Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

10 вересня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] , подана її представником адвокатом Конякіним Михайлом Сергійовичем, до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [INFO] та Міністерство оборони України про усунення від права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, в якій позивач просить суд усунути від права на отримання і виплати одноразової грошової допомоги [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у зв`язку з загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на яку виникло у нього в зв`язку з смертю сина [PERSON] , який помер [INFO] , стягнути зі [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , судові витрати, які понесла [PERSON] , пов`язані з розглядом даної справи. В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого являються [PERSON] , мати [PERSON] . 22.07.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було офіційно розірвано. Згодом [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, так як добровільно свої обов`язки по утриманню дитини [PERSON] не здійснював. Але не зважаючи на рішення суду про стягнення аліментів, яке змінювалось двічі, відповідач не виконував його та аліменти не сплачував. Таким чином [PERSON] самоусунувся від утримання свого сина та жодним чином не приймав участь в вихованні дитини. В подальшому прізвище дитини було змінено на " [PERSON] " на підставі розпорядження Піщанської РДА №161 від 18 травня 2012 року, про що згодом було внесено зміни до актового запису про народження та видано нове свідоцтво про народження. В позовній заяві вказано що [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за несплату аліментів, виконавча служба застосовувала заходи реагування та обмежувала його в праві керувати транспортними засобами, користування зброєю та полюванні, виїзді за кордон. Як наслідок [PERSON] управлінням соціального захисту населення Піщанського району було призначено тимчасову допомогу коли батьки ухиляються від сплати аліментів, яку виплачували з 01.03.2016 року по 31.01.2018 року на дитину [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що [PERSON] , на протязі тривалого часу вживає алкогольні напої та має хронічну залежність, що також стало причиною розриву будь яких стосунків між батьком та сином починаючи з дуже раннього віку дитини. [INFO] [PERSON] загинув під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджується повідомленням [INFO] №369 від 29.04.2022 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.05.2022 року. У зв`язку з загибеллю сина у батьків з`явилося право на отримання одноразової допомоги в порядку ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» яка встановлює, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). [PERSON] скористався своїм правом та звернувся в установлений законом строк до держави з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця. Згідно відповіді [INFO] на адвокатський запит комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, у зв`язку із загибеллю [INFO] старшого солдата [PERSON] призначено одноразову грошову допомогу [PERSON] (матері) та [PERSON] (батьку) у рівних частинах кожному. В позовній заяві зазначається, що оскільки ці кошти отримує людина, яка ухилялася за життя утримувати свою дитину, [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблого [PERSON] і після його смерті користується недобросовісно своїми правами, у позивача є всі підстави просити суд усунути [PERSON] від права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 10 вересня 2024 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Нестеруку В.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 11 вересня 2024 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 24 вересня 2024 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 1603 від 18 вересня 2024 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. 23 жовтня 2024 року за клопотання представника позивача адвоката Конякіна М.С. підготовче засідання в даній цивільній справі було відкладено на 15 годину 00 хвилин 19 листопада 2024 року. 25 жовтня 2024 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Конякіна М.С.надійшла заява про відвід судді, в якій представникпросить відвести суддю Піщанського районного суду Вінницької області Нестерука В.В. від розгляду цивільної справи № 142/761/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [INFO] та Міністерство оборони України, про усунення від права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, заяву просить розглянути без участі заявника та його представника. Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року взадоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Конякіна Михайла Сергійовича про відвід судді Піщанського районного суду Нестерука В.В. від розгляду цивільної справи з ЄУН 142/761/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [INFO] та Міністерство оборони України, про усунення від права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, - відмовлено. Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Конякіна М.С. про витребування доказів, продовжено строк підготовчого провадження в даній цивільній справі на тридцять днів, в підготовчому засіданні в даній цивільній справі було оголошено перерву до 16 години 00 хвилин 19 грудня 2024 року, витребувано утретьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [INFO] належним чином засвідчену копію наказу про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану членам сім`ї (утриманцям) старшого солдата [PERSON] , 2001 року народження, а також відомості про розмір частки однарозової грошової допомоги, яка була призначена батьку [PERSON] - [PERSON] та суму перерахованих коштів на його рахунок станом на 19 листопада 2024 року. 06 грудня 2024 року на адресу суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерства оборони України за дорученням Москаленка А.О. надійшли письмові пояснення третьої особи щодо позову, в яких представник вказує, що як зазначає позивач та підтверджує Міноборони, відповідач дійсно звертався із заявою щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, за результатами розгляду якої прийнято рішення про призначення допомоги, згідно якого відповідач отримав частину грошових коштів. Під час прийняття рішення щодо призначення відповідачу допомоги, Міноборони діяло відповідно до Конституції України, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки на момент його прийняття у відповідача було право на одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю сина. Представник вказує, що згідно ч. 1 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції на момент загибелі [PERSON] ( [INFO] ) право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця. Міністерство оборони України виконало свій обов`язок перед позивачем та відповідачем, як батьками загиблого військовослужбовця, правовідносини з реалізації повноважень Міноборони щодо призначення батькам [PERSON] одноразової грошової допомоги є завершеними. Незалежно від результатів розгляду справи, Міноборони України не має повноважень скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, оскільки відповідно до цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Зміна законодавства щодо категорій осіб, які мають право на допомогу, а також запровадження нових підстав, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, також не є підставою для скасування чи перегляду раніше прийнятих Міноборони рішень про призначення допомоги. У такому випадку питання щодо перерозподілу суми допомоги може вирішуватись виключно за взаємною згодою позивача та відповідача або в судовому порядку. Також повідомляє суд, що ухвалою суду від 23.06.2023 у справі № 142/208/22 позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення правовідношення щодо права на отримання одноразової грошової допомоги, залишена без розгляду. Згідно рішення суду від 21.05.2024 у справі 142/218/23, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 27.08.2024, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина та позбавлення права на отримання одноразової грошової допомоги - відмовлено. 19 грудня 2024 року за клопотання представника позивача адвоката Конякіна М.С. підготовче засідання в даній цивільній справі було відкладено на 11 годину 00 хвилин 30 січня 2024 року. 27 грудня 2024 року на адресу суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [INFO] за дорученням Бабич С.В. на виконання ухвали суду від 19 листопада 2024 року надійшли копії витребовуваних судом письмових доказів, в тому числі і копії платіжних інструкцій щодо перерахування відповідачу сум одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. 29 січня 2025 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Конякіна М.С. надійшла заява про зміну предмету позову, в якій представник просив суд змінити предмет позову по справі, а саме: усунути [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , від отримання одноразової грошової допомоги шляхом припинення отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 4650000 (чотири мільйони шістьсот п`ятдесят тисяч гривень) у зв`язку з загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на яку виникло у нього в зв`язку з смертю сина [PERSON] , який помер [INFO] , та стягнути зі [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , судові витрати, які понесла [PERSON] , пов`язані з розглядом даної справи. Ухвалою суду від 30 січня 2025 року було прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Конякіна М.С. про зміну предмету позову, відповідно якої позовними вимогами є усунення [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , від отримання одноразової грошової допомоги шляхом припинення отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 4650000 (чотири мільйони шістьсот п`ятдесят тисяч гривень) у зв`язку з загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на яку виникло у нього в зв`язку з смертю сина [PERSON] , який помер [INFO] , та стягнути зі [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , судові витрати, які понесла [PERSON] , пов`язані з розглядом даної справи. 03 березня 2025 року за клопотанням представника відповідача адвоката Купрія О.М. підготовче засідання по даній цивільній справі було відкладено на 11 годину 00 хвилин 31 березня 2025 року. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року було закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання представників сторін про виклик свідків. Правом на подачу відзиву відповідач та його представник не скористались. Розгляд справи по суті відбувся в судових засіданнях 29 квітня, 28 травня, 15 липня та 07 серпня 2025 року, з оголошенням перерв відповідно обумовлених обставин. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судові засідання з розгляду справи по суті не з`явились, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Конякін М.С. позовні вимоги підтримав, вказував, що відповідач вів аморальний спосіб життя, не виконував батьківських обов`язків, матеріальної допомоги не надавав, аліменти не сплачував, самоусунувся від виховання сина та ухилявся від його утримання, тому існують підстави для його усунення від отримання сум одноразової грошової допомоги. Представник відповідача [PERSON] адвокат Купрій О.М. заперечуючи проти позову вказував, що відповідач за життя сина не був позбавлений батьківських прав, та факт його ухилення від виконання обов`язку щодо утримання сина не був встановлений, вказував що ч.2 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не може бути застосована при вирішенні даної справи, оскільки закон не має зворотної дії в часі, також вказував, що позивачем обрано не ефективний спосіб захисту. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [INFO] та Міністерство оборони України повноважного представника в судові засідання з розгляду справи по суті не направили, про дату, час та місце його проведення були повідомленими належним чином про що свідчить отримання повісток про виклик до суду в системі "Електронний суд", користувачами якої являються. Допитана в судовому засіданні 29 квітня 2025 року свідок [PERSON] вказала, що є сусідкою [PERSON] , відповідач [PERSON] не повинен ні на що претендувати, оскільки [PERSON] і дитину він полишив в дуже ранньому віці, і [PERSON] виховувався [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , при цьому [PERSON] до дитини ніколи не приходив, взагалі ніколи, у вихованні дитини участі не приймав, вихованням займався [PERSON] , який до нього відносився як до рідного сина. Свідок [PERSON] вказала, що є класним керівником [PERSON] , який навчався у неї в класі з 5 до 9 класу, при цьому його батька [PERSON] вона ніколи не бачила, про батька взагалі не було ніяких відомостей і [PERSON] про нього нічого не розповідав, вихованням сина займалась тільки мама та [PERSON] . Свідок [PERSON] вказала, що є завучем школи в якій навчався [PERSON] , [PERSON] навчався в школі з 1 до 9 класу, під час навчання в школі йому було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] , в школі бачила лише маму, батька [PERSON] . [PERSON] побачила вперше на похороні [PERSON] , вітчима [PERSON] . [PERSON] в школі бачила, цікавився навчанням [PERSON] . Свідок [PERSON] вказала, що була вихователем дитячого садка, прізвище [PERSON] на той час було [PERSON] , в садок його водила тільки мама, [PERSON] ніколи не бачила, його родичів також, дитина знала, що його тата звуть Коля, але ніколи нічого про нього не розповідав. Свідок [PERSON] вказав, що з [PERSON] перебуває в незареєстрованому шлюбі 19 років, батько [PERSON] за цей час ніколи до сина не приходив, ніякої допомоги ніякої зацікавленості не проявляв. [PERSON] виховував з 4 річного віку, відносився як до рідного сина, при цьому жодних обмежень [PERSON] для нього не встановлювала, навчив чого міг, різати бензопилою, косити траву, їхати на мотоциклі, уваги приділяв навіть більше ніж власним дітям, відносини були довірливі, про те що [PERSON] підписав контракт з ЗСУ його мама не знала два місяці, сказав тільки йому. [PERSON] хотів спілкуватись з [PERSON] і був випадок коли його зустріли на вулиці, але той був заклопотаний сказав, що поспішає, [PERSON] сина ніколи не провідував, матеріальної допомоги не надавав. Допитані в судовому засіданні 28 травня 2025 року свідок [PERSON] вказала, що є рідною сестрою [PERSON] , коли брат одружився з [PERSON] та в них народився [PERSON] , вона їм допомагала матеріально, батьки також допомагали, [PERSON] продала його пай, він поїхав на заробітки в Одесу а коли повернувся та [PERSON] вже знайшла іншого чоловіка. Коля коли зустрічався з нею чи з [PERSON] завжди казав не казати мамі бо вб`є, зараз [PERSON] інвалід, вона допомагала йому платити аліменти, їх матір також з пенсії давала гроші на аліменти, [PERSON] не дозволяла дитині спілкуватись з [PERSON] . Свідок [PERSON] вказала, що є рідною сестрою [PERSON] , коли [PERSON] та [PERSON] жили разом то їм допомагала вся родина бо в них із заробітками не складалось, [PERSON] ніде не працювала, продала його пай, поки [PERSON] був на заробітках знайшла нового чоловіка. Вона з племінником зустрічалась так щоб ніхто не бачив, бо [PERSON] йому забороняла зустрічатись з батьком та його родиною, влаштовувала скандали, ходила до [PERSON] на роботу, щоб того звільнили. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що у задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Предметом судового розгляду є вимога позивача усунути [PERSON] від отримання одноразової грошової допомоги шляхом припинення отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 4650000 (чотири мільйони шістьсот п`ятдесят тисяч гривень) у зв`язку з загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на яку виникло у нього в зв`язку з смертю сина [PERSON] , який загинув [INFO] , позивач посилається на ч.2 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за несплату аліментів та ухилявся від обов`язку щодо утримання загиблого сина за його життя. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області 30 травня 2012 року (а.с.11, т.2 а.с.43) З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] слідує, що 22 липня 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.9, т.2 а.с.40) Згідно копії свідоцтва про зміну імені виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області 14 березня 2012 року позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . (а.с.9, т.2 а.с.41) Згідно копії розпорядження Піщанської РДА № 161 від 18 травня 2012 року «Про зміну прізвища дитини» змінено прізвище [PERSON] , [INFO] на прізвище матері - [PERSON] , залишивши ім`я та по батькові без змін. (а.с. 10, т.2 а.с.42) З копії повідомленням про смерть № 369 від 29.04.2022 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець за контрактом в/ч [NUMBER] , вірний військовій присязі, захищаючи Батьківщину, загинув [INFO] (а.с.12, т.2 а.с.44). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Піщанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районні Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 03 травня 2022 року [PERSON] помер [INFO] в с.Шевченкове Волноваського району Донецької області (а.с.16, т.2 а.с.48). Відповідно до копії Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, протокол № 373 від 26 травня 2022 року зазначено поранення старшого солдата [PERSON] , отримані під час безпосередньої участі в бойових діях які призвели до його смерті пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.15, т.2 а.с.47) Копіями платіжних інструкцій від 16.10.2024, 01.10.2024, 24.08.2024, 25.07.2024, 25.06.2024, 22.05.2024, 22.04.2024, 21.03.2024, 14.02.2024, 15.01.2024 та 26.12.2023 року (в кількості 11 штук) та копіями відповідних наказів начальника [INFO] , підтверджується виплата [PERSON] сум одноразової грошової допомоги передбаченої п.2 ПостановиКабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в загальному розмірі 3000000 грн. (а.с. 160-174) З копії відповіді на адвокатський запит А.В.Лукавського наданої головним лікарем КНП «Піщанська районна лікарня» Л.Березюк слідує, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 19.01.2020 року (а.с.17, т.2 а.с.49) Відповідно до копії листа головного державного виконавця відділу ДВС Піщанського РУЮ Ламнова О.І. [PERSON] останній попереджався про можливість порушення кримінальної справи за злісне ухилення від сплати аліментів, оскільки станом на 26.11.2009 року заборгованість зі сплати аліментів складала 140 грн. (а.с.19, т.2 а.с.51) Також [PERSON] попереджався про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів листом головного державного виконавця ВДВС Піщанського РУЮ С.М.Загурського від 21.12.2015 року (а.с.18, т.2 а.с.50) З розрахунку заборгованості по стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментах виготовленого головним державним виконавцем ВДВС Піщанського РУЮ Загурським С.М. від 21.12.2015 року слідує, що заборгованість за 2013 рік становить 160 грн., за 2014 - 240 грн., 2015 - 220 грн., загальний розмір заборгованості становить 620 грн. (а.с. 34-35, т.2 а.с.66-67) Розрахунками заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № [NUMBER] за виконавчим листом № 142/13/18 від 08.06.2018, про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, боржник [PERSON] , стягувач [PERSON] , (в кількості 7 штук) підтверджується наявність зростаючої заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.10.2018 року по 01.05.2019 року з 4694 грн. станом на 01.11.2018 року і до 10733,50 грн. станом на 01.05.2019 року. (а.с. 30-38, т.2 а.с.62-70) Позивач [PERSON] зверталась із заявами до Піщанського райвідділу міліції та до прокурора про притягнення [PERSON] до відповідальності за несплату аліментів, що підтверджується копіями її письмових заяв від 22.12.2008, 25.11.2009, та супровідним листом начальника Піщанського РВ ГУМВС від 02.12.2009 року (а.с.24,26,20, т.2 а.с.52,56,58) З письмових пояснень [PERSON] від 20.10.2008 року щодо несплати аліментів слідує що на даний час він не працює і постійного заробітку не має, заборгованість в сумі 150 грн. сплатить до 20.11.2008 року. (а.с. 29, т.2 а.с.61) З копії акту державного виконавця від 18.02.2018 року слідує, що [PERSON] проживає в будинку матері, майно на яке можна звернути стягнення відсутнє, боржник знаходиться на утриманні матері, власних доходів не має. (а.с.40, т.2 а.с.72) З копії акту державного виконавця від 30.10.2018 року слідує, що боржник [PERSON] проживає в будинку матері, майно на яке можна звернути стягнення відсутнє, боржник знаходиться на утриманні матері, власних доходів не має. (а.с.39, т.2 а.с.71) Згідно копії постанови Піщанського районного суду від 18 квітня 2019 року [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП та накладено стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт. (а.с.51, т.2 а.с.83) Згідно копії листа управління соціального захисту населення Тульчинської РДА від 10.07.2023 року № 501 [PERSON] отримувала на дитину [PERSON] «тимчасову допомогу коли батько ухиляється від сплати аліментів» з 01.01.2008 року і по 31.01.2018 року. (а.с.27-28, т.2 а.с.59-60) Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку. Відповідно достатті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановленихЗаконом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Статтею 1-1 Закону № 2011-XII визначено, що законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбаченихпідпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених устатті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених устатті 16-1 цього Закону. Відповідно до п. 3 ст. 16-2 цього Закону розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень. Відповідно до п. 2 ст. 16-4 Закону одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи, за рішенням суду, яке набрало законної сили. У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя. За наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили. При цьому, Статтю 16-4 Закону доповнено пунктом 2 згідно із Законом № 3515-IX від 09.12.2023, який набрав чинності 29 березня 2024 року. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан продовжувався і триває до цього часу. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 р. № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168). Згідно з абз. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ №1066 від 27.09.2022 року) Кабінет Міністрів України постановив установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Згідно абзацу 8 п.2 Постанови № 168 особи, які мають право на отримання одноразової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена в свідоцтві про смерть. (в редаакції на час винекнення спірних правовідносин) Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. У підпункті 1 пункту 4 Порядку передбачено, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби призначається одноразова грошова допомога. У разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у відповідних розмірах. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пункт 5 Порядку). Згідно п.14 Порядку, одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , як батьки загиблого при виконанні службових обов`язків військовослужбовця [PERSON] , мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Днем виникнення права на отримання такої допомоги для позивача та відповідача є дата загибелі їх сина [PERSON] тобто [INFO] . Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 Постанови № 168 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Постанова № 168 є нормативно-правовим актом, який встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, у період дії воєнного стану. Водночас Постанова № 168 не визначає порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги. Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану було затверджено наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 176/39223 (далі - Порядок № 45). Наказ Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45, який набрав чинності 31.01.2023, видано відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Порядок № 45 визначає завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів (пункт 1.1 Порядку і умов). За змістом пункту 1.2 Порядку № 45 ОГД призначається та виплачується, зокрема, у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану. Сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (пункт 1.3 Порядку № 45). Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця (пункт 1.4 Порядку № 45). Відповідно до п. 1.7 Порядку № 45 ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки незалежно від місця реєстрації заявника. Пунктом 1.10 Порядку № 45 визначено, що призначена сума ОГД у Міністерстві оборони України, військовій частині, Державній спеціальній службі транспорту та підпорядкованих їм військових частинах виплачується поетапно: на першому етапі - 1/5 від призначеної суми ОГД; залишок невиплаченої суми ОГД (4/5 від призначеної суми) - щомісячно, частками впродовж 40 наступних місяців. Як встановлено судом відповідач [PERSON] батько загиблого [PERSON] , звернувшись з відповідною заявою про отримання ОГД у період грудень 2023 року - жовтень 2024 року отримав таку допомогу в загальному розмірі 3000000 грн. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України (СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), а також втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Проте, як встановлено судом відповідач [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] судом не позбавлявся, а отже на нього не може бути покладена відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 166 СК України щодо втрати прав, заснованих на спорідненості з дитиною. Разом з тим, з огляду на дослідженні письмові докази та пояснення свідків, суд вважає що позивачем доведено, що батько [PERSON] - відповідач по справі [PERSON] за життя сина зовсім не цікавився його життям, самоусунувся від його виховання та утримання, мав постійну заборгованість зі сплати аліментів, притягувався до адміністративної відповідальності за несплату аліментів. При цьому, показання свідків сторони відповідача, про те що позивач забороняла сину спілкуватись з батьком, не спростовують встановлених обставин, відповідач при бажанні спілкування з сином мав правові засоби до цього, проте відомостей того, що він ними скористався до суду не подав. Проте, позивач обгрунтовуючи позовні вимоги помилково посилається на п. 2 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно якої, одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи, за рішенням суду, яке набрало законної сили, та у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя, оскільки на час виникнення права відповідача на отримання суми одноразової грошової допомоги даної норми закону не існувало, такі зміни були внесені згідно із Законом № 3515-IX від 09.12.2023, який набрав чинності 29 березня 2024 року. Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України). Відтак застосування п. 2 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, яка притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої особи, чи щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя, можливе у випадку коли право на отримання ОГД в такої особи виникло після набуття чинності цією нормою закону. Також, суд не вбачає підстав для застосування при вирішенні цього спору норми ч.2 ст.118-4 Кодексу цивільного захисту України, оскільки як встановлено судом син сторін по справі [PERSON] загинув будучи військовослужбовцем ЗСУ, та право на отримання одноразової грошової допомоги у батьків виникло саме на підставі норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не вказаного кодексу, оскільки загиблий не відносився до рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, такого під час судового рзгляду встановлено не було. Крім того, незважаючи, що судом встановлено ухилення [PERSON] від виконання батьківського обов`язку щодо виховання та утримання сина [PERSON] за його дитинства, притягнення його до адміністративної відповідальності за несплату аліментів, позовні вимоги не можуть бути задоволені виключно виходячи із загального принципу добросовісності цивільних відносин. За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, положень законодавства на час виникнення спірних відносин та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог покладає судові витрати по справі на позивача. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Outcome: dismissed