Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Описова частина Рух справи Позивач, 11 серпня 2023 року звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №8975125967 від 15.12.2020 року. 24 січня 2024 року суд ухвалив заочне рішення, яким задовольнив позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором в повному обсязі. До суду 27 травня 2025 року надійшла заява адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни, яка діє від імені та інтересів [PERSON] про перегляд заочного рішення від 24 січня 2024 року по справі №210/4288/23 за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. 06 червня 2025 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 24 січня 2024 року по справі №210/4288/23 задоволено. Заочне рішення Металургійного (Дзержинського) районного суду міста Кривого Рогу від 24 січня 2024, ухвалене у справі №210/4288/23 за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором скасовано та призначено до підготовчого судового засідання, про що постановлена відповідна ухвала. Короткий зміст позовної заяви Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №8975125967 від 15.12.2020 року, мотивуючи свою заяву тим, що 27.09.2019 року між ТОВ «ФК«ЦФР» правонаступником якого являється Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач) було укладено Кредитний договір №8975125967 на отримання кредиту у розмірі 15465770 грн. строком користування 60 місяців. 20.09.2021 року право вимоги за Кредитним договором відступлено АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу №200921. Умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості. Як наслідок, станом на 03.04.2023 року заборгованість за Кредитним Договором №8975125967 від 15.12.2020 року становить 176 468,91 грн., з яких: -заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 123 234,29 грн.; -заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочені) 13,51 грн., -заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) 53 221,11 грн. На підставі викладеного Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним Договором №8975125967 від 15.12.2020 року у розмірі 176 468,91 грн. та судові витрати. Аргументи учасників справи Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Заперечень та пояснень з приводу заяви відповідача про скасування заочного рішення також суду не представлено. Суд констатує, що сторона позивача є користувачами ЄСІТС особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшли автентифікацію та якім надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до їх повноважень, суд зауважує, що всі процесуальні документи скеровані до «Електронного кабінету користувача», без надсилання у паперовому вигляді. Підтвердженням отримання процесуального документу є електронне повідомлення, з якого встановлено, що сторона позивача отримала ухвалу про прийняття до розгляду заяви про скасування заочного рішення у даній справі і так само ухвалу суду, якою скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. В подальшому стороною позивача отримано ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі за позовм Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 серпня 2025 року на 09 годину 30 хвилин. Сторона відповідача скеровуючи до суду заяву про скасування заочного розгляду справи, навела аргументи та надала докази, які мають значення та які відповідно не були враховані судом при ухвалені заочного рішення. Зокрема, відповідач вказує, що є військовослужбовцем і відповідно не мав змоги вчасно сплачувати періодичні платежі, саме тому утворилась заборгованість. Окрім іншого, просить суд врахувати пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та звільнити його від сплати відсотків за кредитним договором. Відзив на позовну заяву не надходив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 грудня 2020 року між ТОВ «ФК«ЦФР» правонаступником якого являється Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №8975125967 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» у сумі 154657,70 грн. строком на 60 місяців (а.с.4-6). Відповідно до Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5125967, основними умовами кредитування з урахуванням побажань позичальника є: сума кредиту 154 657,70 грн.; строк, на який надається кредит-60 місяців; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладання договору; мета отримання кредиту - будь-які законні цілі; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49% від суми кредиту (а.с.6). Позичальник погодилася з усіма умовами, що підтвердила своїм підписом у Паспорті кредиту та Заяві-анкеті на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.7-8). 20.09.2021 року право вимоги за Кредитним договором відступлено АТ «ТАСКОМБАНК», що підтверджується Договором про відступлення права вимоги № 200921, реєстром права вимоги (а.с.9-13). 20.09.2021 року Відповідачу було надіслано повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 14,15). Станом на 03.04.2023 року заборгованість за Кредитним договором №8975125967 від 12.12.2020 року кредитна заборгованість [PERSON] становить 176 468,91 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 123 234,29 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочені) 13,51 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) 53 221,11 грн., що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками по особовому рахунку (а.с.16). Суд представлено військовий квиток серії [NUMBER] виданий на ім`я відповідача [PERSON] , з якого встановлено, що останній прийняв присягу 02.04.2022 року та розпочав службу у лавах Збройних Сил України (а.с.122). Також з письмових матеріалів справи встановлено, що [PERSON] приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України в період з 19.03.2024 року по 05.04.2024 року (а.с.124). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054\~ЦК України за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірах та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти (ч.\~1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною ч. 2 ст. 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. За змістом ст.\~634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. [PERSON] фактично отримав кредитні кошти та використовував їх, що підтверджується матеріалами справи, тому суд дійшов висновку, що надані АТ «ТАСКОМБАНК» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] відповідно до наданого позивачем розрахунку, який узгоджується із випискою за картковим рахунком, користувався кредитними коштами, наданими йому АТ «ТАСКОМБАНК», у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які частково не повернуто, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Крім того, на підтвердження зазначених обстави, банком надано паспорт кредиту, підписаний відповідачем та який містить умови, що стосуються сукупної вартості кредитування (а.с. 6). Боржник не звертався до Банку з непогодженням про Умови і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжувала користуватись карткою, а отже з ними погодилася. Виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Відповідач не заперечує той факт, що між ним та Банком (первісним кредитором) укладено кредитний договір. Відповідач покликається на те, що у 2022 році був мобілізований, тому він не мав можливості здійснювати погашення заборгованості відповідно узгодженого графіку. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ТАСКОМБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 123 234,29 грн. Щодо нарахованих відсотків за кредитним договором, суд вважає слушним заперечення сторони відповідача, а тому у даній частині позовні вимоги задоволенню в повному обсязі не підлягають, виходячи з наступного. Фактична заборгованість, нарахована позивачем за договором № 8975125967 про надання коштів на умовах кредитного договору від 15 грудня 2020 року становить 176\~468,91 грн, яка складається з: - суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) 123\~234,29 грн., - заборгованості по річним відсоткам 13,51 грн. - заборгованості по щомісячним відсоткам 53\~221, 11 грн. В матеріалах справи наявний військовий квиток [PERSON] , згідно якого він призваний на військову службу з 02.04.2022 року та Довідки військових частин про обставини травми та безпосередню участь у бойових діях. Подаючи заяву про перегляд заочного рішення, відповідач зазначає, що йому не повинні нараховуватись відсотки за користування кредитними коштами у зв`язку із тим, що він має статус військовослужбовця. Як вже було судом вказано раніше, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року. За змістом ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині 4 статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі №813/402/17 дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно до п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у п. 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц. Крім того, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 в Україні введено воєнний стан, який наразі триває. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] призваний на військову службу з 29.03.2022 року, а тому нарахування відсотків за кредитним договором можливе до 28.03.2022 року відповідають вимогам закону, оскільки саме з моменту призову на військову службу на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи, що сторона відповідача свій розрахунок заборгованості суду не представила, суд вважає за необхідне самостійно здійснити розрахунок нарахованих відсотків враховуючи вищевказані положення закону. Загальна сума нарахованих відсотків (щомісячних), яка підлягає стягненню за період з 16.09.2021 року по 15.03.2022 рік становить 42\~360,78 грн. відраховуючи сплачені щомісячні проценти за цей же період 35\~351,43 грн., відповідно сума заборгованості по щомісячним процентам за кредитним договором становить 7009,35 грн. Нараховані відсотки за період з 16.03.2022 року по 03.04.2023 рік підпадають під дію пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Аналогічна ситуація з розрахунком заборгованості по річним відсотками, які становлять за період з 20.09.2021 по 14.03.2022 рік 1,50 грн (11.49 грн-9,99 грн). Отже, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, при цьому нараховані відсотки підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial