Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

29.11.2024 позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23.10.2023 у справі №753/17450/23 з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Станом на 30.09.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Позивач вказує, що після ухвалення вказаного рішення суду його матеріальний стан значно змінився, що унеможливлює сплату ним аліментів у вказаному розмірі. Так, 23.11.2023 мати позивача [PERSON] визнана особою з інвалідністю ІІ групи строком на два роки, у зв`язку з чим у позивача виник безпосередній обов`язок по утриманню його непрацездатної матері, яка є внутрішньо переміщеною особою та проживає одна, оскільки батько позивача [PERSON] помер [INFO] , рухоме та нерухоме у неї відсутнє. Дохід матері, який складається із пенсії по інвалідності та допомоги як внутрішньо переміщеній особі, не дає можливості забезпечити їй належне життя, тоді як витрати на утримання матері складаються із витрат на реабілітацію після перенесеного у травні 2023 року оперативного лікування, витрат на придбання ліків, витрат на харчування та оренду квартири у м. Харків. При цьому позивач також є внутрішньо переміщеною особою, у зв`язку з чим вимушений постійно орендувати житло. У його власності є лише земельна ділянка, розташована на тимчасово окупованій території Луганської області, рухоме майно у нього відсутнє. Також позивач вказує на те, що за останній час матеріальний стан відповідачки [PERSON] значно покращився. Так, 18.05.2024 на її ім`я зареєстровано автомобіль марки MITSUBISHI моделі PAJERO SPORT, 2012 року випуску, VIN: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , а 22.07.2024 зареєстроване право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Крім того, з 26.08.2024 у відповідачки закінчився термін декретної відпустки по догляду за дитиною до трьох років, що може свідчити про те, що відповідач відновила свою роботу та отримує заробітну плату. У зв`язку з наведеним та з урахуванням положень ст. 192 СК України, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23.10.2023, з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 10.01.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та недоведеність. Зокрема, відповідач зазначила, що у матері позивача крім нього є ще один дорослий син, а отримуваний нею дохід у вигляді пенсії по інвалідності та допомоги як внутрішньо переміщеній особі значно перевищує прожитковий мінімум. Щодо квитанцій, наданих позивачем в якості письмових доказів, відповідач зазначила, що такі квитанції не є беззаперечними доказами на підтвердження факту утримання позивачем його матері. При цьому вона звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження розміру отримуваного ним доходу. Відповідач також зазначила, що вона продовжує перебувати у відпустці по догляду за дитиною, а майно, про яке зазначив позивач у позові, було їй подароване її батьками. Із урахуванням наведеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 17.01.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримав. 23.01.2025 відповідач подала заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06.03.2025 справу передано на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2025 головуючим у справі визначено суддю Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 14.04.2025 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05.05.2025 та 19.05.2025 позивачем подано до суду клопотання про долучення доказів. 04.06.2025 позивач подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на наведене, ураховуючи наявні в матеріалах справи наведені вище заяви сторін по суті справи, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] . 23.10.2023 Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі №753/17450/23, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 «Конвенції ООН про права дитини» від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 273 СК України встановлено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Враховуючи зміст ст.ст. 192, 273 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір прожиткового мінімуму для дітей встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. На час розгляду справи прожитковий мінімум для дитини віком до шести років, якою є син сторін, становить 2563 гривні. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що після ухвалення вказаного судового рішення його матеріальний стан значно погіршився, оскільки на його утриманні перебуває непрацездатна матір [PERSON] , яка 23.11.2023 визнана інвалідом ІІ групи, а також потребує постійного лікування та матеріальної допомоги. На підтвердження факту перебування на утримання непрацездатної матері позивачем надано до суду, зокрема, копії квитанцій про перерахування [PERSON] грошових коштів на рахунок [PERSON] . Надаючи оцінку наданим позивачем квитанціям, суд зазначає, що такими квитанціями підтверджується факт перерахування позивачем певних сум грошових коштів на рахунок отримувача « [PERSON] ». У графі «призначення платежу» у таких документах зазначено «на проходження лікування», «на лікування, оренду житла та побутові потреби», «на продукти харчування», «на продукти харчування, оренду житла, комунальні послуги» тощо. Разом із цим, вказані документи, на думку суду, не є беззаперечними доказами факту перебування [PERSON] на утриманні саме позивача. Крім того, переказ позивачем відповідних сум грошових коштів не свідчить, що такі кошти витрачалися за призначенням, зазначених у відповідних банківських квитанціях. Судом враховується, що 23.11.2023 мати позивача [PERSON] визнана інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №310403. Інвалідність встановлена на строк до 23.11.2025. Відповідно до довідки про доходи №2730 1733 9077 0729, виданої на ім`я [PERSON] 31.10.2024 за вих.№10554/01, остання перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Московському районі м. Харкова в Харківській обл. і отримує пенсію по інвалідності. Сума її пенсії за період з 01.11.2023 по 31.10.2024 склала 30 032,00 грн. Крім того, довідкою про отримання (неотримання) допомоги №2932 від 01.11.2024 підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку в УСЗНА Салтівського району ХМР та їй відповідно до постанови КМУ №332 від 20.03.2022 з 01.12.2023 до 31.10.2024 призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам. Загальна сума такого доходу [PERSON] за вказаний період склала 31 000,00 грн. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для непрацездатних осіб в Україні становив 2093 гривні. У 2024 році прожитковий мінімум для непрацездатних осіб в Україні становив 2361 гривні, що було визначено Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік». Із урахуванням наведеного, суд визнає обґрунтованими доводи відповідача про те, що мати позивача у 2023-2024 роках отримувала дохід, який перевищував відповідний прожитковий мінімум. Крім того, як встановлено із наявних в матеріалах справи письмових пояснень матері позивача [PERSON] , у неї є двоє дітей - син [PERSON] та син [PERSON] , які їй допомагають фінансово та матеріально. ЇЇ діти постійно її забезпечують фінансовою допомогою або ж привозять їй ліки та продукти харчування. Вказані обставини позивачем не спростовані. З огляду на наведене, суд приймає до уваги доводи відповідача, наведені в заперечення позову у цій частині. Крім того, та обставина, що матері позивача в травні 2023 року було проведено оперативне лікування, була врахована Дарницьким районним судом міста Києва при ухваленні рішення від 23.10.2023 у справі №753/14450/23. Щодо доводів позивача про те, що після ухвалення судового рішення відповідач набула у власність рухоме та нерухоме майно, то такі доводи суд оцінює критично, оскільки в даному випадку, ураховуючи предмет та підстави позову, саме позивач має довести зміну свого майнового стану чи наявності будь-яких інших обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру аліментів, визначених судом. Крім того, як встановлено судом, квартира за адресою [ADDRESS] , на яку позивач вказує у позовній заяві, була подарована відповідачці [PERSON] на підставі договору квартири від 22.07.2024, що підтверджується копією такого договору, що був доданий відповідачем до відзиву. При цьому суд також враховує, що позивачем не надано доказів щодо розміру отримуваного ним доходу, що позбавляє суд можливості перевірити його доводи щодо погіршення його майнового стану. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] , оскільки позивачем не доведено наявності обставин, що свідчать про погіршення його матеріального або сімейного стану, або погіршення стану здоров`я, які є підставою для зменшення аліментів згідно із законодавством України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed