Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство /АТ/ «КРЕДОБАНК» засобами поштового зв`язку подав до суду позовну заяву до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 98\~223,34 грн та судові витрати по справі. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 05.05.2023 між АТ «Кредобанк» (далі-позивач) та [PERSON] (далі-відповідач) було підписано Додаток про відкриття кредитної лінії № РКК/168827 від 05.05.2023 до Заяви-Договору № 26209021704787/980/РКО від 01.07.2022, в якому сказано, що шляхом підписання Заяви-Договору та Додатку про відкриття кредитної лінії відповідач просить, а позивач, на підставі рішення уповноваженої особи банку, зобов`язується, - надати банківські послуги, визначені даним Додатком. Позивач зазначає, що на виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, проте відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, а тому згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № РКК/168827 від 05.05.2023 станом на 16.05.2025 заборгованість відповідача [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 98 223, 34 грн, що складається із: неповернутої суми заборгованості кредиту за тілом 75\~984, 01 грн, суми заборгованості за відсотками 22\~239, 33 грн. 04.03.2025 представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором до [PERSON] проте заходи досудового врегулювання спору банком наразі є безрезультатними та неможливим. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» суми заборгованості за кредитним договором № РКК/168827 від 05.05.2023 у розмірі 98 223, 34 грн, яка складається з 75\~984, 01 грн - неповернутої суми заборгованості кредиту за тілом, 22\~239,33 грн - суми заборгованості за відсотками, а також судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн, та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9822, 33 грн. Позиція відповідача. Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 07.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 20.08.2025 о 16:00 год. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача АТ «Кредобанк» не з`явився, у позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився. Конверт із судовими документами (про виклик до суду на 20.08.2025) повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є \~день проставлення\~у поштовому\~повідомленні відмітки\~про відмову\~отримати судову\~повістку чи\~відмітки про\~відсутність особи\~за адресою\~місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~що зареєстровані\~у встановленому\~законом порядку,\~якщо ця\~особа не\~повідомила суду\~іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. 08.08.2025 на електронну пошту суду від відповідача [PERSON] надійшло електронне повідомлення (звернення), в якому відповідач [PERSON] повідомив, що в суд з`явитися не має можливості, оскільки служить в ЗС України, на підтвердження цього додав копію довідки, виданої командиром військової частини [NUMBER] . Інших заяв та клопотань, відзив на позовну заяву від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 1 статті 280 ЦПК України визначено, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 20.08.2025 вирішено проводити заочний розгляд справи № 458/790/25 на підставі наявних у ній доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України\~не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань. Відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Кредобанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету для надання комплексних банківських послуг (надалі Заява договір) 01.07.2022. Також, 05.05.2023 відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву №168827 на отримання ліміту по кредитній картці, з якої убачається, що останній бажає отримати суму кредитного ліміту у розмірі 76 000,00 грн., визначено розмір щомісячного платежу в розмірі 6156, 00 грн та процентна ставка у розмірі 36% (а.с.180) та Додаток про відкриття кредитної лінії № РКК/168827 від 05.05.2023, відповідно до умов якого поточний рахунок клієнта, відкритий для видачі кредиту (кредитів) за кредитною лінією - № РКК/168827 від 05.05.2023 (а.с.173). Крім цього, Додатком про відкриття кредитної лінії № РКК/168827 від 05.05.2023 визначено інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про відкриття кредитної лінії, з якого вбачається максимальний ліміт кредитної лінії становить: \~200 000, 00 грн, строк (термін) кредитної лінії\~до 04.05.2026, розмір процентів за кредитним договором\~36% річних, 0,00001% річних у разі погашення повного кредиту не пізніше останнього дня кожного календарного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, при цьому пільговий період не може перевищувати 62 календарні дні (а.с.173). Випискою про рух коштів по особовому рахунку № [NUMBER] з 05.05.2023 по 16.05.2025 підтверджується надання АТ «Кредобанк» грошових коштів [PERSON] та користування ними відповідачем (а.с.8-172). Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором кредиту № РКК/168827 від 05.05.2023, [PERSON] станом на 16.05.2025 має загальну суму заборгованості у розмірі 98\~223, 34 грн, з яких: 75 984, 01 сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту), а 22\~239, 33 грн - \~сума заборгованості за відсотками (а.с.7). Судом також установлено, що 04.03.2025 представник АТ «Кредобанк» на адресу [PERSON] направив досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, яка станом на 13.02.2025 становить 93 777, 24 грн, з якої строкова заборгованість по тілу кредиту - 55\~871,97 грн, прострочена заборгованість по тілу 20\~113,92 грн, строкові відсотки - 2341,02 грн, прострочені відсотки 15\~450, 16 грн, проте відповідачем вказану вимогу залишено без належного реагування (а.с.188). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В анкеті-заяві №168827 на отримання ліміту по кредитній картці від 05.05.2023, та додатку про відкриття кредитної лінії № РКК/168827 від 05.05.2023, підписаних сторонами, зазначені: сума кредитного ліміту, строк надання кредитного ліміту, процентна ставка та щомісячний платіж та порядок повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.