Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Позивачка,\~через представника\~адвоката Логачова\~В.В.,\~звернулася до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просила стягнути\~з Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ПРІМАРІУС»\~на користь\~ [PERSON] 35\~243,\~46\~грн заборгованості із\~заробітної плати, 8 127, 02 грн компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 03.03.2025 року у розмірі 12\~293,72 грн. та судові витрати. В обґрунтування\~позову вказав,\~що 16.01.2023 року згідно наказу № 17/ОС позивача було прийнято на посаду оператора заправних станцій ТОВ Прімаріус НСП Запорізьке відділення. У зв`язку з тим, що Товариство з листопада 2024 року перестало виплачувати заробітну плату, утворилась заборгованість із виплати заробітної плати, позивач прийняла рішення про звільнення з Товариства. Згідно наказу директора Товариства від 03.03.2025 року № 42/ОС, [PERSON] було звільнено за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Трудову книжку позивачу було видано в день видачі наказу про звільнення - 03.03.2025 року, але розрахунок у день звільнення з позивачем не проведено. Згідно розрахункових листів позивачу нараховано до виплати при звільненні наступні суми: за листопад 2024 року -10\~048,06 грн., за грудень 2024 року-9647,52грн., за січень 2025 року 8660,03 грн., за лютий 2025 року 6\~887,85 грн., за березень 2025 року - 8 127, 02 грн (компенсація за основну та додаткові відпустки). Сума заборгованості Товариства з виплати заробітної плати становить 10 048, 06 + 9 647, 52 + 8 660, 03 + 6 887, 85 = 35 243, 46 грн за вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Сума заборгованості Товариства з виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки становить 8 127, 02 грн за вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Станом на\~час звернення\~з даним\~позовом до\~суду (17.04.2020\~р.)\~затримка розрахунку\~при звільненні\~складає 43\~робочих дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на час звернення з позовом до суду (за період з 03.03.2025 року по 17.04.2025 року включно), що підлягає стягненню на користь позивача складає 12 293, 72 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2024 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходили. У судове засідання представник позивача адвокат Логачов В.В. не з`явився, надав до суду заяву у якій просить розглянути справу без його участі, прохає суд позов задовольнити. Представник Відповідача у судове засідання повторно не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету відповідача та направлення судових повісток з повідомленням. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками та конверти з судовою повісткою, що направлявся за адресою останнього відомого місця проживання відповідача, повернулися до суду не врученим з відміткою Укрпошти про причини повернення «За закінченням терміну зберігання» Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотання про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, 16.01.2023 року згідно наказу № 17/ОС [PERSON] було прийнято на посаду оператора заправних станцій ТОВ Прімаріус НСП Запорізьке відділення. Згідно наказу директора Товариства від 03.03.2025 року № 42/ОС, [PERSON] було звільнено за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Трудову книжку позивачу було видано в день видачі наказу про звільнення - 03.03.2025 року, як вказано у позові, розрахунок у день звільнення з позивачем не проведено. Згідно розрахункових листів позивачу нараховано до виплати при звільненні наступні суми: за листопад 2024 року -10\~048,06 грн., за грудень 2024 року-9647,52грн., за січень 2025 року 8660,03 грн., за лютий 2025 року 6\~887,85 грн., за березень 2025 року - 8 127, 02 грн (компенсація за основну та додаткові відпустки). Сума заборгованості Товариства з виплати заробітної плати становить 10 048, 06 + 9 647, 52 + 8 660, 03 + 6 887, 85 = 35 243, 46 грн за вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів та 8 127, 02 грн (компенсація за основну та додаткові відпустки). Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до\~статті 94 КЗпП України\~та\~статті 1 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата\~це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до частини першої\~статті 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини шостої тієї ж статті своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до частини 1\~статті 74 КЗпП України\~громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Згідно з частиною 1\~статті 83 КЗпП України\~та частиною 1\~статті 24 Закону України «Про відпустки»\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до частини першої\~статті 47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116 КЗпП) та провести з ним розрахунок у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно частини 1\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. З аналізу положень частини 1\~статті 116 КЗпП України\~вбачається, що виплата всіх сум при звільненні проводиться роботодавцем. Згідно зі статтями\~115,\~116 КЗпП України\~відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не звільняє позивача від процесуального обов`язку доведення наявності права на отримання відповідних сум. Судом встановлено, що на час звільнення існувала заборгованість по виплаті позивачу заробітної плати та позивач мав невикористані дні відпустки, тобто мав право на компенсацію за невикористані дні відпустки. Доказів проведення повного розрахунку з працівником в день його звільнення відповідач до суду не надав, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 35 243, 46 грн за вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 8\~127,\~02\~грн. Представник позивача\~у позові\~вказав,\~що \~ станом\~на час\~звернення з\~даним позовом\~до суду\~(17.04.2020\~р.)\~затримка розрахунку\~при звільненні\~складає 43\~робочих дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на час звернення з позовом до суду (за період з 03.03.2025 року по 17.04.2025 року включно), що підлягає стягненню на користь позивача складає 12 293, 72 грн. Алгоритм розрахунку середньоденної заробітної плати: Заробітна плата за січень 2025 року (8 660, 03 грн.) + заробітна плата за лютий 2025 року (6 887, 85 грн.) = 15 547, 88 грн. Кількість робочих днів, відпрацьованих у розрахунковому періоді: за січні 2025 року - 23 дні,за лютий 2025 року - 20 днів (всього 43 робочі дні) Середньоденна заробітна плата: 15 547, 88 грн 143 дн = 361, 58 грн. Алгоритм розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: Кількість робочих днів прострочки розрахунку при звільненні (станом на 17.04.2025 року 43 дні) х середньоденну заробітну плату - 361,58 грн. = 12 293, 72 грн. Відповідно до частини 1\~статті 117 КЗпП\~у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Середній заробіток працівника визначається відповідно до вимог\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~та підлягає розрахунку у відповідності до вимог «Порядку обчислення середньої заробітної плати», що затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року\~(далі - Порядок). З урахуванням зазначених норм, зокрема абзацу 3, 4 пункту 2 Порядку, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Згідно з пункту 8 розділу ІV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Отже, середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати, отриманої за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні, на число цих відпрацьованих робочих днів. Фактично відпрацьованих днів у січні та лютому 2025 року було 43 робочих днів. З урахуванням меж заявлених позовних вимог із відповідача\~ підлягає стягненню середній заробіток за час затримки з виплати заробітної плати в сумі 12\~293,72 грн. Згідно частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 1 частини 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового забору за вимогу про стягнення заробітної плати. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 вказала на те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно із якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ (в усіх судових інстанціях).

Outcome: approved