Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності Отрєзова Р. П., звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просили суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини із заробітної плати щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, з дня повноліття сина - [INFO] і до закінчення ним навчання або до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2008. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.12.2007 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] до його повноліття у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.09.2007. [PERSON] продовжує навчання в середній школі ім. Роберта Боша у м. Нюрнберг. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 03 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18 березня 2025 року представник відповідача адвокат Скрипниченко К. Г., подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що дійсно на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.12.2007, починаючи з 11.09.2007 та до теперішнього часу відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] до його повноліття, тобто до [INFO] . Заборгованість по сплаті аліментів у відповідача відсутня, не зважаючи на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2013 року його було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] . Станом на момент звернення до суду, їхньому з позивачем сину ще не виповнилось 18 років, тобто позивач звернулась до суду передчасно. З наданої позивачем довідки вбачається, що строк навчання дитини у школі з 01.08.2023 по 25.07.2025, однак позивач просить стягнути аліменти до досягнення ним 23 років. Позивачем також не доведена потреба у матеріальній допомозі з боку відповідача. Відповідач офіційно працевлаштований, однак його середній дохід на місяць складає приблизно 2500 грн. Окрім низької заробітної плати, відповідач має великі проблеми зі здоров`ям, що також потребує матеріальних затрат. Таким чином, відповідач не має фінансової можливості допомагати позивачу в матеріальному утриманні сина. На підставі викладеного, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, однак представником позивача Отрєзовою Р. П. було надано суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій остання також зазначила, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі відповідача, в якій також зазначила, що заявлені позовні вимоги [PERSON] не визнають, просять суд відмовити у їх задоволенні та при прийнятті рішення врахувати відзив та додані до нього документи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, врахувавши фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, надавши оцінку доказам і аргументам, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2006 року, який розірвано 09 липня 2008 року, актовий запис № 376, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.12.2007 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] до його повноліття у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.09.2007. На виконання вказаного рішення Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано дублікат виконавчого листа № 2-3383/07 від 27.11.2012. Станом на час розгляду даної справи [PERSON] досяг повноліття. Згідно довідки від 27.01.2025, яка має засвідчений переклад українською мовою, [PERSON] , [INFO] , навчається у навчальному році 2024/2025 у 10 класі середньої школи ім. Роберта Боша у м. Нюрнберг з 01.08.2023 року. Його навчання передбачається завершити 25.07.2025. Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] встановлено діагноз бронхіальна астма. Згідно інформації з Федерального агентства з питань зайнятості з перекладом українською мовою, [PERSON] не отримує допомогу по безробіттю. Відповідно до довідки сімейної каси Баварії Норд, [PERSON] отримує допомогу на дитину [PERSON] , [INFO] у розмірі 255 евро щомісячно. Також, в матеріалах справи наявна роздруківка електронного запрошення на реєстрацію для навчання у Державній професійній школі ІІ Нюрнберг, перекладена українською мовою. Згідно довідки LG00-000002 від 10.03.2025 відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Корпорація Логістік Груп» з 02.10.2023 на посаді Інженера-електрика та його дохід за період з 01.09.2024 по 28.02.2025 склав 50\~700,00 грн., з яких утримання 36\~129,00, сума до виплати 14\~571,00 грн. Крім того, в матеріалах справи наявна медична документація, зокрема консультаційні висновки, висновки комп`ютерної томографії, виписки з медичної карти та докази на оплату медичних послуг, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] має захворювання легень та потребує лікування. Так, згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу\~України,\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічні правові позиції викладені також у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16, від 21 березня 2018 року у справі № 308/2268/16-ц (провадження № 61-9486св18), від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18) від 12 вересня 2018 року у справі № 350/326/17-ц (провадження № 61-15310св18), від 10 жовтня 2018 року у справі № 216/3757/16-ц (провадження № 61-16217св18), від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18). Так, звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначала, що [PERSON] продовжує навчання у середній школі ім. Роберта Боша у м. Нюрнберг Німеччина, на підтвердження чого надала суду відповідну довідку, в якій зазначено передбачуваний строк закінчення навчання 25 липня 2025 року. В той же час, на момент звернення до суду (25.02.2025) [PERSON] не досяг повноліття та позивач продовжувала отримувати стягувані з відповідача аліменти на утримання сина, до досягнення ним повноліття. Станом на час розгляду даної справи (05.08.2025) [PERSON] досяг повноліття, однак доказів того, що останній продовжує навчання, в матеріалах справи відсутні. При цьому, суд не може прийняти до уваги надану представником позивача роздруківку електронного листа зі школи ім. Роберта Боша у м. Нюрнберг Німеччина, оскільки даним документом не підтверджується, ані вступ дитини до навчального закладу, ані продовження його навчання. Цей документ є лише електронним запрошенням на реєстрацію, без конкретизації запрошуваної особи, для підтвердження наміру навчання та подання відповідних документів, тоді як сам факт навчання матеріалами справи, належними та допустимими доказами, підтверджено не було. Крім того, судом достовірно встановлено, що відповідач має низьку заробітну плату, підтверджений медичний діагноз пов`язаний із захворюванням легень, потребує відповідного лікування та пов`язаних з цим додаткових матеріальних витрат. Викладене у своїй сукупності свідчить про те, що відповідач не має змоги надавати своєму повнолітньому синові матеріальну допомогу. В той же час, [PERSON] , перебуваючи за кордоном та маючи статус «тимчасового захисту» навчається безкоштовно та отримує соціальну допомогу від держави Німеччина щомісячно у розмірі 255 евро, що за офіційним курсом НБУ перевищує розмір середньої заробітної плати відповідача. Позивачем не доведено того факту, що дитина через навчання перебуває на її утриманні, у зв`язку з чим остання потребує матеріальної допомоги. Навпаки, суду надано довідку про те, що позивач не отримує соціальної допомоги в Німеччині, однак не надано доказів на підтвердження її матеріального стану, працевлаштування та розміру доходу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані, а отже не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, а також враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed