Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 січня 2019 року між ТОВ "ФК "Дінеро" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № L3482945. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідачки кошти безготівковим шляхом. В свою чергу відповідачка умови кредитного договору щодо повернення кредиту не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 17899 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 8700 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 499 грн, штрафу в розмірі 4350 грн та комісії в розмірі 4350 гривень. 06 листопада 2018 року між ТОВ "ФК "Дінеро" та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" (яке 25 липня 2024 року змінило своє найменування на ТОВ "Він Фінанс") укладено договір відступлення права вимоги № 06112018-DG, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії № L3482945, за яким ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуло прав кредитора відносно відповідачки. Станом на дату укладення договору відступлення права вимоги №06112018-DG від 06 листопада 2018 року сума заборгованості відповідачки перед ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" за кредитним договором становила 17899 гривень. В період з 06 листопада 2018 по 27 квітня 2025 року в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № L3482945 від 20 січня 2019 року на користь ТОВ "Він Фінанс" коштів не надходило. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, то ТОВ "Він Фінанс", вважає за доцільне користуватись обсягом прав, якими був наділений попередній кредитор, але в межах, що не суперечать нормам законодавства щодо позовної давності. Так відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже за змістом наведеної норми закону на суму боргу нараховані інфляційні втрати та 3% річних. З урахуванням вказаних обставин просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № L3482945 від 20 січня 2019 року в розмірі 28248 грн 67 коп., з яких 17899 грн сума заборгованості, 8740 грн 23 коп. сума інфляційних втрат, 1609 грн 3% річних. 10 червня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; у встановлені судом строки, в тому числі додаткові строки, відповідачка відзив на позов суду не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 20 січня 2019 року між ТОВ "ФК "Дінеро" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № L3482945, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 8700 грн, зі сплатою 0,84% в день, комісії за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю 25,5 грн в день. (а.с. 28, 36, 37-38, 39-41) Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором, заборгованість відповідачки за кредитом становить 17899 грн, з яких: 8700 грн заборгованість за тілом кредиту, 499 грн заборгованість за відсотками, 4350 грн штраф, 4350 грн комісія. (а.с. 11-12, а.с. 28 на звороті) Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний, немає і відповідачкою він не оспорений. 06 листопада 2018 року між ТОВ "ФК "Дінеро" та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" (найменування якого 25 липня 2024 року змінено на ТОВ "Він Фінанс") укладено договір відступлення права вимоги № 06112018-DG, який в подальшому за додатковою угодою від 27 вересня 2019 року був продовжений, відповідно до якого ТОВ "Він Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідачки по кредитному договору № L3482945 від 20 січня 2019 року. (а.с. 16-26) Згідно з частиною першою\~статті 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~статті 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~статті 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Частиною першою\~статті 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог частини першої статті 628 ЦК України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 638 ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до вимог абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною першою\~статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~встановлено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з вимогами ч. 1 та 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг",\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За приписами\~статті 3 Закону України "Про електронну комерцію",\~електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями\~статті 12 цього Закону\~визначено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію",\~одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1\~глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 1056-1 ЦК України,\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п. 1 частини першої\~статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 3% річних в розмірі 1609 грн 44 коп. та інфляційні втрати в розмірі 8740 грн 23 коп. за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку, та жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь позивача заборгованість в заявленому позивачем розмірі 28248 грн 67 коп., яка складається: 8700 грн заборгованість за тілом кредиту; 499 грн заборгованість за відсотками, 4350 грн штраф, 4350 грн комісія, 8740 грн 23 коп. інфляційні втрати, 1609 грн 3% річних. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

Outcome: approved