Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ: 35625014) через свого представника звернулося до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 31.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений електронний кредитний договір №7199074. У зв`язку з невиконанням укладеного кредитного договору, у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 18483 грн, з яких: 4650 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13333 грн. - сума заборгованості за відсотками; 500 грн. - заборгованість за комісією. 28.09.2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №28092023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №7199074 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Також 01.06.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №78997866. У зв`язку з невиконанням укладеного договору, у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 26800 грн, з яких: 6700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20100 грн. - сума заборгованості за відсотками. 14.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги до боржників за договорами позики перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім того, 28.06.2023 року [PERSON] уклав з ТОВ «Маніфою» договір позики №5775506, за невиконання умов якого утворилася заборгованість у розмірі 2920 грн 03 коп., з яких: 899 грн 27 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2020 грн 76 коп. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. 15.11.2023 року ТОВ ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» уклали\~договір факторингу\~№15-11/2023,\~відповідно до\~умов якого\~право грошової\~вимоги за\~договором позики\~№5775506 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його проживання. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 31.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений електронний кредитний договір №7199074. 28.09.2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №28092023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №7199074 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно Реєстру боржників у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 18483 грн, з яких: 4650 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13333 грн. - сума заборгованості за відсотками; 500 грн. - заборгованість за комісією. Також 01.06.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №78997866. 14.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги до боржників за договорами позики перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». У зв`язку з невиконанням укладеного договору позики №78997866, у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 26800 грн, з яких: 6700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20100 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 28.06.2023 року [PERSON] уклав з ТОВ «Маніфою» договір позики №5775506, за невиконання умов якого утворилася заборгованість у розмірі 2920 грн 03 коп., з яких: 899 грн 27 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2020 грн 76 коп. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. 15.11.2023 року ТОВ ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» уклали\~договір факторингу\~№15-11/2023,\~відповідно до\~умов якого\~право грошової\~вимоги за\~договором позики\~№5775506 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано безпосередньо договір про споживчий кредит, укладений відповідачем з ТОВ «Мілоан» через особистий кабінет позичальника, який містить, зокрема, узгоджені відсоткові ставки за користування кредитними коштами, графік платежів та паспорт споживчого кредиту. Також позивачем надано договір позики, укладений відповідачем з ТОВ «Маніфою», який також містить узгоджені відсоткові ставки за користування коштами та підписаний безпосередньо відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Отже, [PERSON] та ТОВ «Мілоан» й ТОВ «Маніфою» дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладених договорів, право вимоги за якими перейшло до позивача. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши встановлені\~фактичні обставини\~у справі,\~оцінивши докази,\~суд доходить\~висновку,\~що позивач\~набув право\~вимоги до[PERSON] , який належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором №7199074 від 31.05.2023 року та договором позики №5775506 від 28.06.2023 року, у зв`язку з чим позовна заява в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимог за договором позики №78997866 від 01.06.2023 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , суд виходив з наступного. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тлумачення наведених вище норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, про що неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема, у постанові від 05 червня 2025 року у справі №914/3625/23. Судом встановлено, що відповідач уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №78997866 від 01.06.2023 року, при цьому договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги до боржників перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», був укладений 14.06.2021 року. Отже, на момент укладення вказаного вище договору факторингу, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , у зв`язку з чим у первісного кредитора ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що в тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. З урахуванням наведеного вище, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем за договором позики №78997866 від 01.06.2023 року, суд доходить висновку, що в цій частині вимог слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1344 грн 48 коп. пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial