Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про виключення запису Позивача як батька з актового запису про народження дитини Третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Свої позовні вимоги Позивач обгрунтовував тим, що з 2011 року Позивач перебував у шлюбі з Відповідачем, від якого [INFO] у них народилася дитина - [PERSON] . Дитина була зареєстрована Відповідачем в Чернігівському РАЦС самостійно без участі Позивача на підставі усної заяви та паспорту. При цьому, Позивач був указаний в актовому записі, як батько дитини Відповідача. Однак у паспорті Позивача ні при реєстрації, ні після того не було внесено відомостей про батьківство Позивача. Через 8 місяців після народження дитини Відповідач покинула Позивача, забравши без жодних пояснень з собою дитину. Згодом Відповідач звернулася до Позивача, щоб той відмовився від дитини, оскільки дитина не його. Менский районний суд 14 березня 2014 року прийняв рішення у справі №738/405/14ц про стягнення з Відповідача аліментів. 07 травня 2014 року на підставі виконавчого листа №738/405/14ц від 14.03.2014 Державна виконавча служба винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №43260468. Після цього Відповідач подала до суду на розлучення. До 2025 року виконавча служба ніяких дій не вчиняла і у Позивача не було жодних обмежень, він не знав про рішення суду про стягнення аліментів. Однак в січні 2025 року, коли Позивач перебував на фронті у складі ЗСУ, він дізнався про списання з особового рахунку коштів на аліменти. Позивач зазначає, що після того, як Відповідач його покинула, у нього у 2015 році виникли нові сімейні відносини. У цих відносинах з`ясувалося, що у Позивача відсутня репродуктивна функція, тож у Позивача виникли великі сумніви і щодо його батьківства у шлюбі з Відповідачем. Відповідач також вказує, що за період проживання з Відповідачем він тривалі періоди часу перебував на Чорнобильській станції. Дана обставина могла певним чином вплинути і на його стан здоров`я, а також це давало підстави для припущення про ймовірні спілкування Відповідача під час відсутності Позивача з іншими особами чоловічої статі, які могли стати причиною народження у Відповідача дитини без участі Позивача. З урахуванням вагомих, сумнівів щодо свого батьківства та впливу цього фактору на майновий стан Позивача, виникла необхідність у виключенні Позивача з актового запису РАЦС про народження дитини із попереднім проведенням відповідної судово-генетичної експертизи ДНК. Ухвалою Менського районного суду від 26.02.2025 цивільну справу № 738/462/25 за указаним вище позовом передано за територіальною підслідністю за місцем реєстрації місця проживання Відповідача - до Деснянського районного суду м. Чернігова. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.03.2025 позовну заяву залишено без руху та надано Позивачу строк для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 27 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25 квітня 2025 року за клопотанням Позивача у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам ТОВ «МАМА ПАПА», провадження зупинено до отримання результатів експертизи. 28 травня 2025 року на адресу суду надійшов висновок № 47961 від 23.05.2025. У зв`язку з усуненням обставин, що викликали зупинення провадження у справі, ухвалою суду від 16.06.2025 провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 08.07.2025. Ухвалою суду від 08.07.2025 закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено на 07.08.2025. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав, до зазначених у позовній заяві обставин нічого додати не побажав. Відповідач у судовому засідання проти задоволення позову заперечила. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі її представника. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Менського районного суду від 14.03.2014 у справі №738/405/14ц з Позивача на користь Відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу) Позивача (а.с. 4,4 зворот). 07 травня 2014 року на підставі виконавчого листа №738/405/14ц від 14.03.2014 головним Державним виконавцем ВДВС Чернігівського районного управління юстиції Левченко М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №43260468) щодо виконання зазначеного судового рішення (а.с. 5). Згідно з інформацією в листі третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.04.2025 № 1159/823-10-33, 23/33.23, державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , була проведена Відділом відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України 27.09.2012, актовий запис 2354 (а.с. 39). Відповідно до актового запису, батьком дитини зазначений [PERSON] , [INFO] , громадянство "Україна", зареєстрований адресою: [ADDRESS] . Третьою особою також звернуто увагу суду, що батько дитини [PERSON] на підставі заочного рішення Чернігівського районного суду від 22.10.2015 у справі № 748/2397/15-ц був позбавлений батьківських прав. Згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи від 23.05.2025 № 47961, проведеного експертами Медико-генетичного центру «Мама-Папа», ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження складає 99,999999% (а.с. 51-68). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Статтею 51 Конституції України, ч. ч. 2 та 3 ст. 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України). Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Отже, презумпція походження дитини від осіб, які перебувають у шлюбі між собою, дає підставу записувати їх батьками дитини за письмовою заявою будь-кого з подружжя до органу РАЦС. При цьому ніяких додаткових доказів походження дитини, крім запису про шлюб батьків, закон не вимагає, і заперечення чоловіка чи дружини щодо запису себе чи іншого з подружжя батьками дитини не мають значення. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Предметом доказування у цій справі є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд має постановити рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ЦПК України). Критерії оцінки судом наданих сторонами доказів визначені у ст. ст. 77-80 ЦПК України. Відповідно до вищезазначених норм, а також з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на Позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а Відповідач у справі повинна спростувати належними та допустимими доказами цю обставину. Згідно з дослідженим у судовому засіданні висновком молекулярно-генетичної експертизи від 23.05.2025 № 47961, проведеної експертами Медико-генетичного центру «Мама-Папа», ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження складає 99,999999% Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Висновок указаної експертизи, яка призначена судом та проведена експертами ліцензованої експертної установи у відповідності до вимог законодавства, суд вважає належним та допустимим доказом і враховує при оцінці спірних правовідносин. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-ц зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами. Натомість, будь-яких доказів щодо походження [PERSON] від іншої особи, Позивач суду не надав. Отже його доводи за результатами судового розгляду справи свого підтвердження не знайшли. З огляду на вищевикладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки у задоволенні позову необхідно відмовити, понесені Позивачем витрати по сплаті судового збору та проведенні експертизи відшкодуванню на підлягають.

Outcome: dismissed