Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

05 березня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 17.01.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 7484360 про надання споживчого кредиту. Кредитний договір укладено відповідно до правил надання коштів у позику, зокрема на\~ умовах\~ фінансового\~ кредиту,\~ встановлених ТОВ «Авентус Україна» та оприлюднених у вільному доступі на сайті https://creditplus.ua/documents. Відповідач самостійно обрав час для ознайомлення з цими правилами, після чого добровільно, без примусу чи тиску, висловив бажання отримати кошти. Для цього він зареєструвався на сайті, пройшов процедуру ідентифікації та верифікації й надав свої персональні ідентифікаційні дані. Датою укладення кредитного договору є дата одержання Товариством електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти). Дата та час отримання повідомлення зафіксовані в кредитному договорі в розділі «Реквізити та підписи сторін». Договір про надання кредиту підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора А4751. Введення позичальником одноразового ідентифікатора відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та прирівнюється до підписання Договору. 17.01.2024 року Товариство ініціювало переказ коштів у розмірі 15000,00 гривень шляхом безготівкового зарахування через компанію ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» на платіжну картку (маска-карти) № [NUMBER] . Відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Однак відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором повністю, в зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 53388,15 гривень, яка складається з наступного: 14667,07 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 38721,08 гривень - заборгованість за процентами від суми позики. 23.10.2024 року ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали Договір факторингу № 23.10/24-Ф, згідно умов якого, право вимоги перейшло до останнього в розмірі 53388,15 гривень. 20.01.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 20/01/2025-01, згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7484360 від 17.01.2024 року в розмірі 53388,15 гривень. Таким чином, позивач прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 7484360 від 17.01.2024 року в сумі 53388,15 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 березня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.99-100). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2025 року постановлено ухвалити заочне рішення. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» - адвокат Тараненко А.І. прохав проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не подала, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від неї не надходило. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що 17.01.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 7484360 про надання споживчого кредиту, пунктом 1.2 якого передбачено, що Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. (а.с.40-48). Укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний застосунок «CreditPlus». Ідентифікація споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет/мобільний застосунок «CreditPlus», в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході (в т.ч. через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно пароля входу до особистого кабінету/мобільного застосунку «CreditPlus» (п. 1.1 Договору). Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін (п. 9.2 Договору). У пункті 9.6 Договору передбачений порядок укладення Договору та створення електронних підписів сторін. Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони Товариства електронним підписом, споживачу в особистий кабінет/мобільний застосунок «CreditPlus» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис споживача на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. На укладений між сторонами Договір накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу (далі по тексту Договору - оригінальний примірник Договору). Судом установлено, що кредитний договір № 7484360 від 17.01.2024 року і Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору, підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А4751, а Паспорт споживчого кредиту - YN6409 (а.с.48-50,62-64). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Нормами частин 3, 6, 7, 8, 12 ст. 11 цього Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У статті 12 цього Закону закріплено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року по справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Викладене вище узгоджується також з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц. Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, [PERSON] засвідчила, що вона погодилася на отримання грошових коштів у кредит саме на умовах, що визначені в кредитному договорі № 7484360 від 17.01.2024 року. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Таким чином, кредитний договір № 7484360 від 17.01.2024 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1.3 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 15000,00 гривень. Згідно п. 2.1, 2.2, 2.4 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 17.01.2024 року або 18.01.2024 року. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору. Судом установлено, що 17.01.2024 року 13:12:03 ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» перерахувало 15000,00 гривень на платіжну картку (маска-карти) № [NUMBER] , номер транзакції в системі [INFO] (а.с.65). На виконання ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.06.2025 року (а.с.120-122) АТ КБ «Приват Банк» повідомило, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 17.01.2024-22.01.2024 рр. [NUMBER] . Номер телефону, який знаходиться в анкетних даних [PERSON] [NUMBER] (а.с.132). Факт переказу грошових коштів у розмірі 15000,00 гривень на картку [PERSON] № [NUMBER] також підтверджується випискою по рахунку, наданою АТ КБ «ПриватБанк» за період з 17.01.2024 року по 22.01.2024 року (а.