Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] коштів, які надані померлому у позику у сумі 657557,75 грн, також просив стягнути судові витрати. У подальшому позивач заявив клопотання про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути на його користь 634430,05 грн та судового збору у сумі 6344,30 грн. В обґрунтування вказав, що 29.12.2017 надав [PERSON] у позику грошові кошти у розмірі 491750, 00 грн, які останні зобов`язувався повернути до 01.09.2018. Проте кошти не були повернуті. Рішенням Житомирського районного суду Житомирською області від 23.10.2019 позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на його користь кошти. Постановою Житомирського апеляційного суду від 13.10.2019 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто на користь позивача заборгованість за договором позики на загальну суму 648022,15 грн. та судові витрати. 13.11.2020 постановою виданою державним виконавцем Житомирського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михайленко Л.В. відкрито виконавче провадження ВП №63604225. 21.12.2021 державним виконавцем Михайленко Л.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син - [PERSON] , тому позивач просить стягнути із [PERSON] дану заборгованість як із спадкоємця. Ухвалою суду від 22.11.2024 відкрито провадження по справі в загальному позовному провадженні (а.с. 21). Відповідно до ухвали від 28.01.2025 судом задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожи В.В. відомості щодо кола осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 27). На виконання вимог ухвали надано відомості щодо прийняття спадщини (а.с. 36). Позивач звернувся із заявою про зменшення позовних вимог, яка судом прийнята (а.с. 49). Ухвалою суду від 24.06.2025 за клопотанням позивача витребувано матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 58). На виконання вимог ухвали надано копію спадкової справи №38/2022 відносно [PERSON] (а.с. 78-100). Під час судового засідання позивач просив задоволити позовні вимоги у повному обсязі із врахування заяви про зменшення суми, щодо розгляду справи у порядку заочного провадження не заперечував. Відповідач у судові засідання не з`являвся; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 20); копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви із додатками отримав особисто 27.12.2024, про що свідчить особистий підпис у рекомендованому повідомленні (а.с. 24), судові повістки на 26.03.2025 та 26.05.2025 отримав особисто 11.02.2025 (а.с. 32, 48), судові повістки на 14.05.2025 та 24.06.2025 повернулись на адресу суду не врученими із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 41-42, 103-104) Заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Крім того, [PERSON] повідомлявся про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України". Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, а також наявність правових підстав відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 491750,00 грн та зобов`язувався повернути вказану суму, але не менше 17500,00 доларів США до 01.09.2018, що підтверджується копією розписки (а.с. 5). Позивач звернувся до суду у зв`язку із поверненням коштів, оскільки [PERSON] у добровільному порядку кошти не повернув; рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23.10.2019 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 29 грудня 2017 року в сумі 546 629,98 грн, яка складається з такого: 491750, 00 грн, - сума позики; 9983,20 грн - проценти за користування позикою; 44896,78 грн - інфляційні втрати та 5465,95 грн судового збору (а.с. 6-7). Постановою Житомирського апеляційного суду від 13.10.2020 рішення у справі №278/2160/19 скасовано та постановлено нове, яким позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 29 грудня 2017 року в сумі 648022,00 грн, яка складається із: 491750 грн - сума позики; 102315,72 грн - проценти за користування позикою; 40618,55 грн - інфляційні втрати та 13337,88 грн - 3-х процентів річних, 6782,15 грн судового збору та 2753,45 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 8-11). Постановою державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження №63604225 від 13.11.2020 на підставі рішення суду (а.с. 12). 21.12.2021 постановою державного виконавця Михайленко Л.В. закінчено виконавче провадження у зв`язку зі смертю [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 85 на звороті). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 85). Як вбачається із матеріалів спадкової справи із заявою на прийняття спадщини звернувся [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 79, 81, 83 на звороті). [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Із інформації наданої приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області № 175/01-16 від 27.03.2025, встановлено, що [PERSON] 05.04.2022 подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 36). [PERSON] надав приватному нотаріусу Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожі В.В. заяву в якій вказав, що йому даним нотаріусом доведено факт наявності заяви-претензії кредитора від 08.03.2024 (а.с. 91 на звороті). [PERSON] видана довідки приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожею В.В., в якій вказано, що його претензія кредитора зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 08.03.2024 за №124 та долучена до спадкової справи №38/2022 та станом на 15.03.2024 свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 91). 03.03.2025 Житомирським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області розглянуто заяву [PERSON] та надано інформацію із якої вбачається, що на користь позивача стягнуто та перераховано 23125,70 грн у межах виконавчого провадження щодо стягнення боргу за життя [PERSON] (а.с. 40). Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц зазначив, що при дотриманні кредитором строків, визначених у ст. 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини). В п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, спадщину після смерті свого батька [PERSON] прийняв його син [PERSON] (а.с 83 на звороті). Відповідно до заяви [PERSON] , йому як спадкоємцю, який прийняв спадщину після смерті батька доведено зміст заяви-претензії кредитора від 08.03.2024 із вимогою до спадкоємців, а саме про наявність заборгованості померлого перед [PERSON] на загальну суму боргу 657557,75 грн, з яких: 648022,15 грн заборгованість за договором позики, 6782,15 грн судовий збір та 2753,45 грн витрати на професійну правничу допомогу та роз`яснено зміст ст. 1282 ЦК України (а.с. 91 на звороті). Оскільки, на час смерті [PERSON] існувала непогашена перед [PERSON] заборгованість, яка доведена належними доказами, позивач має право на її стягнення із спадкоємців у межах вартості майна, одержаного у спадок. До матеріалів справи долучено довідки про оціночну вартість об`єктів нерухомості (а.с. 96-100). Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника. Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами п`ятою - сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, встановлено, що єдиним спадкоємцем, на час розгляду даної справи, є [PERSON] . Інші особи, що мають право на спадкування, жодного майна від спадкодавця, у спадщину не отримали, та надали свої письмові відмови, які судом досліджено. На підставі викладеного, суд вважає, що із врахуванням досліджених матеріалів справи, наданих пояснень позивача із врахуванням зменшення суми заборгованості позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 6344,30 грн та повернути позивачу судовий збір у розмірі 231,28 грн у зв`язку із зменшенням позовних вимог у відповідності п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved