Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

21.11.2024 року представник позивача адвокат Білінський Б.П. засобами поштового зв`язку звернувся до суду, в подальшому 20.03.2025 року, подавши заяву про збільшення позовних вимог, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] індекс інфляції у розмірі 195369,49 грн., 3% річних від простроченої суми за договором позики № 20/12/18 від 20 грудня 2018 року у розмірі 68563, 35 грн. у зв?язку з невиконанням зобов?язання та судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 11.04.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] під розписку у позику грошові кошти у розмірі 30355, 00 доларів США та зобов?язувався повернути їх до 15.03.2017 року. У зазначений в розписці строк відповідач грошові кошти не повернув, у зв?язку з цим, 28.09.2018 року [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом про стягнення грошових коштів з [PERSON] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 квітня 2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість, яка складається з основної суми боргу за договором позики №20/12/18 від 20 грудня 2018 року - 1018 984,04 грн., що складає еквівалент за курсом НБУ 27865 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят п`ять доларів США 34 центи), індекс інфляції у розмірі 141791,64 грн., 3% річних від простроченої суми за договором позики №20/12/18 від 20 грудня 2018 року у розмірі 39494,10 грн., що в загальному розмірі складає 1200 269,78 грн. До сьогоднішнього дня відповідач свого зобов?язання не виконує. У зв`язку з невиконанням боржником зобов`язань позивач звернувся до суду із позовом про застосування до суми боргу індексів інфляції та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦІК України. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, 11.08.2025 року через канцелярію суду позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції з повісткою про виклик. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 11.08.2025 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18.04.2023 року по справі № 363/1956/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість, яка складається з основної суми боргу за договором позики №20/12/18 від 20 грудня 2018 року - 1018 984,04 грн. (один мільйон вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні чотири копійки), що складає еквівалент за курсом НБУ 27865 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят п`ять доларів США 34 центи), індекс інфляції у розмірі 141791,64 грн. (сто сорок одна тисяча сімсот дев`яносто одна гривня 64 копійки), 3% річних від простроченої суми за договором позики №20/12/18 від 20 грудня 2018 року у розмірі 39494,10 грн. (тридцять дев`ять тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 10 копійок), що в загальному розмірі складає 1200269,78 грн. (один мільйон двісті тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 78 копійок). Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 12002, 70 грн. (дванадцять тисяч дві гривні 70 копійок). Рішення набрало законної сили 19.05.2023 року (а.с. 19-24). 05.06.2023 року по вказаній справи Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчий лист (а.с. 25-25) 20.06.2023 року старшим державним виконавцем Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орленко М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 72065728 (а.с. 27). Отже, починаючи з 18.04.2023 року, тобто з дня винесення рішення Вишгородським районним судом Київської області відповідачем не виконано грошове зобов`язання на користь позивача зі сплати заборгованості. Статтею 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно д \~ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його невиконання. Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі №910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. З урахуванням вищевикладеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням договору позики від 11.04.2016 року та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Отже, оскільки відповідач не виконав на користь позивача зобов`язання з повернення 1200269,78 грн, починаючи з 18 квітня 2023 року, тобто з дня ухвалення рішення Вишгородського районного суду Київської області, відповідно зобов`язаний сплатити на користь позивача згідно з положеннями ст. 625 ЦК України три відсотки річних та інфляційні втрати за період прострочення виконання зобов`язання. Такий період позивачем визначений з 19 квітня 2023 року по 14 березня 2025 року. Згідно розрахунку сума 3% річних нарахована на суму простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості визначеної рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18.04.2023 року складає 68563,35 грн. та індекс інфляції у розмірі 195369,49 грн.. Розрахунок сум зазначений позивачем в позовній заяві відповідачем не спростований. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного договору позики, беручи до уваги, що позивачем надано належні, допустимі та достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного договору позики та його неналежного виконання відповідачем, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: інфляційні втрати у розмірі 195369 грн. 49 коп. та 3% річних від простроченої суми за договором позики № 20/12/18 від 20 грудня 2018 року у розмірі 68563 грн. 35 коп., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач є інвілідом 2 групи, відповідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2639 грн. 32 коп.

Outcome: approved