Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Адвокат Мельник О.О. в інтересах позивача звернулася до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 30 червня 2007 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис за №395 та видане свідоцтво про шлюб (повторне) від 26 червня 2024 року серія [NUMBER] . Між позивачем та відповідачкою припинені шлюбні відносини ще з 2020 року, сім`я має тільки формальний характер. Позивач та відповідачка не хочуть проживати однією сім`єю та нічого не хочуть мати спільного. Тому позивач прийняв рішення, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення відносин, які залишились існувати лише формально, оскільки фактичні шлюбні відносини між ними вже давно припинені, а тому розірвання шлюбу є для позивача спробою побудувати нове щасливе життя. Таким чином, подальше спільне життя, як подружжя, є неможливим та суперечить інтересам позивача. За таких обставин позивач вважає, що шлюб з відповідачкою носить лише формальний характер, тому його слід розірвати. Подальше проживання та збереження шлюбу неможливі. Представник позивача просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою. Судові витрати представник позивача просить залишити за позивачем/а.с.1-3/. Розгляд справи відповідно до ухвали від 23.07.2025 року про відкриття провадження у справі проводиться в порядку спрощеного позовного провадження /а.с.16-19/. Позивач в судове засідання не з`явився, телефонограмою повідомив суд про неможливість явки в судове засідання через віддаленість місця проживання, розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається, 30 червня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено відповідний актовий запис №395 свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] /а.с.8/. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] )/а.с.9/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є, на думку суду, неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідачки у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. Судові витрати по справі суд відносить, на прохання позивача, за його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: approved