Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася через свого представника адвоката Кірсу В.В. до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову позивач вказала, що 03.04.2025 о 14 годині 53 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом Renault Logan д.н.з. [NUMBER] (власником якого є ТОВ «УЛФ-Фінанс») та рухаючись по вул. Університетська в м. Черкаси, в порушення вимог п.п. 12.3,13.3 ПДР України не вжив всіх заходів аж до повної зупинки транспортного засобу, безпечного об`їзду перешкоди, та не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб Toyota Yaris д.н.з. [NUMBER] (власником якого є [PERSON] ), внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивачу були завдані матеріальні збитки. Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 30.04.2025 (справа № 712/4570/25) відповідача було визнано винним за даним фактом у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих законом мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень. Вказана постанова набрала законної сили 13.05.2025. Цивільно-правова\~відповідальність відповідача\~перед третіми\~особами (ОЦСВП)\~по автомобілю\~Renault\~Logan\~д.н.з.\~ [NUMBER] була\~застрахована у\~Приватному акціонерному\~товариству «Страхова\~компанія «Євроінс\~Україна»,\~відповідно до\~договору страхування\~(поліс\~страхування №\~225681845).\~Так,\~після настання\~страхового випадку,\~позивач звернулася\~до Страхової\~компанії «Євроінс\~Україна» із\~заявою від\~04.04.2025\~про страхове\~відшкодування шкоди\~заподіяної внаслідок\~пошкодження КТЗ\~Toyota\~Yaris\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~але шкода\~була відшкодована\~не в\~повному обсязі,\~лише в\~розмірі 95\~235,14\~грн,а згідно\~висновку судової\~транспортно-товарознавчої\~експертизи,\~№ 39\~від 19.05.2025\~складеного судовим\~експертом Старинець\~М.В.\~було встановлено,\~що вартість\~відновлювального ремонту\~Toyota\~Yaris\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~(без\~урахування коефіцієнта\~фізичного зносу\~складових КТЗ\~пошкодженого унаслідок\~ДТП)\~станом на\~дату ДТП\~03.04.2025\~складає 229\~080,12\~грн,\~тобто різниця\~в розмірі\~133\~844,98\~грнмає бути компенсовано за рахунок [PERSON] . На підставі викладеного позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить: - стягнути з [PERSON] суму завданої шкоди в розмірі 133 844,98 грн; - стягнути з [PERSON] , судові витрати у вигляді судового збору та витрат в розмірі 6 000,00 грн пов`язаних із проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи. 1.2. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати 10 днів. 1.3. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20 червня 2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив. 1.4. Представник позивача з позивачем у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, клопотав про долучення копії пенсійного посвідчення до матеріалів справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 1.5. Відповідно технічна фіксація справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не здійснювалася у зв`язку з неявкою всіх сторін по справі, про що зазначено в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 03.08.2013 автомобіль марки Toyota Yaris, 2013 р.в., державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] . 2.2. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами (ОЦСВП) по автомобілю Renault Logan д.н.з. [NUMBER] була застрахована у Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Євроінс Україна», відповідно до договору страхування (поліс страхування № 225681845). 2.3. Відповідно до копії постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.04.2025 у справі № 712/4570/25\~ [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. З постанови суду вбачається, що\~03.04.2025 о 14 годині 53 хвилин у м. Черкаси, вул. Університетська, 33, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Renault Logan д.н.з. [NUMBER] (власником якого є ТОВ «УЛФ-Фінанс»), у разі виникнення небезпеки для руху, не вжив всіх заходів аж до повної зупинки транспортного засобу, безпечного об`їзду перешкоди, та не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб Toyota Yaris д.н.з. [NUMBER] (власником якого є [PERSON] ). Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постанова набрала законної сили 13.05.2025. 2.4. [PERSON] звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» із заявою від 04.04.2025 про страхове відшкодування шкоди заподіяної внаслідок пошкодження КТЗ Toyota Yaris д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується наданою копією. Відповідно до копії звіту № 49229 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу ФОП [PERSON] , проведеного на замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна» вбачається, що вартість відновлювального ремонту КТЗ Toyota Yaris д.н.з. [NUMBER] складає 230 312,69 грн, (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування); вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без урахуванням ПДВ) складає 98 435,14 грн. Відповідно до копії листа ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» № 277589/1 від 20.05.2025 повідомлено [PERSON] про те, що за даним страховим випадком відповідно до страхового акту № 277589/1/2005 було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, в розмірі 95 235,14 грн. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 3 200,00 грн, що перебачений п.5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 2.5. Згідно з\~копією висновку\~судової транспортно-товарознавчої\~експертизи №\~39\~від 19.05.2025\~складеного судовим\~експертом Старинець\~М.В.\~за зверненням\~ [PERSON] \~було встановлено,\~що вартість відновлювального ремонту Toyota Yaris д.н.з. [NUMBER] (без урахування коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ пошкодженого унаслідок ДТП) станом на дату ДТП 03.04.2025 складає 229 080,12 грн; вартість відновлювального ремонту Toyota Yaris д.н.з. [NUMBER] (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ пошкодженого унаслідок ДТП) станом на дату ДТП 03.04.2025 складає 103 203,61 грн; вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Toyota Yaris д.н.з. [NUMBER] (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ пошкодженого унаслідок ДТП) складає 103 203,61 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1. Частино 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 3.2. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Згідно з ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 3.3. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. 3.4. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічні по суті висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Згідно пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів відновлювальний ремонт (або ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6- 691цс15 вказано, що «суд касаційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з товариства, працівник якого є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)» У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61- 10010св20) зроблено висновок, що відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою потерпілій особі страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити потерпілій особі таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17) зазначено, що «якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, апеляційний суд правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та зробив обґрунтований висновок про те, що на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу». Зазначені висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20). 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Розглянувши матеріали цивільної справи суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а тому факт ДТП та вина [PERSON] у його вчиненні додаткового доказування не потребує. 4.2. Стосовно вимог про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд зазначає наступне. Оскільки, позивачем доведено факт заподіяння належному транспортному засобу матеріальних збитків винними діями [PERSON] , визнання відповідачем позовних вимог та прийняття рішення ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про те, що за даним страховим випадком відповідно до страхового акту № 277589/1/2005 буде сплачено страхове відшкодування, в розмірі 95 235,14 грн, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача різниці між сумою вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування фізичного зносу відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що складає 133 844,98 грн. 4.3. Отже, належить повністю задовольнити вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача в якості відшкодування матеріальної шкоди грошової суми в розмірі 133 844,98 грн. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем згідно квитанції № 248283294 від 29.05.2025 було сплачено судовий збір у сумі 1 070,76 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 535,38 грн, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 535,38 грн, понесений нею при зверненні до суду, однак згідно з копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 26.02.2020, [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Відповідно до\~п.\~9\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю II групи. З урахуванням даних обставин, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 100 відсотків суми сплаченого судового збору. 5.2.\~Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, в позовній заяві на виконання вимог ЦПК України повідомлено, що у зв`язку з розглядом справи позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн, однак вимоги не заявлено. 5.3. Відповідно до ч. 1 ст. 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У позовній заяві, представник відповідача відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України просив стягнути процесуальні витрати в розмірі 6 000,00 грн пов`язані із проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи. Вказані витрати поніс позивач для відновлення свого порушеного права з метою визначення розміру збитків, завданих неправомірними діями відповідача та є витратами, які пов`язані із розглядом справи. (ст. 133 ЦПК України) На підтвердження суми понесених судових витрат на вчинення інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, стороною відповідача до суду надано: - копію висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 39 від 19.05.2025 складеного судовим експертом Старинець М.В. за зверненням [PERSON] ; - копію рахунку фактуру № 87 від 06.05.2025 на суму 6\~000,00 грн; - копію квитанцію про оплату № 245830892 від 12.05.2025 на суму 6\~000,00 грн. Враховуючи повне задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача процесуальні витрати в розмірі 6 000,00 грн пов`язані із проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved