Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

08.05.2025 року позивачка [PERSON] звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 06.01.2018 року між сторонами Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис за №5. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , яка проживає та залишиться проживати з позивачкою. Позивачка вказує, що їх з відповідачем сімейні відносини було припинено ще в 2022 році. З вересня 2024 року відповідач перебуває на реабілітації після поранення та всі спроби позивачки покращити стосунки виявились марними, вони втратили взаєморозуміння, у них різні погляди на життя. Наразі сторони продовжують проживати в одній квартирі, однак спільного господарства не ведуть, відповідач не розмовляє з позивачкою, не цікавиться її справами, не надає матеріальної допомоги на утримання спільної малолітньої доньки. Вказані обставини призвели до того, що позивачка остаточно втратила почуття поваги та прихильності до відповідача. Вжиті позивачкою заходи для примирення позитивних результатів не дали, збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам, а також інтересам їх спільної доньки. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.05.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, при цьому в матеріалах справи міститься її заява, в якій остання розгляд справи просила проводити за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі. Відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачки. 12.08.2025 року, відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 3 СК України - сім`я є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частина 1 ст. 21 СК України зазначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, передбачено ч. 1 ст. 24 СК України. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, що досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст. 105 СК України зазначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Так, ч 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частина 2 ст. 112 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і може бути припинений внаслідок його розірвання. Зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 06.01.2018 року між [PERSON] та [PERSON] Вишгородським районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, про що 06.01.2018 року складено відповідний актовий запис за №5 та Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області видане відповідне свідоцтво. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.07.2018 року. Судом встановлено, що сімейні відносини сторін було припинено ще в 2022 році. З вересня 2024 року відповідач перебуває на реабілітації після поранення та всі спроби позивачки покращити стосунки виявились марними, вони втратили взаєморозуміння, у них різні погляди на життя. Наразі сторони продовжують проживати в одній квартирі, однак спільного господарства не ведуть, відповідач не розмовляє з позивачкою, не цікавиться її справами, не надає матеріальної допомоги на утримання спільної малолітньої доньки. Вказані обставини призвели до того, що позивачка остаточно втратила почуття поваги та прихильності до відповідача. Вжиті позивачкою заходи для примирення позитивних результатів не дали, збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам, а також інтересам їх спільної доньки. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги, що відповідно до свідоцтва про шлюб дошлюбне прізвище позивачки було « [PERSON] » та враховуючи її прохання про відновлення дошлюбного прізвища, суд дійшов висновку про наявність підстав для його відновлення. У зв`язку з цим, суд вважає за доцільне відновити позивачці дошлюбне прізвище - « [PERSON] ».

Outcome: approved