Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У квітні 2025 року до Малиновського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №494604-КС-002 від 21.06.2024 року у розмірі 36086 грн. 38 коп., а також про стягнення витрат по сплаті судового збору. Зокрема, позов мотивовано тим, що відповідачем неналежним чином виконуються свої зобов`язання щодо повного та своєчасного повернення позикодавцю кредитних коштів. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. 15.04.2024 року цивільна справа 521/5942/25 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 22.04.2024 року у справі №521/5942/25 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, а також витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю. Законом України від 26.02.2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, відповідно до якого, зокрема, змінено найменування Малиновського районного суду м. Одеси на Хаджибейський районний суд міста Одеси. 23.05.2025 року на адресу суду від АТ «Універсал\~Банк» за вх. №5424 надійшла витребувана інформація. Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи за наявними у ній матеріалами. 17.06.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надійшли письмові пояснення (вх. №39624) у яких позивач зазначив, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Позивач вказав, що інколи під час укладення кредитного договору позичальники вказують номер банківської картки для перерахування кредитних коштів інших осіб (родичів), тобто ці банківські картки випущені (емітовані) на ім`я інших осіб. Водночас, як вважає позивач, вказане не означає, що кредитний договір між позивачем та відповідачем не був укладений, та позичальник не має зобов`язань за кредитним договором, оскільки ТОВ «Бізнес Позика» перераховує кредитні кошти на той номер банківської картки, який позичальник вказує під час укладення кредитного договору. При цьому, за доводами позивача, ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. Окрім цього, позивач вказав, що номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. При цьому, на підтвердження вищезазначеного, до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи "анкета клієнта", відповідно до якого позичальником був зазначений номер банківської картки № [NUMBER] для перерахування на нього коштів. Посилаючись на судову практику у подібних спорах, позивач вважає, що його позовні вимоги потребують задоволення. Письмові пояснення судом долучено до матеріалів цивільної справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив щодо підтримання позовних вимог, також просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, яке судом розглянуте та задоволене. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач був сповіщений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК), які направлялися на адресу відповідача, з огляду на що, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов на підставі наявних у справі письмових матеріалів. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у змішаній формі (паперовій та електронній), надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом 21.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем у справі [PERSON] укладено договір №494604-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, вказаний договір підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», шляхом накладення з боку позивача кваліфікованого електронного підпису, а з боку відповідача одноразового електронного ідентифікатора U-4528. Відповідно до п. 2.1. договору про надання кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 грн. 00 коп., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти та комісію за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,50000000% за кожен день користування Кредитом, знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15288411, комісія за надання кредиту 1500 грн., загальний розмір кредиту 10000 грн., термін дії договору до 06.12.2024 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 29653,89 грн. Пунктом 3.2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3.2.3. Кредитного договору сторонами погоджено графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Також судом встановлено, що укладенню зазначеного вище договору передувало те, що позивачем, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 21.06.2024 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 494604-КС-002 про надання кредиту, та 21.06.2024 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 494604-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, яка передбачала умови кредитування та яка була прийнята позичальницею. Згідно пропозиції на укладення договору, судом встановлено, що сума бажаного кредиту становить 10 000 грн. 00 коп., строк, на який надається кредит 24 тижня, термін дії до 06.12.2024 року, комісія 1500 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 29653 грн. 89 коп., орієнтовна реальна річна процентна ставка 19722,67 %. Також сторонами у пропозиції на укладення договору було погоджено графік повернення кредитних коштів. Аналогічні істотні умови було погоджено між позикодавцем та позичальником у паспорті споживчого кредиту, який також підписано сторонами в порядку умов Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до наявної у матеріалах справи анкети клієнта від 31.03.2025 року бажаним для позичальника розміром кредиту був 10000 грн. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою про видачу коштів, наданою Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» від 21.06.2024 року. Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що вбачається з витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи "анкета клієнта", відповідно до якого позичальником був зазначений номер банківської картки № [NUMBER] для перерахування на нього коштів. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом станом на 31.03.2025 року, заборгованість відповідача перед позичальником становить 36086 грн. 38 коп., яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 10000 грн., прострочених платежів по процентах - 24586 грн. 38 коп., прострочених платежів за комісією 1500 грн. Згідно відповіді від 23.05.2025 року (вх.5424), яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду від 22.04.2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] у АТ «Універсал Банк» не було емітовано карту № [NUMBER] . Власником картки № [NUMBER] є [PERSON] . 23.05.2025 року на адресу суду на виконання ухвали суду від 22.04.2025 року надійшла інформація від АТ «Універсал Банк», з якої вбачається, що платіжна картка № [NUMBER] емітована як спосіб доступу до рахунку [NUMBER] у національній валюті, відкритого на ім`я [PERSON] . Згідно виписки по рахунку за період з 21.06.2024 року по 06.12.2024 року вбачається, що за платіжною карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] станом на 21.05.2025 року відсутня заборгованість. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь відповідача нарахованої Фінансовою установою кредитної заборгованості. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Акцепт, як беззастережна згода (виражена прямо або непрямим способом шляхом виконання певних дій, які свідчать про бажання укласти договір. Стаття 642\~Цивільного кодексу\~України передбачає, що акцептом є відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття. Коли пропозиція надається, відбувається оферта, яка приймається (акцепт) або скасовується іншою стороною договору. При цьому, якщо друга сторона відмовляється від договору на запропонованих умовах, але при цьому пропонує свої умови (формулює нову оферту), перша сторона може погодитися укласти договір (акцепт). Приймаючи пропозицію або формулюючи зустрічну пропозицію, сторони вже створюють для себе юридичні наслідки. Зазначені обставини щодо підписання Акцепту та Оферти підтвердженні матеріалами справи. Частина 5 ст.\~11\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). За приписами ч.1 ст.\~1048\~ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За приписами ст.\~625\~ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У вказаній справі судом встановлено, що 21.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем у справі [PERSON] укладено договір №494604-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, вказаний договір підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», шляхом накладення з боку позивача кваліфікованого електронного підпису, а з боку відповідача одноразового електронного ідентифікатора U-4528. При цьому, як встановлено судом, відповідно до п. 2.1. договору про надання кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 грн. 00 коп., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти та комісію за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно із умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,50000000% за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15288411, комісія за надання кредиту 1500 грн., загальний розмір кредиту 10000 грн., термін дії договору до 06.12.2024 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 29653,89 грн. Судом встановлено, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою про видачу коштів, наданою Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» від 21.06.2024 року. Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що вбачається з витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи "анкета клієнта", відповідно до якого позичальником був зазначений номер банківської картки № [NUMBER] для перерахування на нього коштів. Таким чином, на підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що відповідно до п. 2.1. договору про надання кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 грн. 00 коп., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти та комісію за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Тобто між сторонами у даній справі виникли правовідносини у сфері кредитування. Водночас, судом встановлено, що платіжна картка № [NUMBER] , яка вказана відповідачем у Оферті належить [PERSON] . Суд наголошує на тому, що факт переказу кредитних коштів на картку фізичної особи не спростовує факту виконання позивачем своїх договірних зобов`язань за договором, укладеним з відповідною особою, оскільки, як в даному разі було встановлено судом, номер картки, на який мали бути перераховані кредитні кошти було вказано самим позичальником. Так, і зі змісту Оферти, і зі змісту кредитного договору, судом встановлено, що відповідачем зазначено адресу його проживання, паспортні дані, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, номер банківського рахунку для перерахування коштів, що є підтвердженням здійсненої нею процедури ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, на підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що позивачем були виконані умови договору, надано відповідачеві кредитні кошти, також, матеріалами справи встановлено, що відповідач взяті в кредит кошти не повернув, чим порушив умови кредитного договору, з огляду на що, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 10000 грн. та процентів у розмірі 24586 грн. 38 коп. потребують задоволення. Разом з тим, щодо нарахованої позивачем до сплати відповідачем комісії, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1, 2 ст. 11 вказаного закону, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». У даній справі судом встановлено, що за умовами кредитного договору, оферти, зокрема п. 2.5. сторони погодили, що комісія за надання кредиту складає 1 500 грн., нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору, не може бути збільшений кредитодавцем. Відтак, витрати по сплаті комісії у даному разі також потребують стягнення з відповідача на користь позивача. Враховуючи встановлені судом у даній справі обставини та те, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено обґрунтованість позовних вимог, суд виснує про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved