Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернулася з позовом до відповідача [PERSON] та відповідно до позовних вимог просила суд стягнути на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 15 тис. грн. починаючи з жовтня 2024 р., вирішити питання судових витрат та стягнути з відповідача 24 тис. грн. витрат на правову допомогу та 3800 грн. витрат пов`язаних з перекладом документів та їх ксерокопіюванням. Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що 27 серпня 2010 року нею було укладено шлюб з відповідачем [PERSON] . В шлюбі народився син [PERSON] [INFO] . На даний момент шлюб між сторонами не розірвано, але з початку 2022 р. шлюбно - сімейні стосунки між позивачем та відповідачем припинено, сторони проживають окремо, на даний час позивач з малолітнім сином проживають за кордоном та позивач отримує на дитину соціальні виплати в розмірі приблизно 300 євро, але вказаних коштів не вистачає на утримання, виховання, навчання та лікування їх спільного сина, в зв`язку з чим вона була змушена звернутися з вказаним позовом до суду. В обгрунтування своєї вимоги позивач зазначає, що малолітній син [PERSON] страждає на захворювання цукрового діабету та потребує постійного прийому інсуліну в зв`язку з чим потребує додаткового медичного обстеження, що також за собою тягне додаткові матеріальні витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 25.11.2024 р. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було скеровано за підсудністю до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області. Постановою Київського апеляційного суду м.Києва від 17.02.2025 р. ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 25.11.2024 р. про направлення справи за підсудністю було скасовано та вказана справа була скерована до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно до протоколу повторного авторозподілу судової справи між суддями від 21.03.2025 р. головуючим суддею було визначено суддю Гончарука В.П. Ухвалою суду від 25.03.2025 р. вказану справу було прийнято до провадження суддею Гончаруком В.П. та розгляд справи було постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позову в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві та на підставі наданих до суду доказів, наполягаючи на тому, що позивач на даний час не працює, отримала статус біженця в Республіці Франція разом з малолітнім сином, отримує соціальну допомогу тільки на сина, що складає біля 300 Євро на місяці, але вказаних коштів не вистачає на утримання малолітнього сина, так - як останній страждає на цукровий діабет першого типу, потребує додаткового догляду та медичної допомоги, що також збільшує витрати на його утримання та в утриманні сина позивачу допомагають її родичі. Приблизно в місяць позивач на потреби сина витрачає суму еквівалентну 15 тис. грн. в зв`язку з чим позивач просить вказану суму стягнути з відповідача по справі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, вказуючи на те, що сума є значною для відповідача, так -як останній на даний час ніде офіційно не працює, батьки повинні спільно нести витратим по утриманню їх спільної дитини , крім того на даний час позивач отримує на сина соціальні виплати, яких достатньо на його утримання, що стосується лікування малолітнього [PERSON] , то відповідно до полісу медичного страхування всі ліки пов`язані з лікуванням сина позивач отримує безкоштовно. Позивач готовий сплачувати на користь позивача аліменти в розмірі 5 тис. грн. Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 27 серпня 2010 року уклали шлюб. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] . На даний момент шлюб між сторонами не розірвано, але з початку 2022 р. шлюбно - сімейні стосунки між позивачем та відповідачем припинено, сторони проживають окремо, на даний час позивач з малолітнім сином [PERSON] проживають за кордоном, а саме в Республіці Франція де отримали статус біженців. Як слідує з матеріалів справи, що малолітній [PERSON] хворіє на цукровий діабет першого типу. На малолітнього [PERSON] оформлено страховий поліс медичного страхування Відповідно до відповіді державної податкової служби Украни ГУ ДПС у м.Киві вбачається, що на даний час відповідач [PERSON] не має постійного джерела доходів. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач здатний надати таку допомогу. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З врахуванням того, що відповідач має мінливий дохід то суд дійшов висновку про доцільність стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищевикладеного, діючи в межах заявлених позовних вимог враховуючи майновий стан сторін, офіційне працевлаштування відповідача, суд приходить до висновку, що за обставин, що склалися позов [PERSON] про стягнення аліментів, підлягає до задоволення частково, а саме стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання розподілу судових витрат суд та витрат на професійну правничу допомогу суд вирішує у відповідності до вимог ст. 137 та ст.ст. 141 - 142 ЦПК України.

Outcome: partial