\~Згідно з ч.ч.1,3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20). Разом з тим, суд звертає увагу на правові висновки, наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), а саме: доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Під час судового розгляду встановлено, що позивач АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії та отримання ліміту по кредитній картці, виконав в повному обсязі, а саме, відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] та здійснив перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах кредитної лінії. Проте відповідач не виконав свої зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за даним договором. Між сторонами існують договірні правовідносини, що підтверджується письмовими доказами, а саме: додатком про відкриття кредитної лінії № РКК/168827 від 05.05.2023 до Заяви Договору №26209021704787/980/РКО від 01.07.2022 (а.с.173-175), заявою договором №26209021704787/980/РКО про надання комплексних банківських послуг від 01.07.2022, додатком від 12.07.2022 до заяви договору №26209021704787/980/РКО від 01.07.2022 (а.с.178), анкетою-заявою №168827 від 05.05.2023 на отримання ліміту по кредитній картці (а.с.180), правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк» (а.с.181-184) , випискою про рух коштів по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] з 05.05.2023 по 16.05.2025 (а.с.81-172) та розрахунком заборгованості за договором кредиту РКК/168827 від 05.05.2023 станом на 16.05.2025 (а.с.7). Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21, «194. Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу. 195. Виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. 196. Виписки по особовому рахунку (картковому рахунку) можуть бути належним доказом заборгованості щодо тіла кредиту за кредитним договором, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору». З огляду на наведене, суд дійшов висновку що належними та допустимим доказами підтверджена заборгованість відповідача за кредитним договором в межах розміру 75\~984,01 грн, яка відповідачем не спростована, та підлягає стягненню. Щодо вимог про стягнення з відповідача суми за відсотками в розмірі 22\~293, 33 грн, суд зазначає таке. Позивач зазначає, що 04.03.2025 представником АТ «Кредобанк» на адресу відповідача [PERSON] скеровано досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, копію якої долучено до матеріалів позовної заяви. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Окрім того, Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі № 564/2199/15-ц зазначив, що згідно зі ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з відповідної дати, тому у кредитора відсутні підстави для стягнення після зміненої дати виконання зобов`язання процентів за користування кредитом, штрафів та пені, визначених договором. Згідно досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості № 5029/2025 від 04.03.2025, на дату вимогу заборгованість за поточним та простроченим відсоткам становить: 2341,02 грн - строкові відсотки; 15\~450, 16 грн прострочені відсотки, загалом 17\~791,18 грн. Таким чином, нарахування відсотків після такої вимоги у розмірі 22\~239, 33 грн (позовна вимога) є неправомірним. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яка у загальному розмірі становить 93\~775,19 грн, з яких: 75\~984,01 грн - сума заборгованості кредиту за тілом та 17 791,18 грн - \~сума заборгованості за відсотками. Розподіл судових витрат. Судові витрати в цій справі складаються зі судового збору та витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те,\~що позов\~задоволено частково,\~суд,\~відповідно до\~положень ст.\~141\~ЦПК України,\~визначає позивачу\~судові витрати\~пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~а саме\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню 2\~890,83\~грн судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог: з розрахунку 93\~775,19 грн (задоволені позовні вимоги) становлять 95,47 % заявленої суми позовних вимог; від суми сплаченого при поданні судового збору в розмірі 3028 грн становить 2 890,83 грн. Щодо витрат на правничу допомогу. Згідно положень ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5,6 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, у прохальній частині позовної заяві позивачем, зокрема, ставиться питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9822,33 грн. На підтвердження суми витрат на правничу допомогу та наданих послуг, позивачем до матеріалів справи долучено: - копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 199); - копію довіреності № 13789 від 13.12.2024 (а.с. 198). Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 (провадження № 61-18451св20) вказано, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц та від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц. При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такі висновки викладені Верховним Судом у постанові від 06.12.2023 у справі № 370/463/21 (провадження № 61-10515св23). Як зазначено у постанові Верховного Суду від 07.08.2023 у справі № 640/14930/20 склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Суд також звертає увагу, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі № 915/606/21, суд порушує принцип змагальності сторін, якщо самостійно з власної ініціативи здійснює за сторону доведення обставин, що мають значення для вирішення питання розподілу судових витрат. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження визначеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) адвокату Павленку С.В. в розмірі 9 822,33 грн, суд вважає передчасним вирішення питання щодо відшкодування позивачу таких судових витрат (на правничу допомогу), тому відсутні правові підстави для задоволення такої вимоги позивача.

Outcome: partial