Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

28.05.2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» Поляков О.В. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-9695025 від 27.03.2024 у загальному розмірі 21 924,56 грн, а також судові витрати: судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. В обґрунтування позову представник зазначив, що 27.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства, було укладено електронний Договір кредитної лінії № 00-9695025, який підписаний позивачем та відповідачем у відповідності до вимог ст. 12 Закону «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору ТОВ «Макс Кредит» надає [PERSON] кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії у розмірі 6 800,00 грн строком на 360 календарних днів. Дата повернення кредиту 22.03.2025. За умовами договору позичальник зобов`язаний сплатити проценти в періодичну дату оплати процентів 21.04.2024 та здійснювати чергові платежі по сплаті нарахованих процентів на кожний 25 день після періодичної дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (п. 1.4 Договору). Сторони погодили тип процентної ставки ? фіксована. Відповідно до п. 1.5.1 стандартна процентна ставка складає 2,47 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом та застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки). Пунктом 1.5.2 узгоджено застосування зниженої процентної ставки, що становить 1,24 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за періодичною датою погашення процентів. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дата видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного у п. 1.3 договору. Умовами договору (п. 1.6 Договору) сторони узгодили нарахування комісії за надання кредиту у розмірі 10,00 % від суми кредиту, що складає 680,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах п. 3.4 Договору, а саме в останній день строку кредитування 22.03.2025, яка є датою остаточного повернення кредиту. Відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6 800,00 грн, які були перераховані йому 27.03.2024 через платіжного провайдера ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку [NUMBER] . Взяті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] не виконував, не сплачував обов`язкові періодичні платежі по процентам у розмірі та строки, передбачені договором. 21.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено Договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, відповідно якого ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 00-9695025 від 27.03.2024. Заборгованість відповідача [PERSON] , право вимоги на яку перейшло до ТОВ «ФК «Ейс», визначена первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» в загальній сумі 21 924,56 грн. Позивачем жодних нарахувань за кредитним договором не здійснювалось. Після відступлення права вимоги відповідач [PERSON] не здійснив жодного платежу ні на користь первісного, ні на користь нового кредитора - позивача. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість в загальному розмірі 21 924,56 грн, що складається із заборгованості по кредиту - 6 800,00 грн, заборгованості по комісії за надання кредиту - 680,00 грн, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 14 444,56 грн. Одночасно із поданням позову представник позивача звернувся до суду із клопотанням про витребування від АТ «Універсал Банк» інформації, що містить банківську таємницю, та підтверджують належність банківської картки, на яку було перераховано відповідачу кредитні кошти, та факт перерахування коштів відповідачу за кредитним договором. Ухвалою суду від 12.06.2025 у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Також ухвалою від 12.06.2025 про відкриття провадження у справі клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію, що є банківською таємницею. 16.06.2025 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він зазначив, що має статус військовослужбовця, а тому просить при вирішенні позову врахувати його статус щодо пільг відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 26.06.2025 на виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду надійшли зазначені докази. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Статтями 76-79 ЦПК України врегульовано, що доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. 27.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено електронний Договір кредитної лінії № 00-9695025. Договір підписано відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 96799. Відповідно до умов Договору товариство надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії у сумі кредитного ліміту 6 800,00 грн (п. 1.2). Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Дата повернення кредиту 22.03.2025 (п. 1.3). Позичальник зобов`язаний сплатити проценти в періодичну дату оплати процентів 21.04.2024 та здійснювати чергові платежі зі сплати процентів на кожний 25 день після періодичної дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (п. 1.4). Умовами договору сторони погодили тип процентної ставки ? фіксована. Відповідно до п. 1.5.1 стандартна процентна ставка складає 2,47 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом та застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки). Пунктом 1.5.2 узгоджено застосування зниженої процентної ставки, що становить 1,24 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.4 Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дата видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного у п. 1.3 договору. Умовами договору п. 1.5.4 врегульовано, що у разі невиконання позичальником умови Програми лояльності щодо отримання знижки, тобто несплати позичальником нарахованих процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.4 Договору, за зниженою процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за стандартною процентною ставкою, встановленою п. 1.5.1 Договору. Відповідно до п. 1.6 Договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00 % від суми кредиту, що складає 680,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п. 3.4 Договору, а саме здійснити оплату комісії за надання кредиту та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту 22.03.2025. Пунктом 2.8 визначено, що дата надання/видачі кредиту 27.03.2024. Сума кредиту 6800,00 грн перераховується кредитодавцем на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів кредиту до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії. Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, з урахуванням умов п. 1.3 договору (п. 3.3). Кредитодавець має право відступити право вимоги за договором із зміною кредитора у зобов`язанні відповідно до норм Цивільного кодексу України ( в т.ч. ч. 1 ст. 516 ЦК України) без згоди позичальника, а також обов`язково повідомити позичальника про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб визначений ч. 1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома позичальника такого факту (п. 4.2.5). У Паспорті споживчого кредиту надана інформація споживачу до укладення договору про споживчий кредит, а саме: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; загальні витрати за кредитом; орієнтовна загальні вартість кредиту для споживача; порядок повернення кредиту. Паспорт підписано електронним підписом уповноваженим представником товариства та відповідачем [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора. Перерахування відповідачу [PERSON] 27.03.2024 18:27:37 кредитних коштів в сумі 6 800,00 грн підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» № 1289/10 від 30.10.2024 та додатком до довідки про успішність транзакції через платіжний сервіс «Platon» з переказу 6 800,00 грн на платіжну картку клієнта [PERSON] [NUMBER] від ТОВ «Макс Кредит»: номер транзакції 41155-68560-03034; код авторизації - 419877; банк-емітент - MONOBANK. Також інформацією АТ «Універсал Банк» від 24.06.2025, що надійшла на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджено що на ім`я [PERSON] в банку випущено банківську платіжну картку № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] . Випискою по рахунку по карті № [NUMBER] за період з 27.03.2024 по 01.04.2024 підтверджено зарахування 27.03.2024 грошових коштів у розмірі 6 800,00 грн. Підтверджено, що за [PERSON] закріплений фінансовий номер телефону [NUMBER] , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за платіжною карткою № [NUMBER] . 21.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) було укладено Договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) ТОВ «Макс Кредит» суму фінансування. Перелік боржників, підстави виникнення грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначаються в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників за формою згідно Додатку № 2. З Додатку № 1 до договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 (витяг з Реєстру боржників) вбачається, що під номером 3013 значиться [PERSON] , заборгованість якого за договором № 00-9695025 від 27.03.2024 складає суму 21924,56 грн, що складається із заборгованості по кредиту - 6 800,00 грн, заборгованості по комісії за надання кредиту - 680,00 грн, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 14 444,56 грн. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-9695025 від 27.03.2024, складеним ТОВ «Макс Кредит» станом на 21.10.2024 в день відступлення права вимоги, судом встановлено, що відповідачу [PERSON] було нараховано щоденні проценти за користування кредитними коштами у період з 27.03.2024 по 20.06.2024 включно. Згідно розрахунку заборгованості нарахування процентів здійснювалось на суму кредиту 6 800,00 грн за зниженою процентною ставкою 1,24 % в день протягом періоду з 27.03.2024 по періодичну дату оплати процентів 21.04.2024. Оскільки відповідачем не було виконано програму лояльності щодо отримання знижки за процентами, то відповідно до п. 1.5.4 Договору розрахунок процентів здійснювався за стандартною процентною ставкою у розмірі 2,47 % за період з дати видачі кредиту 27.03.2024 по 20.06.2024. У підсумковому значенні розрахунку первісний кредитор станом на 21.10.2024 визначив заборгованість у загальному розмірі 21 924,56 грн, що складається із заборгованості по кредиту - 6 800,00 грн, заборгованості по комісії за надання кредиту - 680,00 грн, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 14 444,56 грн. Судом встановлено, що між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; 2) електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ст. 3 цього Закону підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Письмовими доказами доведено, що 27.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено електронний Договір кредитної лінії № 00-9695025 в сумі 6 800,00 грн. Надання кредиту відповідачу [PERSON] здійснено в безготівковій формі шляхом переказу 27.03.2024 коштів на картку позичальника, номер якої він зазначив при укладенні кредитного договору, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Платежі Онлайн» як технічного оператора платіжних послуг, а також випискою по рахунку [PERSON] в АТ «Універсал Банк». Отже, зазначений вище договір є укладеним і за його умовами відповідач [PERSON] мав зобов`язання перед кредитодавцем ТОВ «Макс Кредит» повернути кредит в сумі 6800,00 грн не пізніше строку, вказаного у п. 1.3 договору (360 календарних днів) 22.03.2025, а також сплачувати проценти кожні 25 днів відповідно до умов договору. Представником позивача також долучено належні та допустимі докази, які підтверджують, що у відповідності до вимог закону, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором № 00-9695025 від 27.03.2024. [PERSON] , отримавши від ТОВ «Макс Кредит» кошти в сумі 6 800,00 грн, кредит не повернув та не сплачував проценти, передбачені договором. Відповідачем до суду було направлено заяву, в якій він зазначив, що має статус військовослужбовця, а тому просить при вирішенні позову врахувати його статус відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо припинення нарахування процентів за користування кредитом. Проте, суд не може прийняти до уваги зазначену заяву відповідача, оскільки ним не направлено документів, що підтверджують його статус військовослужбовця. Також суд звертає увагу на те, що саме на військовослужбовця (або його представника) покладено обов`язок повідомити банк або іншу фінансову установу про свій статус та надати підтверджуючі для цього документи. Банк або інша фінансова установа не зобов`язані самостійно за власною ініціативою припиняти нарахування процентів за користування кредитом. Враховуючи, що кредитору не було відомо про прийняття або призов позичальника на військову службу, то ним, відповідно, й не припинялось нарахування відсотків за користування кредитом. Не виключено, що під час відступлення права вимоги за кредитним зобов`язанням іншій фінансовій компанії, попередній кредитодавець, не володіючи на момент такого відступлення інформацією про те, що відповідач був призваний на військову службу, передав його кредитний борг уже разом з нарахованими процентами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання за договором та не повернув кредитні кошти, а також не вносив плату (проценти) за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Тому з нього на користь позивача, як нового кредитора, підлягає стягненню сума неповернутого кредиту у розмірі 6 800,00 грн, комісія за надання кредиту у розмірі 680,00 грн та проценти, як плата за користування кредитом за період з 27.03.2024 по 20.06.2024, як визначено у розрахунку, розмір яких суд вважає за необхідне зменшити, виходячи з наступного. Законом України № 3498-ІХ від 22.11.2023 (дата набрання чинності 24.12.2023), а саме пунктом 5 розділу І цього Закону внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки (1 % в день) та порядку її застосування (поступового введення протягом 240 днів), а саме: перші 120 днів - не вище 2,5 %, наступні 120 днів ? не вище 1,5 %. Оскільки договір № 00-9695025 між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений 27.03.2024 та враховуючи, що відповідачем не було виконано програму лояльності щодо отримання знижки за процентами, то відповідно до п. 1.5.4 Договору розрахунок процентів повинен здійснюватись за стандартною процентною ставкою у розмірі 2,47 % за період з дати видачі кредиту 27.03.2024 по 21.04.2024. В подальшому, оскільки п. 1.5.1 договору, де зазначається про застосування стандартної процентної ставки 2,47 % в день в межах строку користування кредитом, суперечить пункту 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 5 ст. 8 цього Закону в редакції Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023, то судом у відповідності до вимог зазначеного Закону та в межах строку по 20.06.2024, протягом якого здійснено нарахування процентів ТОВ «Макс Кредит», що наведений в розрахунку заборгованості, визначає суму заборгованості наступним чином: - за процентною ставкою 2,47 % в день від суми неповернутого кредиту з 27.03.2024 по 21.04.2024 включно (26 днів) у розмірі 4 366,96 грн (6 800,00 х 2,47 % х 26 днів); - за процентною ставкою 1,50 % в день від суми неповернутого кредиту з 22.04.2024 по 20.06.2024 включно (60 днів) у розмірі 6 120,00 грн (6 800,00 грн х 1,50 % х 60 днів). Таким чином, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період з 27.03.2024 по 20.06.2024 становить 10 486,96 грн (4 366,96 + 6 120,00). З огляду на вищевикладене загальна сума заборгованості за Договором кредитної лінії № 00-9695025 від 27.03.2024, яка стягується судом з відповідача на користь позивача, складає 17 966,96 грн, з яких: 6 800,00 грн - заборгованість по кредиту; 680,00 грн - заборгованість по комісії; 10 486,96 грн- проценти за користування кредитом. За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати: на професійну правничу допомогу. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 2 422,40 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону про судовий збір, що підтверджується банківською квитанцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 21 924,56 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково: на суму 17 966,96 грн, що становить81,95 % від ціни позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 985,16 грн (2 422,40 грн х 81,95 %). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: копію Договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 укладеного з ТОВ «ФК «Ейс»; додаткову угоду № 33 від 07.04.2025 про надання юридичної допомоги по справам про стягнення заборгованості, де під № 69 зазначено кредитний договір № 00-9695025 від 27.03.2024 укладений з [PERSON] ; акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7 000,00 грн; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 виданого 24.04.2012 на ім`я Тараненка А.І.; копію довіреності від 04.12.2024 на ім`я адвоката Тараненка А.І. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з положень щодо пропорційності такого відшкодування та керується положеннями частини 2 статті 141 ЦПК України. Беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд зменшує заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу та визначає їх в сумі 4 185,3 грн (7 000,00 грн х 81,95 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial