Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, визначений рішенням Івано-Франківського міського суду та стягувати із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача замість визначеної раніше твердої грошової суми, мотивуючи тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано та вирішено залишити дітей проживати з матір`ю. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 22.05.2020 року із [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Встановлений раніше судом розмір аліментів є не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, відповідач аліменти регулярно не сплачує. На даний час матеріальне становище відповідача покращилося, він направлений для проходження військової служби та має регулярний дохід, має змогу оплачувати аліменти в більшому розмірі, за наведених обставин позов просила задоволити. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, будь яких заяв від нього не надходило. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судові засідання не з`являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повістки надсилались за місцем реєстрації, а також до військової частини для передачі відповідачу. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народились діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення суду від 18.02.2016 року та вирішено залишити дітей проживати з матір`ю (а.с.12-13). На підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2020 року із [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки про доходи відповідача він отримує стабільне грошове забезпечення щомісяця та проходить службу у ВЧ [NUMBER] . Згідно довідки про доходи позивачки вона отримує соціальні виплати та заробітну плату в ТОВ «Житлово-експлуатаційна дільниця «Експрес-Комфорт», які є нижчими ніж доходи відповідача. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2020 року). Із матеріалів справи вбачається, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів пройшов значний час, із віком потреби дитини зростають, економічна ситуація у Україні значно погіршилась. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач правом заперечити проти позову та надати суду докази на спростування позовних вимог не скористався. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). В даному випадку позивач обрала спосіб присудження аліментів у частці від заробітку. Заявлений розмір 1/3 частки з усіх видів доходів є завищеним, зважаючи на дохід відповідача. Крім того, відповідач є військовослужбовцем ЗСУ та такий дохід йому гарантований державою зважаючи на ту роботу яку він робить і ризики для свого життя, які він несе. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтовано належними правовими підставами. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із наведеного слідує, що стягнення аліментів в зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Щодо стягнення із відповідача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано: - ордер на ім`я адвоката Михайлюк Анжели Романівни; - квитанцію № 029753834968 на суму 7314 гривень 89 коп. В п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині четвертій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В свою чергу, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зазначає, що справа про стягнення аліментів є типовою, окрім того позов задоволено частково, тому підлягають стягненню витрати в розмірі 6000 гривень. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1211 гривень 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2025 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial