Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

24 вересня 2025 року ТОВ "ФК "Процент" в особі представника Руденка К.В. звернувся до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що 20 листопада 2024 року між ТОВ "ФК "Процент" і [PERSON] укладено кредитний договір №2575-1261-2, на підставі якого остання отримала кредит у сумі 5000,00 грн. строком на 365 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором "976789", відповідно до\~ЗУ "Про електронну комерцію". Кредитні кошти були відправлені відповідачу 20 листопада 2023 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ"ПРИВАТБАНК", що підтверджується чеком. Однак, відповідач [PERSON] всупереч умовам договору своїх зобов`язань перед позивачем не виконала, внаслідок чого станом на 16 серпня 2024 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 689,00 грн.. Посилаючись на викладене, а також на те, що ТОВ "ФК "Процент" не пред`являє вимоги достроково повернути суму кредиту, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам за кредитним договором у сумі 44 689,00 грн. за період з 20 листопада 2023 по 16 серпня 2024 року, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, які складаються з 3028,00 грн. судового збору та 10 000 грн. витрат на правничу допомогу. 29 листопада 2024 року відповідач подала зустрічну позовну заяву та просить визнати недійсним кредитний договір №2575-1261-2 від 20 листопада 2023 року. 05 грудня 2025 року до суду від представника ТОВ "ФК "Процент" - адвоката Руденка К.В. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якій він вказав на обґрунтованість суми нарахованих відсотків за кредитним договором. Ухвалою суду від 12 лютого 2025 зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ "ФК "Процент" про визнання кредитного договору недійсним об`єднано в одне провадження з первісним позовом ТОВ "ФК "Процент" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження у цивільній справі №484/5346/24 та прийнято рішення розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ "ФК "Процент" адвокат Руденко К.В. заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явилпся, надіслала заяву з проханням праву слухати в її відсутність, відмовити у задоволенні первісного позову, вимоги зустрічного позову задовольнити в повному обсязі. Заслухавши представника позивача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №2575-1261-2 від 20 листопада 2023 року укладеного між ТОВ "ФК "Процент" та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 5 000 гривень, строком на 365 днів, зі сплатою 3,5% річних від суми кредиту за кожен день. Відповідно до положень п.1.7. вищевказаного договору товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб № [NUMBER] , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється Товариством через платіжний сервіс FONDY або іншим способом. Згідно квитанції №688203521 від 20 листопада 2023 року ТОВ "ФК "Процент" перерахувало на платіжну картку № [NUMBER] кошти за договором №2575-1261-2 від 20 листопада 2023 року на умовах фінансового кредиту, також даний факт підтверджується випискою за договором №б/н за період 20 листопада 2023 року по 25 листопада 2025 року, яка надійшла до суду від ПАТ КБ"ПРИВАТБАНК" за клопотанням представника позивача за первісним позовом. Згідно положень п.2.4.1, 2.4.2, 4.4, 4.7 договору позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит, достроково повернути кредит та нараховані проценти за фактичну кількість днів користування кредитом у порядку визначеному договором. У разі прострочення з оплати чергового платежу нарахованих процентів за кредитом, позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів сплатити заборгованість по простроченим нарахованим процентам, строк платежу яких настав, а також фактично нараховані проценти за користування кредитом станом на дату оплати. У разі порушення позичальником строків сплати нарахованих процентів на строк більше ніж на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк повернення якого ще не настав, у повному обсязі. Відповідно до положень п.2.1.2 договору товариство має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у разі порушення умов цього договору. 20 листопада 2023 року між [PERSON] і ТОВ "ФК "Процент" у режимі онлайн було підписано додаток №1 до кредитного договору, а саме: таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за кредитним договором №2575-1261-2 від 20 листопада 2023 року. У графі позичальник роздруківки вказаного кредитного договору, додатках №1, 2, 3 до нього, клієнтом вказана [PERSON] та зазначено, що ці документи підписані нею електронним підписом одноразовим ідентифікатором."976789" Відповідно до положень п.8.2.1 кредитного договору підписуючи договір [PERSON] засвідчила, що до його укладення вона уважно ознайомилася з текстом паспорту споживчого кредиту, договору та Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі й на умовах фінансового кредиту, а також отримала від товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, ч.2\~ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"\~та ст.\~9,\~25 Закону України "Про споживче кредитування"\~на веб-сайті товариства, що забезпечує вірне розуміння ним суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. [PERSON] не заперечує факт укладення з ТОВ "ФК "Процент" кредитного договору №2575-1261-2 та отримання у кредит 5000 грн. про що було зазначеного нею у зустрічному позові. У той же час, [PERSON] скориставшись кредитними коштами, не виконувала належним чином умови договору. За даними розрахунку ТОВ "ФК "Процент" станом на 16 серпня 2024 року у [PERSON] утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 50 839,00 грн., з яких: 5000 грн.\~строкова заборгованість за сумою кредиту, 45 839,00 грн.\~заборгованість по несплаченим процентам за період з 20 листопада 2023 року по 16 серпня 2024 року. ТОВ "ФК "Процент" згідно позовної заяви просить стягнути з [PERSON] лише заборгованість по несплаченим процентам за період з 20 листопада 2023 року по 16 серпня 2024 у сумі 44 689,00 грн., які обраховані за ставкою 3,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом на суму залишку за кредитом, при цьому згідно розрахунку заборгованості який надав позивач за первісним позовом сума заборгованості по несплаченим процентам за період з 20 листопада 2023 року по 16 серпня 2024 року становить 45 839,00 грн., яку суд бере до уваги (а.с.14-17). Положеннями ст.3 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ч.1\~ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно положень ч.1-2\~ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1\~ст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). Положеннями ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до положень ч.1\~ст.640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно положень з ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Відповідно до положень ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень з ч.1\~ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. З огляду на положення ч.1,3\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Законом України №3498-ІХ від 22 листопада 2023 року "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24 грудня 2023 року, були внесені зміни до\~Закону України "Про споживче кредитування". Зокрема пунктом 5\~Закону №3498-ІХ від 22 листопада 2023\~ року ст.8 Закону України "Про споживче кредитування"\~було доповнено ч.ч.5, 6 відповідно до яких максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч.4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Національний банк України має право встановлювати додаткові вимоги до складових розрахунку денної процентної ставки з метою уникнення недобросовісних практик розрахунку денної процентної ставки. Також\~Законом України №3498-ІХ від 22 листопада 2023\~року Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування"\~було доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: -протягом перших 120 днів - 2,5%; -протягом наступних 120 днів - 1,5%". У\~рішенні від 03 жовтня 1997 № 4-зп Конституційний Суд України\~роз`яснив порядок набрання чинності Конституцією України\~та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема зазначається, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori "наступний закон скасовує попередній". Таким чином, єдиний орган конституційної юрисдикції фактично передбачив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення. Отже, залежно від порядку набрання чинності нормативно-правового акта, може бути застосовано декілька способів його дії у часі. Зокрема, як зазначено в п.2\~рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 №1-рп/99, перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). Перша форма застосовується в разі, якщо нормативно-правовий акт прийнято на момент виникнення правовідносин та він залишається чинним на час, коли правовідношення припинило своє існування. У випадку, якщо в новоприйнятому нормативно-правовому акті визначено особливий порядок набрання ним чинності, у тому числі визначено перехідний період, під час якого залишаються чинними окремі норми скасованого ним нормативно-правового акта, застосовується ультраактивна форма. Згідно положень п.2-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону\~№3498-ІХ від 22 листопада 2023\~року дія пункту 5 розділу I\~цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Банкам протягом: 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього\~Закону\~щодо забезпечення можливості проведення Національним банком України інспекційних перевірок та надання йому інформації шляхом віддаленого доступу з використанням інформаційно-комунікаційних технологій; 90 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи, не зазначені в абзаці другому цього пункту, у відповідність з вимогами цього\~Закону. Надавачам фінансових послуг, не зазначеним у п.3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього\~Закону. Отже, вказаними пунктами було визначено порядок дії новоприйнятих норм, як до кредитних договорів, укладених до набрання ними чинності, так і до кредитних договорів, укладених після набрання ними чинності. Таким чином, надавачі фінансових послуг, у тому числі ТОВ "ФК "Процент", зобов`язані були протягом 30 днів починаючи з дня набрання\~Законом №3498-ІХ\~чинності, тобто з 24 грудня 2023 року, привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього\~Закону. Кредитний договір між сторонами було укладено 20 листопада 2023 року, тобто до прийняття закону. Таким чином, максимальний розмір денної процентної ставки з 24 грудня 2023 не повинен перевищувати: - з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року включно - 2,5%; - з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року включно - 1,5%; - з 21 серпня 2024 року\~1%. Згідно положень ст.204 ч.2 ст.215\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень ч.5\~ст.12 Закону України "Про споживче кредитування"\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно положень\~ст.217\~ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Велика Палата Верховного Суду в пунктах 71-73 постанови від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої\~статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Положеннями п.п.74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий споciб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається в резолютивній частині судового рішення. З огляду на викладене, суд вважає що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Отже, суд дійшов висновку, що первісний позов заявлений позивачем про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Процент" підлягає частковому задоволенню, в розмірі 29 600,00 грн. (прострочена заборгованість по не сплаченим відсоткам за користуванням кредиту у період з 20 листопада 2023 року по 16 серпня 2024 року), яка складається з наступного: - 5775,00 грн. - за період з 20 листопада 2023 року по 23 грудня 2023 року включно (5000 грн. х 3,5% х 33 дні); - 15 125,00 грн. - за період з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 включно (5000 грн. х 2,5% х 121 днів); - 8700 грн. - за період з 23 квітня 2024 до 16 серпня 2025 включно (5000 грн. х 1,5% х 116 днів). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до положень ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно положень ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року адвокат Руденко К.В. зобов`язався надати ТОВ "ФК "Процент" юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень правових питань, представництво інтересів ТОВ "ФК "Процент" у органах державної влади та місцевого самоврядування (на підставі окремої довіреності), а ТОВ "ФК "Процент" зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором (п.1.1.). Замовник оплачує виконавцю послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного акту наданих послуг, якщо сторонами в акті не визначено інакше (п.3.4.). Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг №2 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуги виконавець Руденко К.С. надав замовнику ТОВ "ФК "Процент" послуги загальною вартістю 80 000 грн.. Із Витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №2 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуги вбачається, що загальна вартість наданих виконавцем Руденко К.В. послуг з підготовки і пред`явлення позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №2575-1261-2 від 20 листопада 2023 року, становить 10 000 грн.. Відповідно до платіжної інструкції №741 від 25 липня 2024 року ТОВ "ФК "Процент" перерахувало [PERSON] 80 000 грн. у якості оплати за надання юридичних послуги по договору №03/06/2024 від 03червня 2024 року згідно акту №2 від 24 липня 2024 року. Враховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, що є звичайним для даного виду правовідносин, обсяг доданих документів, що не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом. Крім того, оскільки позов задоволено частково, з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню 1955,30 грн. судового збору (29 600*3028/45839). На підставі викладеного,

Outcome: partial