Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

28 липня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є його батьком. На даний час він досяг повноліття, є студентом Дніпровського індустріального фахового коледжу. Працювати не має можливості. Мати позивача не в змозі самостійно задовільнити всі його потреби, пов`язані з його навчанням, батько є працездатним, спроможний надавати йому матеріальну допомогу. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення ним 23-річного віку за умови продовження ним навчання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, однак надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Копією повторного свідоцтва про народження [NUMBER] від 02 вересня 2021 року підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Довідкою №411/01-13пр від 14 липня 2025 року підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається у Дніпровському індустріальному фаховому коледжі на IV курсі денного відділення на бюджетній основі. Термін навчання з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , 2007 року народження, на даний час досяг повноліття, продовжує навчання, знаходиться на утриманні своєї матері та потребує допомоги батька - [PERSON] у зв`язку з навчанням. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідність ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідність ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Згідно ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Таким чином, на даний час відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітнього сина, в зв`язку з його навчанням. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовільнити, так як повнолітній син відповідача продовжує навчання, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, знаходиться на утриманні матері, тому суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення розміру аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки слід задовільнити; врахувавши матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, відсутність у відповідача інших утриманців (доказів зворотного суду не надано), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку /доходів/, щомісячно, до закінчення позивачем навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку, допустивши рішення суду негайному виконанню в межах місячної суми стягнення аліментів. Суд зазначає, що частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку повнолітнього сина відповідача, його потреб та матеріального стану сторін. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1 211,20 гривень. На підставі зазначеного,

Outcome: approved