Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 28.12.2023 Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 668, а також залишити позивачці прізвище набуте до реєстрації шлюбу « [PERSON] ». В обґрунтування позовної заяви зазначає, що після реєстрації шлюбу позивачка з відповідачем майже не проживали однією сім`єю, спільне господарство не вели, сімейного бюджету не мали. Дітей від шлюбу не мають. У зв`язку з тим, що відповідач перебував на військовій службі та постійно змінював своє місце проживання, їм не вдалося утворити та зберегти сім`ю. Примирення з відповідачем неможливе, рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та прийнятим остаточно, подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожної із сторін, строк на примирення просить не надавати. Повідомила, що вжиття заходів досудового врегулювання спору не проводилося у зв`язку з неможливістю, так як спілкування між сторонами припинено. Ухвалою судді від 04.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16-17). Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, у позовній заяві представник позивачки клопотала про розгляд справи без їх участі. Крім того, представник позивачки надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала повністю, щодо ухвалення судом заочного рішення у даній справі не заперечувала (а.с. 4, 35). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на адресу реєстрації місця проживання відповідача, згідно Відповіді з ЄДДР № 1445871 від 04.06.2025, поштове відправлення від 05.06.2025 із вказаними документами, що направлялося відповідачу повернулось до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Поштове відправлення від 01.07.2025 отримано відповідачем 04.07.2025. Про причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву на позов та доказів на спростування заявлених вимог не скористався. Також, відповідач викликалася шляхом розміщення оголошення для відповідача на сайті Судової влади України (а.с. 15, 25, 30, 34). Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, за згодою позивачки та її представника, суд проводить\~заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відтак, справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2023 сторони уклали шлюб, який зареєстрований Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 668 (а.с. 11). На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, спільне\~життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між подружжям повністю припинені, спільного господарства не ведуть. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідно до\~ст.\~24\~Сімейного кодексу\~(далі\~СК)\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.\~Примушування жінки\~та чоловіка\~до шлюбу\~не допускається. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивачки припинити шлюбні відносини, що рішення позивачки про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків. Отже, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.\~ Положеннями\~статті 113 СК України\~передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на те, що представник позивачки просить відновити дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] », суд вважає, що така вимога є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору, проте представник позивачки просила вважати сплачений судовий збір як фактично понесений.

Outcome: approved