с.132-зворот). Відповідачкою не спростовані доводи позивача щодо перерахування коштів у сумі 15000,00 гривень на її банківську картку № [NUMBER] . Таким чином, суд вважає доведеним факт отримання кредиту в розмірі 15000,00 гривень. Згідно п. 1.4 Договору, строк кредиту - 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в Договорі. У пункті 3.1 Договору зазначено, що проценти, що нараховуються за цим Договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Роз`яснення щодо процентів, порядок нарахування: - економічна сутність процентів - плата за користування кредитом; - база для розрахунку процентів - залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня протягом строку кредиту; - порядок обчислення (нарахування) процентів здійснюється відповідно до наступної формули: Проценти (обчислення за день користування кредитом) = «база для розрахунку процентів, з урахуванням умов п. 3.2 Договору» помножити на «процентну ставку вказану в п. 1.5, яка діє у відповідний період строку кредиту, з урахуванням умов Договору». З метою отримання загальної суми нарахованих процентів, проценти, обчислені за кожен день користування кредитом сумуються. До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (п. 3.2 Договору). Відповідно до п. 1.5 Договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. 1.5.2. Знижена процентна ставка 0,01 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 16.02.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що в разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки), застосовується стандартна процентна ставка. При цьому, застосування стандартної процентної ставки без знижки не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати в бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. 1.5.3. Протягом строку дії Договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений в бік зменшення для споживача у випадку та на умовах, визначених у пп. 1.5.2 Договору, зокрема у випадку отримання споживачем знижки на стандартну процентну ставку. У пункті 1.7 Договору вказано, що денна процентна ставка на дату укладання Договору складає: 1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20 % в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (118800,00 грн. /15000,00 грн.)/ 360 дн. * 100 % = 2,20 % в день. 1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,02 % в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (108945,00 грн. /15000,00 грн.)/ 360 дн. * 100 % = 2,02 % в день. Судом установлено, що [PERSON] частково виконувала свої зобов`язання за кредитним договором № 7484360 від 17.01.2024 року. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.71-78), на виконання умов договору сплатила 9284,65 гривень. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору. Верховний Суд у пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року по справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначив, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Крім того, в постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Однак відповідач [PERSON] не виконала свої зобов`язання в повному обсязі, а саме: не повернула кредит та не сплатила проценти у встановлений Договором строк, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.71-78), станом на 22.10.2024 року заборгованість становить 53388,15 гривень, з яких: 14667,07 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 38721,08 гривень - заборгованість за процентами. 23.10.2024 року ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) і ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» (фактор) уклали Договір факторингу № 23.10/24-Ф (а.с.80-84,90-91). Згідно Реєстру Боржників до Договору факторингу № 23.10/24-Ф, ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 53388,15 гривень, з яких: 14667,07 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 38721,08 гривень - заборгованість за процентами (а.с.88-89). 20.01.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» (клієнт) і ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) уклали Договір факторингу № 20/01/2025-01 (а.с.14-15,92-95). Згідно Реєстру Боржників до Договору факторингу № 20/01/2025-01, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 53388,15 гривень, з яких: 14667,07 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 38721,08 гривень - заборгованість за процентами (а.с.12-13). Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 7484360 від 17.01.2024 року, станом на 13.02.2025 року заборгованість становить 53388,15 гривень, з яких: 14667,07 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 38721,08 гривень - заборгованість за процентами (а.с.79). Відповідач [PERSON] не спростувала та не надала іншого розрахунку, який би спростовував нараховану позивачем суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У статті 612 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі викладеного вище та враховуючи, що відповідачем отримано грошові кошти за кредитним договором № 7484360 від 17.01.2024 року, але в порядку та на умовах договору повністю не повернуто, внаслідок чого виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» слід задовольнити та стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 53388,15 гривень, з яких: 14667,07 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 38721,08 гривень - заборгованість за процентами. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями частин 1-3 ст. 137 ЦПК визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, надано договір № 10/02/25-02 про надання правничої допомоги від 10.02.2025 року, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 10/02/25-02 від 10.02.2025 року, додаткову угоду № 3 до Договору про надання правничої допомоги № 10/02/25-02 від 10.02.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 10.02.2025 року (а.с.16-20). З даних документів вбачається, що складання позовної заяви становить 5000,00 гривень (2 год.), вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості - 1000,00 гривень (2 год.), підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором - 500,00 гривень (1 год.), подача адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором - 500,00 гривень (1 год.). Усього 7000,00 гривень. Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності. За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг (постанова Верховного Суду від 14 листопада 2019 року по справі № 826/15063/18, додаткова постанова Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц). У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто в розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони в разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, в положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Відповідач [PERSON] не заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, понесених позивачем. Враховуючи складність справи, обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності, реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 гривень. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2422,40 гривень.

Outcome: approved