Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що вона з 9 липня 2022 року перебуває у шлюбі із відповідачем, під час якого у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Оскільки на тепер відносини між сторонами погіршились, то відповідач від матеріального забезпечення дитини з травня 2025 року самоусунувся, ухиляючись від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину до досягненню повноліття, хоча отримує заробітну плату. При цьому з відповідача вже стягуються аліменти на утримання дитини від його першого шлюбу в сумі 1/6 частки від доходів [PERSON] . Оскільки спільний для сторін син знаходиться на утриманні позивачки, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за сином, тому не працює, то просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви і до моменту досягнення дитиною повноліття. Також відповідач ухиляється наразі від утримання самої позивачки у порушення ст. 84 СК України, з якою проживає спільна дитина, 2024 р. н., тобто до досягнення сином трьох років, маючи при цьому можливість надавати їй матеріальну допомогу. Отже, просила суд також стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення сином 3-х років. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі, наполягаючи при цьому на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач до судового засідання також не з`явився, надавши заяву з проханням вирішити спір у його відсутність, не заперечуючи при цьому проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини та дружини по 1/6 частці від його доходів на кожного. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що з 9 липня 2022 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб сторін, актовий запис № 382 від 9 липня 2022 року. Згідно із свідоцтвом про народження, виданим Покровським відділом ДРАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 138 від 6 лютого 2024 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Факт реєстрації [PERSON] , [INFO] , у кв. [ADDRESS] разом із матір`ю, [PERSON] , підтверджується витягами від 11.02.2025 року та від 12.02.2025 року з Реєстру територіальної громади міста Кривого Рогу. За таких фактичних обставин суд встановив, що на утриманні позивачки перебуває малолітня дитина, яку відповідач зобов`язаний утримувати до досягнення дитиною повноліття. Також судом було встановлено, що рішенням від 27 березня 2025 року Великоолександрівського районного суду Херсонської області з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі . На підставі ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином,\~оскільки відповідач\~зобов`язаний\~сплачувати аліменти\~на утримання\~своєї малолітньої\~дитини,\~маючи працездатний\~вік,\~то з\~урахуванням конкретних\~обставин справи,\~визнання відповідачем\~позову в\~цій частині,\~

Outcome: approved