Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

28 травня 2025 року акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «А-БАНК») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] 12 грудня 2019 року приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНКу з метою отримання банківських послуг та підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання Банкiвських послуг у А-БАНКу разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.соm.uа, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. 08 червня 2023 року, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклала з банком кредитний договір AВН0СТ155101686217782965, щодо надання кредиту в розмірі 40000 грн. строком на 36 місяців (тобто до 07 червня 2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 55 % щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви клієнта та графіку погашення кредиту), який був було підписаний простим електронним підписом у вигляді ОТП-паролю надісланого на номер телефону відповідачки [PERSON] АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі надавши відповідачці кредит у розмірі відповідно до умов договору. Разом з тим, відповідачка умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 28 травня 2025 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 58775 грн. 77 коп., з яких: 38078 грн. 59 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 20697 грн. 18 коп. загальний залишок заборгованості за процентами. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати у розмірі сплаченого судового збору 2422 грн. 40 коп. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача просив справу розглянути без участі представника позивача про що ним було зазначено в клопотанні, що додано до позовної заяви, а також в клопотанні представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 грудня 2019 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНКу з метою отримання банківських послуг, вона підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання Банкiвських послуг у А-БАНКу разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.соm.uа, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с 6). 08 червня 2023 року, [PERSON] уклала з банком кредитний договір AВН0СТ155101686217782965, щодо надання кредиту в розмірі 40000 грн. строком на 36 місяців (тобто до 07 червня 2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 55 % щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви про надання послуги «Швидка готівка», паспорта споживчого кредиту «Швидка готівка»), який був підписаний простим електронним підписом у вигляді ОТП-паролю надісланого на номер телефону відповідачки [PERSON] (а.с. 8-9). З паспорту споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» вбачається, що [PERSON] з умовами кредитування, зокрема, розміром процентної ставки ознайомлена, що підтверджується її електронним підписом (зв. бік а.с. 7). Відповідно до меморіального ордеру № TR.30616593.31573.65455 від 08 червня 2023 року АТ «АКЦЕНТ БАНК» перерахувало [PERSON] кошти в розмірі 40000 грн. відповідно до кредитного договору AВН0СТ155101686217782965 від 08 червня 2023 року (а.с. 11). Згідно з розрахунком заборгованості за договором AВН0СТ155101686217782965 від 08 червня 2023 року заборгованість [PERSON] перед банком станом на 28 травня 2025 року становить 58775 грн. 77 коп., з яких: 38078 грн. 59 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 20697 грн. 18 коп. загальний залишок заборгованості за процентами (зв. бік а.с. 10). Доказів виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором станом на час розгляду справи суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене, а також, що відповідачка порушила умови договору та не виконала взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача 2422 грн. 40 коп. судового збору, оплата яких підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved