 000, 00 грн.. В подальшому, 10.07.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу № 01/07, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги, в тому числі і до відповідача [PERSON] 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» був укладений договір факторингу № 1/15, відповідно до якого ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право вимоги, в тому числі і до відповідача [PERSON] .. Відповідно до витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 19 907, 55 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 5 463, 00 грн.; сума заборгованості за відсотками 13 244, 55 грн. та сума заборгованості за комісією 1 200, 00 грн.. Оскільки відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Багачевського міського суду Черкаської області від 21.03.2025 цивільну справу було прийнято до провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день та час розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову та проти такого порядку розгляду справи не заперечував представник позивача, про що подано відповідну заяву. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.03.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1242933 (а.с.26-28), на підставі якого ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти на картковий рахунок [PERSON] в розмірі 6 000, 00 грн., строком на 30 днів з 01.03.2020 та терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів з користування кредитом 31.03.2020 (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 договору). П. 1.5.1 вказаного договору визначено розмір комісії за надання кредиту: 1 200, 00 грн., яка нараховується за ставкою 20 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом складають: 3 600, 00 грн. та нараховуються за ставкою 2.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.50 % відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору). Також, сторонами підписано графік платежів та розрахунок загальної заборгованості за споживним кредитом, паспорт споживчого кредиту та анкету заяву на кредит № 1242933 від 01.03.2020. Вказані документи засвідчені підписами відповідача [PERSON] (а.с.24-25, 29). Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. Позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором № 1242933 від 01.03.2020, оскільки на виконання вказаного договору перерахував 01.03.2020 на рахунок відповідача 6 000, 00 грн., що стверджується платіжним дорученням № 15975105 від 01.03.2020 (а.с. 30). Ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст. 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору і договору факторингу, та регулюються гл. 71, 73 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з цим, згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). 10.07.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу № 01/07 (а.с.33-36), відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги, в тому числі і до відповідача [PERSON] 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» був укладений договір факторингу № 1/15 (а.с.40-42), відповідно до якого ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право вимоги, в тому числі і до відповідача [PERSON] .. Відповідно до витягу з додатку № 1 (а.с.44) до Договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 19 907, 55 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 5 463, 00 грн.; сума заборгованості за відсотками 13 244, 55 грн. та сума заборгованості за комісією 1 200, 00 грн.. Доказів того, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надано. За таких підстав, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 1242933 від 01.03.2020 на загальну суму 19 907, 55 грн.. Ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені договором № 1242933 від 01.03.2020 і він користувався цими коштами. Разом з тим, відповідач [PERSON] не належним чином виконував свої зобов`язання за договором № 1242933 від 01.03.2020, внаслідок чого в нього виникла заборгованість в загальній сумі 19 907, 55 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 5 463, 00 грн.; сума заборгованості за відсотками 13 244, 55 грн. та сума заборгованості за комісією 1 200, 00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 1242933 від 01.03.2020 (а.с. 31-32). При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов договору № 1242933 від 01.03.2020, відповідач, фактично отримані та використані ним кошти, у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, а досудова вимога позивача про повернення кредитних коштів від 02.11.2024 за вих. №1242933-АВ (а.с.47) залишена останнім без належного реагування, а тому суд вважає за необхідним стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 1242933 від 01.03.2020 в розмірі 19 907, 55 грн.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією про сплату № 1242933 від 10.03.2025 (а.с.59). Відтак, з урахуванням вказаних норм закону та враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. П. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір № 43657029 про надання правової допомоги від 01.11.2024 (а.с.53-55), укладений між позивачем ТОВ «ФК «Пінг-Понг»» та адвокатом Білецьким Б.М.; додаткову угоду № 1242933 від 03.03.20252025 (а.с.46) до Договору №43657029 про надання правової допомоги від 01.11.2024; детальний опис робіт (надання послуг) від 03.03.2025 (а.с.56); акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (надання робіт, надання послуг) № 1242933 від 03.03.2025 (а.с.57), згідно яких позивач отримав від адвоката Білецького Б.М. наступні послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин 1,5 год., вартість 2 250, 00 грн.; складання позовної заяви 3 год., вартість 3 000, 00 грн.; формування додатків - 1 год., вартість 750, 00 грн.. Всього надано послуг на загальну суму 6 000, 00 грн.. Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000, 00 грн.. На підставі ЗУ «Про електронну комерцію», ст. 1, 3, 11, 205, 207, 509, 512, 525, 526, 610-612, 615, 626 - 628, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 8, 42, 61 Конституції України та

Outcome: approved