Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом про стягнення із [PERSON] 106707,50 грн заборгованості за кредитом, а також судові витрат по справі: 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 25000,00 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір № 5041096. 10.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір позики № 100645278. Щодо договору № 5041096 від 25.08.2021, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введеннямкоду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. Відповідно до умов договору проценти нараховуються у розмірі 5,0 % від залишку кредиту за кожен день. Щодо договору № 5041096 від 25.08.2021, сума кредиту (загальний розмір) складає: 5000,00 гривень, стандартна процентна ставка становить 5,0 % в день від фактичного залишку кредиту. 29.11.2021 було укладено договір № 29-11-102 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5041096. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 5041096. На переконання позивача, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 5041096. 17.12.2021 було укладено договір № 17/12-2021-62 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» в виступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100645278. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100645278. На переконання позивача, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 100645278. Відповідач належним чином умови кредитних договорів не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 5041096, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 63120 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 8000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 53600,00 грн. та 1520 грн - заборгованості за комісією. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 100645278, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно по розрахунку заборгованості, становить 43587,50 грн. з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5500,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 37537,50 грн., заборгованість за комісіями 550,00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом -а день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 106707,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням тілом кредиту) - 13500,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 91137,50 грн., заборгованість за комісією 2070,00 грн. 13.08.2025 відповідач на адресу суду надіслав відзив на позов, у якому просив зменшити суму заборгованості до розміру тіла кредиту та відсотків, розрахованих відповідно до закону, а також визначити порядок виконання судового рішення шляхом розстрочення сплати суми заборгованості на декілька платежів. Свої заперечення відповідачка обгрунтувала тим, що зазначити, що у позовній заяві позивач вказує, що загальний розмір кредиту становить 5500 гри (п. 1.2.), тоді як у наданому договорі №100645278 від 10.09.2021 зазначено суму 5000 грн. Така розбіжність між сумою кредиту, зазначеною у позовній заяві, та сумою, визначеною у самому договорі, ставить під сумнів достовірність поданих позивачем доказів та правильність розрахунку заявлених вимог. Окремо звертаю увагу на те, що позивач не надав жодних доказів того, що відповідачу були висунуті та ним погоджені умови щодо зміни або збільшення відсоткової ставки, передбачені пунктом 4.2. договору. Відсутність доказів такої згоди свідчить про порушення позивачем вказаних вимог та ставить під сумнів правомірність нарахування відсотків за зміненою ставкою. Більше того, на момент укладення договору діяв Закон України «Про електронний цифровий підпис», який визначав, що надійним засобом підпису є саме електронний цифровий підпис, що ґрунтується на сертифікаті ключа. Використання одноразового коду не відповідає зазначеним вимогам, у зв`язку з чим вимоги щодо письмової форми правочину дотримані не були. Слід також зауважити, що заява на укладення договору могла бути подана будь-якою особою, яка мала доступ до телефону, електронної пошти або банківських даних відповідача. За відсутності технічної прив`язки вчинених дій до конкретної особи відповідача відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують його волевиявлення на укладення договору, що ставить під сумнів сам факт існування правовідносин між сторонами у заявленому позивачем обсязі. Також відповідач зазначає, що відповідно до статті 24 Закону України «Про споживче кредитування» Національний банк України веде реєстр колекторських компаній, до якого вносяться суб`єкти, що мають право здійснювати колекторську діяльність. ТОВ «Коллект Центр» відсутнє у вказаному реєстрі, що ставить під сумнів законність їхніх дій, пов`язаних зі стягненням заборгованості, та наявність у них належних повноважень па ведення колекторської діяльності. Окрім цього, відповідач звертає увагу суду на непропорційність заявленої позивачем суми у розмірі 106 707.50 грн порівняно з початковим розміром кредитів, що становив 13 500 грн. Зазначена сума перевищує основне зобов`язання більш ніж у вісім разів. Такий розмір стягнень є явно завищеним, суперечить чинному законодавству України та не відповідає усталеній судовій практиці, зокрема у справі 916/4575/24 від 26.02.2025. Відповідно до статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» сума неустойки (штрафів, пені) за договором споживчого кредиту не може перевищувати подвійну суму простроченого платежу. 21.08.2025 представник позивача надіслав відповідь на відзив, у якому підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві, з посиланням на практику Верховного Суду, просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 09.06.2025 провадження по справі було відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 30.06.2025 позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 29.07.2025 після усунення недоліків позовної заяви було продовжено розгляд справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовні заяві зазначивши про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності (т. 1 а.с. 178). Згідно з ч.2ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Щодо договору № 5041096 25.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір № 5041096 за умовами якого відповідач отримав у кредит кошти у сумі 8000,00 грн., що також підтверджено копіями платіжних доручень. Договором передбачено, що кредитна надається строком на 20 днів, тобто з 25.08.2021 по 14.09.2021 (п. 1.3 договору), проценти за користування кредитом встановлено у сумі 4000 грн. (п. 1.5.2), комісія за надання кредиту 1520 грн. У додатку № 1 сторони погодили період користування та порядок повернення позики. Договір укладено дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції. Договір позики підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Кредитні кошти у сумі 8000 грн перераховано на рахунок відповівдача, що підтверджується банківською квитанцією. 29.11.2021 було укладено договір № 29-11-102 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5041096. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 5041096. Заборгованість за вказаним договором за розрахунками позивача становить 63120 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 8000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 53600,00 грн. та 1520 грн - заборгованості за комісією. Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаним договором позики, то суд зазначає таке. Враховуючи те, що вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 8000,00 грн. підлягає задоволенню. Разом з тим, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх: - за період 25.08.2021 по 14.09.2021, 4000 грн, згідно умов договору; - за період з 15.09.2021 по 23.02.2022, 3% річних (0,01% за день) - 161 день. 0,01 % х 161 день = 1,61 %, 8000,00 х 1,61 % = 128,8 грн. Всього відсотків за цим договором: 4000,00 + 128,8 = 4128,80 грн. Отже, позов слід у цій частині задовольнити частково, стягнути із відповідача: заборгованість у сумі 13648,80 грн, з яких: 8000,00 заборгованості з основного боргу, 4128,8 грн заборгованості за відсотками та 1520 грн комісії. Щодо договору № 100645278 10.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір № 100645278 за умовами якого відповідач отримав у кредит кошти у сумі 5500,00 грн., що також підтверджено копіями банківських квитанцій. Договором передбачено, що кредитна надається строком на 30 днів, тобто з 10.09.2021 по 10.10.2021 (п. 1.3 договору), проценти за користування кредитом встановлено у сумі 2062,5 грн. (п. 1.5.2), комісія за надання кредиту 550 грн. Договір укладено дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції. Договір позики підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується також довідкою про ідентифікацію. 10.09.2021 на рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти у сумі 5500 грн, що підтверджується банківською квитанцією. 17.12.2021 було укладено договір № 17/12-2021-62 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» в виступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100645278. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100645278. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором за розрахунками позивача становить 43587,50 грн. з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5500,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 37537,50 грн., заборгованість за комісіями 550,00 грн. Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаним договором позики, то суд зазначає таке. Враховуючи те, що вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 5500,00 грн. підлягає задоволенню. Разом з тим, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх: - за період з 10.09.2021 по 10.10.2021, 2062,50 грн, згідно умов договору; - за період з 11.10.2021 по 23.02.2022, 3% річних (0,01% за день) - 136 днів. 0,01 % х 136 днів = 1,36 %, 5500,00 х 1,36 % = 74,8 грн. Всього відсотків за цим договором: 2062,50 + 74,8 = 2137,3 грн. Отже, позов слід у цій частині задовольнити частково, стягнути із відповідача: заборгованість у сумі 8187,3 грн, з яких: 5500,00 заборгованості з основного боргу, 2137,3 грн заборгованості за відсотками та 550 грн заборгованості за комісією. За таких обстави, суд дійшов висновку що з відповідача належить всього стягнути 21836,10 грн. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 106707,50 грн. Водночас судом вирішено стягнути 21836,10 грн, що становить 20,46 %. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: (2422,4 грн х 20,46 %) = 495,62 грн. Щодо заперечень відповідача, суд зазначає таке. Суд звертає увагу на те, що з відповідачки стягується заборгованість за двома кредитними договорами, у яких тіло кредиту становить 8000 та 5500 грн відповідно. Судом встановлено, що кредитні договорибули укладені в електронній формі та підписані з використанням одноразового ідентифікатора відповідачем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію"). За встановленими у цій справі обставинами кредитні договора між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на вебсайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого кредитодавці, (за обома договорами), надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позивачка і використала для підтвердження підписання кредитного договору. Судом встановлено, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачкою та відповідачем не був би укладений, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивачки, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі...". Факт укладення договорів підтверджується сукупністю доказів по даній справі: самими договорами, які містять одноразові ідентифікатори у гафах «Підпис позичальника»; довідка про ідентифікацію відповідача,; довідки про факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. За таких обставин, заперечення відповідачки у тій частині, що вона не укладала кредитних договорів та не отримував кредитних коштів, суд до уваги не приймає. Крім того, суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи не вбачається, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є колекторською організацією. Натомість з виписки з ЄДРПОУ вбачається, що предметом діяльності товариства є інше кредитування. Отже, предмет позову, надання коштів на умовах кредиту за своєю суттю перебувають в межах виду діяльності позивача та надають йому відповідні права вимоги до боржників. Щодо пропорційності стягнення, то суд при вирішенні справи застосував практику Верховного Суду при здійсненні розрахунку заборгованості за відсотками. Щодо розстрочення сплати суми заборгованості то дане питання судом не вирішувалося з огляду на таке. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відзиві на позов відповідачка просила розстрочити сплату суми заборгованості за кредитом на декілька місяців. Водночас відповідачка не уточнює на який строк вона бажає отримати відстрочку, оскільки поняття "декілька місяців" не є чітко зрозумілим для суду. Крім того, до матеріалів справи не додано жодного документу, який би свідчив про тяжкий матеріальний стан відповідачки, що унеможливлює виконання нею остаточного судового рішення по справі. На підставі вище викладеного, вимоги позивачки про розстрочення виконання рішення задоволенню не підлягають. Однак, відповідачка не позбавлена можливості, у порядку, передбаченому ст. 435 ЦПК України, у процесі виконання рішення суду звернутися до суду із клопотанням про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правоваої допомоги від 01.07.2024, укладений із АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги від 05.07.2024 та акт про надання юридичної допомоги від 30.04.2025. Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 25000,00 грн. З урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: partial