Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

У липні 2025 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . В квартирі на правах члена сім`ї зареєстрований [PERSON] , однак фактично з 2019 року відповідач за адресою місця реєстрації не проживає та будь-яких його речей в квартирі немає. На сьогодні реєстрація відповідача порушує право позивачів на вільне користування, володіння та розпорядження належним їм майном. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. При цьому зазначила, що підставою для звернення до суду є той, факт, що позивач не знаходиться в Україні, а тому самостійно до органів реєстрації щодо зняття сина з реєстрації місця проживання не може, а тому вимушений звертатись до суду через представника. Третя особа звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, просить суд позов задовольнити. Відповідач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, при цьому надав до суду заяву про визнання позову. Заяву обґрунтував тим, що знаходиться за межами України, приїхати не може, дійсно не проживає за місцем реєстрації з 2019 року та не має такого наміру. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивач та позицію відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . З 1992 року за зазначено адресою зареєстрований [PERSON] як член сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.ст. 321 та 391 ЦК України). Як встановлено матеріалами справи, позивач та третя особа є власниками зазначеної вище квартири. Згідно акту від 11 липня 2025 року, складеного та затвердженого директором ТОВ «ЖЕБП «Наше місто 21» відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2019 року. Відповідач звернувся до суду із заявою про визнання позову та не заперечує щодо його зняття з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачем доведено, а судом на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає понад 6 років, а тому він втратив право на користування житлом, в якому він зареєстрований. Згідно п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07 лютого 2022 року № 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved