Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

У березні 2025 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме грошові кошти. З початком російської агресії позивач зазнала сильного душевного хвилювання у зв`язку із початком бойових дій та постійними авіа обстрілами, з наближенням лінії фронту до Дніпропетровської області позивач вирішила змінити місце проживання та переїхати до Вінницької області. Через постійний стрес, стосунки з чоловіком стали погіршуватися. Крім того, на стан здоров`я та на стосунки із покійним чоловіком вплинула й загибель сина на війні. Після переїзду [PERSON] періодично підтримувала контакт з чоловіком за допомогою телефонного зв`язку. Однак, приблизно з вересня 2024 року зв`язок з чоловіком був втрачений. 10.01.2025 позивачці зателефонувала сусідка та повідомила, що [PERSON] помер. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернулася до нотаріуса, але отримала відмову у зв`язку з пропуском встановленого шестимісячного строку прийняття спадщини. У зв`язку з чим, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 05.03.2025 відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого засідання та викликом сторін, витребувано від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Папуча М.О. належним чином завірену копію спадкової справи №17/2024, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 01.04.2025 витребувані документи надійшли на адресу суду. Ухвалою суду від 01.04.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в неї існували поважні причини для неподання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті чоловіка, а саме через початок воєнного стану, переїзд до іншої області, загибель сина, через зіпсовані стосунки з покійним чоловіком, а тому просила встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Разом з тим, у судовому засіданні 11.08.2025 пояснила, що на поховання чоловіка не приїздила, приїздила приблизно вже через місяць після його смерті. Представник позивача адвокат Кундеус С.І. у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що на момент смерті батька він проживав разом з ним, мати проживала у Вінницькій області. Через смерть батька був у розгубленому стані, вживав алкогольні напої. Про смерть батька повідомив матері, можливо не в той же день, але повідомив. Вона на поховання не приїздила, приїздила пізніше уже на кладовище. Приватний нотаріус Папуча М,О. в судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. Пояснення на позов не подала. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] 06.03.1993 зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №4. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/0149986999 від 12.12.2024 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 05.11.2020 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з протоколу засідання Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №341/168 від 10.11.2023, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: матері загиблого [INFO] у період дії воєнного стану молодшого сержанта [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть та листом Кадрового центру ЗСУ, в розмірі 1/4 частини 15\~000\~000 грн, в сумі 3\~750\~000 грн. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2024 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що свідчить актовий запис №1333.\~ З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2025 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти після смерті [PERSON] померлого [INFO] , у зв`язку з пропущеним строк для прийняття спадщини. При цьому, відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України, [PERSON] на момент смерті чоловіка були зареєстровані за різними адресами. Зазначене підтверджується матеріалами спадкової справи №17/2024 після померлого [INFO] [PERSON] , дослідженої судом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] проживає з початку повномасштабної війни у нього у с. Мізяківські Хутори. Поки чоловік був живий, вона спілкувалася з ним по телефону, інколи приїздила до нього. Про смерть чоловіка [PERSON] дізналася від сусідки. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20). 20.10.2021 Верховний Суд у справі № 405/7111/19-ц зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. 23 квітня 2023 року Верховний Суд у постанові по справі № 750/13008/21 дійшов до правового висновку, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Отже, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви. Вирішуючи питання\~визначення особі\~додаткового строку,\~суд досліджує\~поважність причини\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини.\~Оцінка поважності\~причин пропуску\~строку звернення\~із заявою\~про прийняття\~спадщини повинна\~передусім стосуватися\~періоду від\~моменту відкриття\~спадщини й\~до спливу\~шестимісячного строку,\~встановленого законом\~для її\~прийняття.\~Саме протягом\~цього періоду\~мають існувати\~об`єктивні\~та істотні\~перешкоди для\~прийняття спадщини.\~Інші періоди\~досліджуються,\~якщо ці\~перешкоди почали\~існувати протягом\~згаданого шестимісячного\~строку та\~тривали до\~моменту звернення\~до нотаріуса\~або до\~суду. Предметом доказування у даних правовідносинах є поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а саме: чоловік позивача помер [INFO] , а позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини 10.02.2025. Натомість, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження поважності причин невчинення [PERSON] дій, спрямованих на прийняття спадщини після смерті чоловіка, як у період з 23.05.2024 по 23.11.2024 (шестимісячний строк для прийняття спадщини), так і у період з 24.11.2024 по 10.02.2025 (період з моменту закінчення шестимісячного строку до дня звернення до нотаріуса). Суд дійшов до висновку, що такі обставини, як переїзд позивача до іншої області, виник поза межами шестимісячного строку для прийняття позивачем спадщини після смерті чоловіка, а тому ці обставини не можуть вважатися об`єктивними та непереборними причинами, які унеможливили подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений статтею 1270 ЦК України. Щодо проживання позивача в с. Мізяківські Хутори Вінницької області, то як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована з 05.11.2020, тобто за майже чотири роки до смерті чоловіка (дати відкриття спадщини). Крім цього, навіть проживаючи в іншій області, позивач не була позбавлена можливості звернутися з відповідною заявою до нотаріуса. Доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та непереборних перешкод для подання такої заяви, Позивач суду не надала. Стосовно посилання [PERSON] на введення воєнного стану в Україні, як на одну із причин поважності пропуску строку, то суд зазначає, що сам по собі факт введення воєнного стану в Україні не є достатньою підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, що унеможливили спадкоємця подати заяву про прийняття спадщини протягом установленого законом строку. Щодо стану здоров`я та поганого самопочуття [PERSON] , то суду не було надано жодних довідок, програм лікування, направлень, виписок з медичних карток, результатів огляду позивача лікарями та інших доказів, які б підтверджували, що моральний стан останньої унеможливив її звернення з заявою про прийняття спадщини. Посилання позивача на те, що вона дізналася про смерть чоловіка лише в січні 2025 року від сусідки чоловіка, то суд зазначає, що в судовому засіданні і позивач і відповідач вказали на те, що протягом місяця після смерті чоловіка [PERSON] знала про цей факт, приїздила на могилу. Крім того, саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 зазначено, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 13 квітня 2023 року у справі №522/17537/18 та від 09 жовтня 2024 року у справі № 619/2906/23. Отже, [PERSON] не надала суду будь-яких доказів існування об`єктивних та непереборних перешкод для вчинення дій з прийняття спадщини після смерті її чоловіка. Правові підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного нею способу захисту права, на підставі наданих сторонами доказів. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed