Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації: с. Топильна, Звенигородський район, Черкаська область, адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації та фактичного місця проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації та фактичного місця проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , звернулися до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації та місця проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за законом. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що [INFO] помер батько позивачів та відповідача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок із надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 2,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~Спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла мати сторін у справі [PERSON] та відповідач [PERSON] , які отримали свідоцтва про право на спадщину за законом кожен на частину земельної ділянки площею 2,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок вказані спадкоємці не отримували. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та на частину земельної ділянки площею 2,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2017 року у справі № 709/1568/17 визнано за [PERSON] право власності на 5/8 частин будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на 1/8 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,47 га. Крім цього, даним рішенням встановлено, що за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину [PERSON] , [PERSON] їх сестри [PERSON] та [PERSON] також подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Також, вказаним рішенням встановлено, що позивачі у даній справі, як спадкоємці першої черги спадкування після смерті [PERSON] мають право на отримання у власність частини спадщини, яка відкрилася після її смерті. Проте, видати свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріус не має змоги у зв`язку з тим, що за життя спадкодавець [PERSON] не отримала свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми цивільного законодавства, позивачі просили суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та на 1/8 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,47 га, кадастровий номер 7125155100:04:000:0644. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 червня 2025 року витребувано у Чорнобаївській державній нотаріальній конторі копії спадкових справ після смерті [PERSON] , [PERSON] та витяги зі Спадкових реєстрів. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2025 року провадження у даній справі в частині позовних вимог [PERSON] закрито. У підготовчому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила проводити за її відсутності, не заперечувала проти позовних вимог. \~ \~ \~ \~Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом позову у даному випадку являється визнання права власності за позивачами на належні їм частини у спадковому майні померлої матері [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 грудня 2008 року (а.с. 20), після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2.ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , спадщину після його смерті прийняли дружина [PERSON] та дочка [PERSON] та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,47 га. (а.с. 76 90). В свою чергу, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 листопада 2012 року (а.с. 21). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, зокрема на: частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та на частину земельної ділянки площею 2,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] являються сторони у даній справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які являються дітьми померлій, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14 19) та які прийняли спадщину після померлої, що підтверджується копією спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 69 75). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року (справа № 761/29966/16-ц). Так, рішенням Чорнобаїського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] та на 1/8 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,47 га. Дане рішення набрало законної сили 12 грудня 2017 року. Крім цього, вказаним рішенням визначено частки спадкоємців у спадковому майні після смерті [PERSON] , а саме по частини спадщини, тобто на 1/8 частину житлового будинку із надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та на 1/8 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,47 га. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, судом встановлено, що спадщину після померлої [PERSON] прийняли її діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , шляхом звернення із відповідними заявами до нотаріальної контори. Проте, постановою державного нотаріуса Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л.М. від 06 червня 2025 року відмовлено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на 1/8 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на заявлене майно (а.с. 91). Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту\~ст. 392 ЦК України\~право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Пунктом «г» ч. 1\~ст. 81 ЗК України\~передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному осбязі та визнати за позивачами у порядку спадкування за законом право власності на частину земельної ділянки та житлового будинку з надвірними спорудами. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved