Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся\~до суду\~з вищезазначеним\~позовом,\~предметом якого\~є стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості за\~кредитним договором\~№8900948\~від 06\~грудня 2022\~року в\~розмірі 10\~500,00\~грн.\~Як на\~підставу позову\~позивач посилається\~на те,\~що відповідач\~уклав кредитний\~договір з\~ТОВ «МІЛОАН»\~і зобов`язався\~виконувати умови\~договору,\~повернути кошти,\~сплатити відсотки\~за їх\~користування та\~комісію,\~але не\~виконав свого\~обов`язку\~щодо повернення\~кредиту,\~має заборгованість.\~27\~лютого 2023\~року між\~ТОВ ТОВ\~«МІЛОАН» та\~позивачем укладено\~договір відступлення\~прав вимоги\~№91-МЛ\~та відбулося\~відступлення права\~вимоги до\~боржників,\~зокрема,\~відповідача.\~Тому,\~отримавши право\~вимоги до\~відповідача,\~ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал» звертається до суду для захисту своїх прав. Процесуальні дії у справі. 03 червня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 18 червня 2025 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 10\~червня 2025\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання сторони не викликались. Від представника позивача заперечень проти ухвалення заочного рішення не надійшло, просить розглядати справу без його участі. Відповідач відзив не направила. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду цієї справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини, встановлені судом. 06 грудня 2022 року відповідач [PERSON] уклав з ТОВ «МІЛОАН» електронний договір про споживчий кредит №8900948. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн строком на 105 днів, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду (15 днів) 900,00 грн, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду (90 днів) 8\~100,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування, комісія за надання кредиту 570,00 грн одноразово. Відповідач ознайомився з умовами договору та погодився з ними. Договір укладений шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Також відповідачем підписано графік платежів та паспорт споживчого кредиту. Як видно із платіжного доручення №88528897 від 06 грудня 2022 року, ТОВ "Мілоан" було перераховано відповідачу 3 000,00 грн відповідно до договору №8900948. Проте, [PERSON] умови договору з повернення коштів не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 10 500,00 грн, яка складається із: 3 000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6 930,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 570,00 прострочена заборгованість за комісією. Позивачем 13 травня 2025 року на ім`я позивача була складена претензія щодо сплати вказаної вище заборгованості. Доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, суду не надано. 27 лютого 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено відступлення прав вимоги №91-МЛ, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступило позивачу право вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] (запис № 10 в Реєстрі боржників до договору відступлення прав вимоги). Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1\~цієї статті\~Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Законом України\~«Про споживче\~кредитування» від 15\~листопада 2016\~року \~№1734-VIII законодавець залишив за банком можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.536\~ЦК України,\~за користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний сплачувати\~проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, згідно з ч. 1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Висновок суду. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору з первісним кредитором, порушення ним взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цим договором. Відповідачем порушувались умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачувались, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі - не надав, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та оскільки судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, суд вважає,\~що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Так, судом встановлено, що 06 травня 2025 року між позивачем та АО "Апологет" було укладено договір №0605 про надання правової (правничої) допомоги. Позивач на підтвердження понесених витрат надав акт про отримання правової допомоги від 06 січня 2025 року згідно з договором про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року. Суд вважає завищеною вартість наданих послуг представником позивача. \~ \~ \~ \~Так, на переконання суду, дії щодо усної консультації клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором та ознайомлення з матеріалами кредитної справи не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. В стягненні іншої частини таких витрат позивачу необхідно відмовити. З огляду на викладене та

Outcome: approved