Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» звернувся до Холодногірського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 4066 від 14.02.2022 року у розмірі 43981,56 грн., а також просить стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору позики №4066 від 14.02.2022 року відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн., для задоволення\~особистих потреб\~на умовах\~строковості,\~зворотності та\~платності.\~Загальний розмір\~кредиту за\~Договором позики\~складав 21700\~грн.,\~з урахуванням\~суми,\~зазначеної в\~п.\~3.3.\~Договору позики\~(Плата\~за оформлення\~договору позики,\~яка складає\~8,5\~%\~від розміру\~Позики,\~зазначеної у\~п.\~1.1.). Свої зобов`язання за договором поики позикодавець виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, але відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами та комісії не виконав, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість у загальному розмірі 43981,56 грн., яка складається з: 21700 грн. заборгованості по тілу кредиту, 18267,06 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 4014,5 грн. - заборгованості по комісії. Заборгованість перед позичальником відповідач не погашає в зв`язку з чим у нього виникла необхідність стягнення заборгованості в судовому порядку. Ухвалою судді від 09.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Представник позивача просив справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач відзив\~на позовну\~заяву не\~подав,\~у зв`язку\~з чим\~суд ухвалив\~провести заочний\~розгляд даної\~справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено,\~що 14.02.2022\~року між\~ТОВ «Фінансова\~компанія «СУПЕРІУМ»,\~як позикодавцем,\~та [PERSON] ,\~як позичальником,\~укладено договір\~позики №4066\~(надалі\~за текстом\~-\~договір позики),\~відповідно до\~умов якого\~позикодавцем було\~надано позичальнику\~кредит в\~розмірі 20000\~грн.\~для задоволення\~особистих потреб\~Позичальника,\~на умовах\~строковості,\~зворотності та\~платності,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути Позику\~та сплатити\~плату за\~користування Позикою\~и розмірі,\~порядку та\~на умовах,\~передбачених цим\~Договором. Загальний розмір\~кредиту за\~цим Договором\~складає 21700\~грн.\~0\~коп..\~що включає\~суму зазначену\~п.п..3.3.\~цього Договору.\~Строк користування\~позикою становить\~12\~календарних місяців,\~та починається\~з моменту\~(дати)\~зарахування суми\~Позики на\~поточний рахунок\~Позичальника,\~зазначений у\~п.\~1.3.\~Договору. Сума Позики,\~визначена у\~п.\~1.1.\~цього Договору,\~та сума\~Плати за\~оформлення цього\~Договору позики,\~відповідно до\~п.3.3.\~Договору,\~формують загальну\~суму Позики. Плата за\~користування Позикою\~за цим\~Договором складається\~з: фіксованого проценту\~від загальної\~суми Позики\~за кожен\~місяць користування\~Позикою,\~що встановлюється\~на календарний\~рік із\~розрахунку ЗО\~днів у\~місяці та\~360\~днів у\~році; комісії за управління (обслуговування) Позикою, що встановлюється у процентах від загальної суми Позики та пов`язана з супроводженням справи за Позикою (оцінкою платоспроможності Позичальника: збирання, оброблення інформації від Позичальника, у тому числі, але не обмежуючись щодо Позичальника (персональних та супутніх даних), сум, строків користування та оплатності Позики; супроводження кредитної історії Позичальника з актуалізацією та переданням вихідних даних до відповідних Бюро кредитних історій; використання sms сервісу для інформування Позичальника відповідно до умов даною Договору; оплатою послуг третіх осіб (наприклад, брокерів, колекторських компаній тощо), пов`язаних з оформленням та супроводженням справи за Позикою), яка починає застосовуватись з 7-го (сьомою) місяця користування Позичальником Позикою. Плата за користування Позикою включається до щомісячного платежу. Проценти за користування позикою встановлюється на рівні 0,23% від загальної суми Позики за календарний день та нараховуються за кожний день користування Позикою. Комісія за управління (обслуговування) позикою встановлюється на рівні 0,1 % від загальної суми Позики за календарний день та нараховується за кожний день користування Позикою, починаючи з 7-го місяця користування Позичальником Позикою. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 82.8 % річних під загальної суми Позики. Орієнтовна сукупна вартість Позики за даним Договором становить 36516.31 грн. Обчислення реальної процентної ставки та орієнтовної сукупної вартості Позики є репрезентативними тз бззуються на обраних Позичальником умовзх отримання Полики, зазначених у цьому Договорі, і на припущеннях, що Договір залишатиметься дійсним протягом погодженою строку, а Позичальник та Позикодавець виконають свої зобов`язання на умовах та у строки, передбачені Доіовором. Орієнтовна реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна стаекз та інші платежі за Договором залишатимуться незмінними тз застосовуватимуться протягом всього строку дії Договору. Щомісячний платіж перші шість місяців становить 2717 гри 54 кол., починаючи із 7-го місяця, щомісячний платіж становить 3368 грн 54 коп., та сплачується Позичальником на рахунок Позикодавця, зазначений у п. 5.2. цього Договору, щомісячно в дату, що відповідає даті зарахування суми позики на поточний рахунок позичальиика, зазначений у п. 1.3. цього Договору. Позика надається шляхом перерахування позикодавцем грошових коштів у національній валюті України гривня, на поточний рахунок (платіжна карта «VISA» та «MASTERCARD») відкритий на ім`я позичальника в банківській установі на території України (за виключенням поточних рахунків для виплат по заробітній платі або пенсії, інших соціальних виплат), наданий та особисто зазначений позичальником у договорі (п.1.2 договору позики). Відповідно до п.2.1 договору позики позика надається не пізніше наступного робочого дня з дня підписання сторонами цього договору та отримання позикодавцем підписаного позичальником примірнику цього договору та завіреної належним чином копії паспорту та облікової картки платника податків позичальника. Платіжним дорученням № 46 від 14.02.2022 підтверджується перерахування ТОВ «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» на рахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі визначеному договором позики. Згідно умов договору позики повернення загальної суми позики та внесення плати за користування позикою здійснюється щомісячними платежами, рівними частинами, у розмірі, передбаченому у п.3.13 цього Договору (п. 5.1 договору позики). Отже, з укладенням договору позики у позичальника виник обов`язок повернути позикодавцю кредит, проценти за договором та здійснити інші платежі у строки та в розмірах чітко встановлених договором позики та графіком погашення кредитної заборгованості. Позикодавець виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами договору позики. Проте, всупереч вимогам укладеного договору позики, позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював щомісячними платежами погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту, процентів та комісії за кредитом. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за договором позики станом на 25.06.2025 утворилась заборгованість у загальному розмірі 43981,56 грн., яка складається з: 21700грн. заборгованості по тілу кредиту, 18267,06грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 4014,5грн. - заборгованості по комісії, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості та складений позивачем розрахунок, який у суду за відсутності заперечень з боку відповідача не викликає сумніву та суд приймає його як належний та допустимий доказ, при цьому, умови договору позики не виконав належним способом у встановлений договором строк. Враховуючи факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). У відповідності до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи подачу позовної заяви позивачем до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» та сплату судового збору із застосуванням пониженого коефіціенту 0,8, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved