Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

16.04.2025 позивач ТзОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на обгрунтування вказавши, що 12.03.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та відповідачем було укладено кредитний договір № 10003347839, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 7\~300,00 грн., які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 05.09.2022 між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТзОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 556/ФК-22, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 10003347839 від 12.03.2021, розмір заборгованості позичальника за яким становить 27 174,25 грн., з яких: 7\~300,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 19 874,25 грн. - заборгованість по відсотках. Всупереч умовам кредитного договору № 10003347839 від 12.03.2021 відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 10003347839 від 12.03.2021 в розмірі 27 174,25 грн., а також понесені судові витрати по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,4 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 9\~000,00 грн. Ухвалою судді від 21.04.2025 дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без виклику) за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2021 між між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 10003347839, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 7\~300,00 грн., які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. 05.09.2022 між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТзОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 556/ФК-22, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 10003347839 від 12.03.2021. Відповідно до наданих позивачем розрахунків розмір заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором № 10003347839 від 12.03.2021 становить 27 174,25 грн., з яких: 7\~300,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 19 874,25 грн. - заборгованість по відсотках Всупереч умовам кредитного договору № 10003347839 від 12.03.2021 відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Відповідно до ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1\~ст. 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно\~ст.1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином судом встановлено, що відповідач в порушення вимог кредитного договору та досудової вимоги від позивача заборгованість у загальному розмірі 27 174,25 грн. не сплатив, тому борг підлягає стягненню у примусовому порядку відповідно до наданого розрахунку заборгованості. За таких обставин позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 01.01.2025 між адвокатом Білецьким Б.М. та ТзОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір про надання правової допомоги № 42649746, предметом якого є надання правничої допомоги у правовідносинах, які є предметом даного спору. Згідно детального опису робіт (наданих послуг) щодо надання правничої (правової) допомоги адвокатом Білецьким Б.М. від 02.04.2025, представником позивача на виконання вищевказаного договору було надано послуги загальною вартістю 9\~000,00 грн., на що затрачено сім годин часу. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9\~000,00 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Зокрема, суд звертає увагу на те, що представником позивача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги\~як правового аналізу спірних правовідносин, так і складання позовної заяви про стягнення боргу. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial