Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, посилаючись на те, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24 травня 2023 року (справа №619/1334/23) було розірвано шлюб між ним та відповідачкою. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після розлучення донька залишилася проживати разом з відповідачкою за їх спільното угодою. Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка заяву про стягнення з нього аліментів не подавала, тому він сам перераховує кошти на утримання їхньої доньки. Після того як вони розлучилися, відповідачка усілякими способами перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Проявляється це в тому, що останні місяці він майже кожного дня телефонував доньці, але співмешканець відповідачки забороняє їй спілкуватися з батьком, дозволяє спілкування лише в його присутності, при кожній розмові всіляко намагається влаштувати скандал, як наслідок донька постійно перебуває в пригніченому стані. Крім того, відповідачка разом зі своїм співмешканцем психологічно тисне на дитину, створюючи негативний образ батька. Вони здійснюють на дитину тиск, у зв`язку з чим дитина отримує душевну травму. Донька стала дратівливою, замкнутою в собі. Як свідомий громадянин, він розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у виховання дитини, як людина, яка має почуття, він має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною, спричинить доньці шкоду, не існує. Позивач вважає, що створення відповідачкою перешкод його спілкуванню з дитиною, порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Просив зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , шляхом визначення порядку його участі у спілкуванні та вихованні дитини, а саме, \~ \~ \~ \~кожні вихідні: з п`ятниці по неділю з 18.00 години п`ятниці до 18.00 години неділі; перша неділя осінніх канікул; з 18.00 години 17 грудня до 18.00 години 19 грудня (для святкування дня народження бабусі); новорічні свята: з 18.00 години 01 січня до 18.00 години 6 січня; з 18.00 години 8 лютого до 18.00 години 9 лютого (для святкування його дня народження); день народження доньки з 18.00 години 12 лютого до 18.00 години 15 лютого; 09 березня з 9.00 години до 18.00 години; перша неділя весняних канікул; один місяць на літніх канікулах з 9.00 години 01 липня до 18.00 години 31 липня (для оздоровлення), а також просив надати йому можливість спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та телекомунікаційного зв`язку, з урахуванням розпорядку дня дитини без присутності сторонніх. Представником відповідачки подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачка [PERSON] повністю не визнає позовні вимоги, виходячи із наступного. Наразі спілкування батька з дитиною є травмуючим чинником для дитини, з огляду на те, що спілкуватися з батьком не бажає сама дитина. Після розлучення батьків батько дитини активно i стабільно не проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Дитині станом на день звернення до суду виповнилось 11 років. У цьому віці чинити перешкоди матір`ю у спілкуванні дитини з батьком неможливо. Адже у дитини є власний телефон, номер якого відомий позивачеві. За визначений після розлучення час позивач декілька разів телефонував дитині, під час розмови перебував у збудженому стані, допускав образливі та нецензурні висловлення у бік матері дитини, після чого остання скаржилася на поведінку батька матері, перебувала у пригніченому стані та висловлювала матері своє небажання у спілкуванні з батьком та бажання уникати зустрічей з ним. Відповідачка повідомила дитину про ініціювання батьком судового процесу про побачення з нею, після чого дитина стресує від думки, що суд зобов`яже її спілкуватися з батьком. Заперечення щодо задоволення \~ \~ \~ \~позовних вимог полягають у тому, що позивач визначає для спілкування з дитиною кожні вихідні (позивач не працює на відміну від відповідачки) i свята, чим ставить себе у переважливе становище щодо спілкування з дитиною та позбавляє відповідачку можливості приділити увагу дитині саме у вихідні дні. Спілкування дитини i батька стане можливим, коли останній змінить свою агресивну поведінку та буде утримуватися від травмуючих дитину висловів. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідачка та її представник в судовому засіданні зазначили, що заявлені позовні вимоги не визнаються в повному обсязі, оскільки позов не обгрунтований, не надано жодного належного доказу щодо вчинення позивачу перешкод у спілкуванні з донькою, дитина сама не хоче спілкуватися з батьком. Також в судовому засіданні була заслухана думка дитини [PERSON] , [INFO] , яка в присутності дитячого психолога [PERSON] , пояснила суду, що на теперішній час вона проживає з мамою та вітчимом, десь останній рік, приблизно з весни минулого року, вона не спілкується зі своїм батьком, оскільки він агресивно спілкується та ображає її матір та бабусю, постійно з`ясовує відносини. Коли батько з мамою розлучилися, то він ображав їх нецензурною лайкою. Вони перестали спілкуватися з батьком через те, що він ображав маму, а потім побив вітчима, а вона в цей час зателефонувала батькові і все це чула. Їй батько не погрожував, але коли вона казала, що боїться, то він казав що забере її від мами, тому вона перестала спілкуватися з ним. Наразі у неї немає бажання з ним спілкуватися. Раніше мама казала, що треба з батьком спілкуватися і вона заради неї спілкувалася з ним. Представник третьої особи\~ Служба у справах дітей Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, надали суду письмові пояснення щодо неможливості складання письмового висновку щодо розв`язання спору, оскільки відповідачка з дитиною за адресою їх реєстрації як внутрішньо переміщених осіб ( [ADDRESS] ) фактично не проживають. Просили розгляд справи проводити без участі їх представника. Представник третьої особи\~ Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, надали суду письмовий висновок про доцільність встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки. \~ \~ \~ \~Суд,\~вислухавши пояснення\~представника позивача,\~відповідачку та\~її представника,\~думку дитини\~та дослідивши\~матеріали справи,\~вважає,\~що позов\~підлягає частковому\~задоволенню за\~наступних підстав. \~\~\~\~Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. \~\~\~\~Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. \~\~Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. \~У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. \~\~Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. \~\~Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини. \~\~\~\~Згідно зі статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до\~ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства", дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, від 07 грудня 2006 року). Так, судом встановлено, що з 08 вересня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24 травня 2023 року (а.с.5). В шлюбі у сторін [INFO] народилась дочка\~ [PERSON] (а.с.15). Як зазначив позивач, і ці обставини відповідачкою не заперечувалися, після розірвання шлюбу за їх спільною згодою дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Оскільки на теперішній час між батьками немає згоди щодо участі батька у спілкуванні з донькою, то наявні підстави щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як представника органу опіки та піклування, № 466 від 02.12.2024 року «Про доцільність встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , 2012 року народження»,

Outcome: partial