Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (далі - ТОВ «Теплопостачсервіс») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі є користувачами квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 27.06.2021 між позивачем та [PERSON] було укладено договір №9/3/10 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за яким виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати наданні послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язань за період з жовтня 2020 року по листопад 2024 року утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води, яка складається з основного боргу в сумі 5057,63 грн., інфляційних втрат в розмірі 799,82 грн. та 3% річних в розмірі 153,33 грн. Просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь вказану заборгованість та судові витрати. 11.02.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 26.02.2025 представник відповідача [PERSON] - адвокат Щетінін М.Ю. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Заначив, що відповідач не погоджується із заявленими вимогами, вважає їх необґрунтованими, надуманими та таким, що не підлягають задоволенню. Позивачем заявлено про стягнення з відповідачів боргу, який утворився до укладення між сторонами договору № 9/3/10 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 27.05.2021. У квартирі [ADDRESS] , встановлений квартирний засіб обліку гарячої води КВ-1,5 DN 15 № 184727, який є працюючим, справним та повіреним. У платіжці за грудень 2018 року відображені показники квартирного засобу обліку гарячої води № 184727 на позначці 36 м3, які були повністю сплачені відповідачем. 01.10.2020 відбулась повірка квартирного засобу обліку гарячої води №184727. Згідно додатку до протоколу повірки від 01.10.2020 показники лічильника гарячого водопостачання № 184727 зафіксовані на позначці 30 м3. Відповідачами було сплачено за 36 м3 станом на грудень 2018 року. Як зазначає сам позивач у розрахунку, а також, що підтверджено платіжними квитанціями, отриманими позивачем від відповідача, станом на жовтень 2020 року відповідачі не мали боргу перед позивачем. Проте, у період з листопада 2020 року по травень 2020 року позивачем нараховано борг за гаряче водопостачання в загальній сумі 4069,96 грн. У зв`язку з тим, що відповідачі майже не використовували гарячу воду, а також враховуючи наявну передплату на 6 м3, то показник лічильника №184727 змінився на показник 40 м3 лише у березні 2024 року. Даний показник лічильника №184727 на рівні 40 м3 вже був фактично використаним відповідачем об`ємом гарячої води: сплачені раніше 36 м3 + 4 м3 використаної гарячої води станом на березень 2024 року. Вищевказані 4 м3 були сплачені відповідачем згідно платіжної інструкції від 20.04.2024 на суму 350,44 грн. У квітні 2024 року відповідачами було використано 2 м3 гарячої води, у зв`язку з чим показники лічильника №184727 стали 42 м3. Вищевказані 2 м3 були сплачені відповідачем згідно платіжної інструкції від 20.05.2024 на суму 175,22 грн. 28.09.2024 було здійснено чергову повірку квартирного засобу обліку гарячої води №184727. Згідно додатку до протоколу повірки від 28.09.2024 показники лічильника гарячого водопостачання №184727 зафіксовані на позначці 42 м3. Тобто жодної заборгованості за гаряче водопостачання у відповідачів перед позивачем не має. Показники квартирного засобу обліку на рівні 42 м3 повністю сплачені відповідачами. Враховуючи безпідставність вимог про стягнення з відповідачів боргу за надані послуги з постачання гарячої води за період з жовтня 2020 року по листопад 2024 року у розмірі 5057 67 грн., то безпідставними є вимоги про стягнення інфляційних витрат в сумі 799,82 грн. та 3% річних в сумі 153,33 грн. Також просив стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 03.03.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відсутність укладеного договору не звільняє відповідачів від оплати за надані житлово-комунальні послуги. Лічильник гарячої води №184727 було взято на абонентський облік 01.10.2017 та знято з абонентського обліку 01.10.2020, у зв`язку із закінченням терміну повірки, який становить 4 роки. Документи про повірку відповідачем було надано лише 28.05.2021, що відповідає інформації, зазначеній відповідачем у відзиві. Отже, нарахування за послугу з постачання гарячої води з 01.10.2020 по 28.05.2021 відповідачу проводились за загально будинковим лічильником, а з 28.05.2021 - за індивідуальним лічильником. Згідно з п. 5 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» приміщення, оснащене вузлом розподільного обліку відповідної комунальної послуги, засіб вимірювальної техніки якого перебуває на повірці, не вважається приміщенням, не оснащеним вузлом розподільного обліку відповідної комунальної послуги, протягом строку такої повірки, але не більше 30 діб. Відповідно до пп.3 п. 4 Методики для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу. Отже, у відповідачів був термін в 30 діб для надання підтверджуючих документів про повірку індивідуального лічильника (вузла розподільчого обліку), протягом якого лічильник береться на абонентський облік з урахуванням показників такого лічильника. По закінченню цього терміну показники лічильника до розподілу послуги не приймаються. Таким чином, є доведеним факт порушення відповідачами умов договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Просив задовольнити позовні вимоги. Інші відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Зважаючи на неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ордером на жиле приміщення №23824 серія Б. Шульга Наталія Леонідівна, [PERSON] та [PERSON] з 28.11.2000 зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 27.05.2021 між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] укладено договір №9/3/10 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за яким виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором. Зазначені послуги, відповідно до договору, надаються за адресою: [ADDRESS] . 28.05.2021 [PERSON] звернулася до ТОВ «Теплопостачсервіс» з заявою про прийняття на абонентський облік лічильник гарячої води №184727, у зв`язку з повіркою. До заяви було додано свідоцтво про повірку, додаток до протоколу повірки, паспорт на лічильник, акт опломбування, фотофіксація показників. Згідно з розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню (квартирі), що розташована за адресою: [ADDRESS] , за період з жовтня 2020 року по листопад 2024 року обліковується заборгованість за житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води в розмірі 5057,63 грн., на зазначену суму заборгованості за період з 01.10.2020 по лютий 2022 року нараховані 3% річних у розмірі 153,33 грн. та інфляційні втрати у розмірі 799,82 грн. З розрахунків вбачається, що відповідачі частково сплачували надані їм послуги. Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний укладати договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, судом не приймаються до уваги доводи відповідача, що позивачем неправомірно нарахована заборгованість за послуги з постачання гарячої води до укладення між сторонами відповідного договору, оскільки такі доводи спростовуються вищенаведеним. Частиною 4 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої статті 3 цього Закону: 1) обсяг споживання теплової енергії визначається за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря; 2) обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. У разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, зазначеного в частині першій цієї статті, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання: теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду; гарячої та питної води - протягом попередніх 12 місяців. Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою; Обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами з урахуванням того, що: 1) у разі якщо частина води була витрачена на полив клумб і газонів, прибирання місць загального користування тощо та/або гарячої води - на прибирання місць загального користування тощо, обсяг відповідно питної, гарячої води, що розподіляється між споживачами, зменшується на обсяг, витрачений на такі загальнобудинкові потреби, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку; 2) у разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показаннями вузлів розподільного обліку. Якщо виникає різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 4) у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у спосіб, передбачений договором. Виконавець періодично, не менше одного разу на рік, проводить контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії у присутності споживача або його представника. У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку - з усіма споживачами будівлі. Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому розділами 2 та 3 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 № 270 (далі - Наказ №270). Відповідно до п. 20, 21 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 №1182 (далі - Правила №1182) комерційний облік послуги ведеться вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Якщо будівлю (будинок) оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку послуги відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюються за сумою показань всіх вузлів комерційного обліку послуги у будівлі (будинку). За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг споживання гарячої води у будівлі визначається відповідно до Методики розподілу. У разі виявлення виконавцем несправності під час періодичного огляду вузла (вузлів) комерційного обліку та у разі, коли обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються не виконавцем, виконавець невідкладно повідомляє про це співвласникам в один із способів, що гарантують доведення інформації до споживачів і які зазначені у пункті 9 цих Правил. Якщо співвласники протягом п`яти днів з моменту відповідного повідомлення від виконавця не викликали виконавця для розпломбування, такий вузол комерційного обліку вважається таким, що вийшов з ладу. У разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку до відновлення його роботи або заміни, а також на час відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною такого вузла обліку, ведення комерційного обліку здійснюється розрахунково відповідно до Методики розподілу. Судом встановлено, що в квартирі, в якій проживають відповідачі та отримують послуги, надані позивачем, встановлений індивідуальний лічильник гарячої води, який в травні 2021 року пройшов в установленому порядку повірку. Проте нарахування та оплата комунальних послуг відповідно до показників засобів обліку здійснюється за умови, що такі індивідуальні гарячої води не тільки пройшли в установленому порядку повірку, але і в обов`язком порядку були прийняті на абонентський облік виконавцем таких послуг, про що складається відповідний акт. Саме з дати складання акта про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік такий вузол є прийнятим оператором зовнішніх інженерних мереж і виконавцем відповідної комунальної послуги на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї, що передбачено п.10. р.3 Наказу №270. Докази того, що відповідачі в порядку установленому Наказом №270 подали позивачу, як виконавцю послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , письмову заяву про прийняття відповідних вузлів комерційного обліку на абонентський облік до 28.05.2021, відсутні. Відповідачі, як наймачі квартири, є споживачами послуг з постачання гарячої води, які надає ТОВ «Теплопостачсервіс», вони не відмовилися від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, відповідачами надано не було. Відповідачами не зазначено та не надано доказів сплати коштів за надані позивачем послуги у повному обсязі. Також суд звертає увагу, що у наданих відповідачем квитанціях про оплату за послуги з постачання гарячої води зазначений розмір заборгованості, який повністю узгоджується з розрахунком, наданим відповідачем. Доказів того, що відповідачі зверталися до позивача з заявами про перерахунок розміру заборгованості та надали відповідні докази для відповідного перерахунку суду не надано. Разом з тим, відповідачі не сплатили вказані послуги за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води належним чином, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість перед позивачем, яка відповідно до розрахунку позивача становить 5057,63 грн., а тому вони як споживачі цих послуг мають обов`язок оплатити позивачу їх вартість. Щодо вимог про стягнення з відповідачів 3% річних від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води в розмірі 153,33 грн. та інфляційних втрат в розмірі 799,82 грн., суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, зазаначені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог постанови КМУ від 05.03.2022 №206. За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів, окремо з кожного, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1009,33 грн. (3028 грн. : 3 = 1009,33 грн.).

Outcome: approved