Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «УСГ»; Товариство) звернулося до суду з позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що 20.07.2009 між Товариством та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений Генеральний Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157 з додатком, згідно якого позивач прийняв на себе зобов`язання з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяною страхувальнику автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . 15.10.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Infinity», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Печерський районний суд міста Києва постановою від 08.12.2021 визнав [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі Полісу № 205049136. Як стверджує позивач, відповідно вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] становить 121 500 грн, з яких Товариство сплатило на користь потерпілого - 116 231 грн на підставі платіжного доручення від 02.11.2021 року № 29789. Товариство зверталося до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, у відповідь на яку страхова компанія винної особи здійснила виплату на користь Товариства у розмірі 93 432 грн 23 коп. У зв`язку з цим, на думку позивача, з відповідача на його користь підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 22 799,08 грн та судові витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2024 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з копію позовної заяви та доданими документами направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.07.2009 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений Генеральний Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157 з додатком, згідно якого Товариство прийняв на себе зобов`язання з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяною страхувальнику автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Печерського районного суд міста Києва від 08.12.2021 у справі №757/58091/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Зі змісту вказаної постанови убачається, що 15.10.2021 у м. Києві на бул. Дружби Народів [PERSON] керуючи автомобілем марки «Інфініті», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги п. 2.3 (б), 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме: під час перелаштування на надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по тій смузі руху на яку він мав намір перелаштуватися, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ). Станом на день розгляду цієї справи Дніпровським районним судом м. Києва постанова Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2023 у справі № 757/43042/23-п є такою, що набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся 18.10.2021 до Товариства із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Згідно ремонтної калькуляції складеної ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ-М» вартість ремонту автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] складає 121 500,71 грн. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту від 02.11.2021 розмір страхового відшкодування становить 116 231, грн, які перераховані страхувальнику (потерпілій стороні) 02.11.2021 згідно платіжного доручення. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі Полісу № 205049136. 30.11.2021 ПАТ «СК «УСГ» звернулося до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 116 231,31 грн. 21.12.2021 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало ПАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування в порядку регресу, 93 432,23 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Частиною 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормою ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Згідно зі ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або працездатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Відповідно до ст. 1194 ЦК Україна особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV , можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні висновки, викладеного Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц, від 21.02.2020 у справі №755/5374/18, від 22.04.2020, у справі №756/2632/17, від 22.04.2021 у справі №759/7787/18, від 11.08.2021 у справі №554/8473/19. Таким чином, судом встановлено, що різниця між загальною вартістю матеріальної шкоди, завданої Товариству у зв`язку з виплатою на підставі Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157 у розмірі 116 231 грн, та страховим відшкодуванням у розмірі 93 432,23 грн, складає 22 799,08 грн. Оскільки позивачем у даній справі надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, тому вбачаються правові підстави для їх задоволення. З огляду на викладене та з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, здійснюється розподіл судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved