Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором №2108631 від 06 липня 2021 року в сумі 14790,00 грн. Даний позов мотивований тим, що 06.07.2021 року між ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №2108631 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту складає 5000,00 грн. Строк кредиту 14 днів. ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 5000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Договір було укладено в електронній формі та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису. Умовами кредитного договору було передбачено нарахування процентів за користування кредитними коштами: стандартна процентна ставка становить 1,9 % в день та застосовується в межах строку кредиту. Знижена процентна ставка 1,05 % в день застосовується за певних умов, визначених договором. Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. 24.12.2021 року було укладено Договір факторингу №02-24122001, відповідно до якого, а також відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2021 року, ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА»відступило на користь ТОВ «ФК КЕШ\~ТУ ГОУ»право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №2108631 від 06 липня 2021 року. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника за Договором\~№2108631\~від 06\~липня 2021\~рокувідповідно до розрахунку заборгованості становить 14790,00грн, з яких: прострочена заборгованість за сумую кредиту 5000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 9790,00 грн. З врахуванням вищенаведеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14790,00грн, судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи, які складаються із судового збору в сумі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак позовна заява містить клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності, а також він не заперечує проти заочного розгляду справи. Окрім цього, 19 травня 2025 року представник позивача надіслав заяву в якій просив стягнути на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в сумі 10500 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача також не надходило. Згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд на підставі ст.\~280\~ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.07.2021 року між ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний Договір №2108631 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом підписання останнім аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Х346, сума кредиту складала 5000,00 грн, яка надана шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] (а.с. 11-17). Також відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с. 9-10) та Додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2108631 від 06.07.2021 року (а.с. 7). За умовами п. 1.2 Договору №2108631, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сума кредиту складає 5000,00 грн. Відповідно до п.1.3 Договору № №2108631, строк кредиту 14 днів. Відповідно до п.1.4.1 Договору №2108631, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п.4.1 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 Договору. Відповідно до п.1.4.2 Договору №2108631, знижена процентна ставка становить 1,05% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Клієнт у межах строку, визначеного в п.1.3 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.3 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до п. 4.2.1 Договору №2108631, сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Відповідно до п. 4.2.5 Договору №2108631, загальна кількість атовпролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (без зазначення дати та номеру) акцепт Договору №2108631 від 06.07.2021 укладеного позичальником [PERSON] з ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювався в інформаційно-телекомунікаційній системі http://www.credit7.ua. Одноразовий ідентифікатор Х346, дата відправки ідентифікатора позичальнику 06.07.2021, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор 380953937838 (а.с. 19). Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за Договором №2108631 від 06.07.2021 року, виконало належним чином, перерахувавши на банківську картку [PERSON] , через ТОВ «УПР», кредитні кошти в сумі 5000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ «УПР» від 04.03.2024, за № 20530-0403 (а.с. 25). Видача кредиту [PERSON] в сумі 5000,00 грн та нарахування відповідних процентів також підтверджується випискою з особового рахунку, станом на 10.01.2025 (а.с. 18). Згідно вказаної виписки, заборгованість [PERSON] станом на 10.01.2025 становить 14790,00грн, з яких: прострочена заборгованість за сумую кредиту 5000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 9790,00 грн.\~ Після встановлення вказаних обставин, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст.\~42\~Конституції України держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За частинами 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Договір підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. \~ \~ \~ \~24.12.2021 року було укладено Договір факторингу №02-24122001, відповідно до якого, а також відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2021 року, ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА»відступило на користь ТОВ «ФК КЕШ\~ТУ ГОУ»право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №2108631 від 06 липня 2021 року (а.с. 22-25, 18). \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.\~512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно вимог ч. 1 ст. 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст.\~517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором №2108631 від 06.07.2021 року, в сумі 14790,00грн, з яких: прострочена заборгованість за сумую кредиту 5000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 9790,00 грн. Згідно копії вимоги про виконання зобов`язання за Кредитним договором від 13 січня 2025 року, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» вимагало у [PERSON] сплатити заборгованість за Договором №2108631 від 06.07.2021 року у сумі 14790,00 грн (а.с. 17). Згідно ч. 1\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Частиною 2 статті 625\~ЦК України передбачено,\~що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 627\~ЦК\~України передбачено, що відповідно до ст.\~6\~цього\~Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 1050\~ЦК\~України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, надані позивачем докази у своїй сукупності, підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем та відповідно є достатніми, допустимими і належними доказами у розумінні ст. 79 ЦПК України. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, факт не надання відповідачем відповідних доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку, що оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання за вищевказаними договорами не виконала, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимога судом задоволені в повному обсязі, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн, який був сплачений позивачем відповідно до платіжної інструкції № 3 5341 (а.с. 6). Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Суд встановив, що відповідно до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та адвокат Пархомчук Сергія Валерійович домовились, що в порядку та на умовах, визначених Договором, Адвокат приймає доручення і бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених договором (а.с. 19-21). Позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10500,00 грн, що підтверджується Актом про отримання правової допомоги від 13.05.2025 року (а.с. 56), рахунком від 13.05.2025 року (а.с. 50) та платіжною інструкцією №3 8341 від 13.05.2025 року (а.с. 51). Враховуючи вищезазначене, витрати на правничу допомогу у сумі 10500,00 грн, які поніс позивач у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними доказами, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved