Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

16.06.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), позовна заява подана через підсистему «Електронний суд» в якій позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суму заборгованості за Договором позики №75889727 в розмірі 18 558,70 грн, з яких: - 6 007 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 12 551,70 грн - сума заборгованості за відсотками. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. Позовна заява подана через систему «Електронний суд» представником Гедзь Ольгою Віталіївною, який діє на підставі довіреності від 12.12.2024. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №75889727, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 007 грн строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день. 21.12.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75889727 від 03.07.2021 року. 31.03.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75889727 від 03.07.2021. Однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку банк і просить стягнути. Ухвалою суду від 01.07.2025 відкрито провадження у справі та витребувано докази, а також визнано справу малозначною, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 28.07.2025 на адресу суду надійшли витребуванні документи. 29.07.2025 до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у його відсутність. На офіційну адресу відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, яка повернулася до суду 16.07.2025 з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Також судом направлено копію ухвали на електронну адресу відповідача зазначеної у кредитному договорі. Суд зазначає, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема з метою створення умов для реалізації прав особи, ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою (ч.1 ст. 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»). Згідно п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270) слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. Водночас до повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні та достатні дії для повідомлення відповідача про судовий розгляд даної справи, наявні підстави вважати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про судовий розгляд належним чином. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів та [PERSON] укладено Договір позики №75889727 за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 007,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису vip5piNwM7, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало своє зобов`язання за договором, та здійснило переказ грошових коштів на картку в сумі 6007 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції 95b379f0-cf00-4dfd-a203-808523c65a2e від 03.07.2021. Відповідно до п. 1 договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом її перерахування на банківський рахунок Позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За умовами п. 2 договору, сума позики 6007 грн, строком на 30 днів, процентна ставка (базова) 1,99% (день), знижена процентна ставка 1,00 % день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, дата надання позики 03.07.2021, дата повернення позики 02.08.2021, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2300%, орієнтовна загальна вартість позики 7800,00 грн. З наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів інформації вбачається, що банківська картка № [NUMBER] , емітована АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] . На дану картку 03.07.2025 було здійснено переказ коштів в сумі 6007,00 гривень, інформація про платника відсутня. Відповідно до довідки наданої ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 09.04.2025 № КД-000019673/ТНПП встановлено, що успішно здійснено операцію по перерахуванню грошових коштів у сумі 6007,00 грн. за номером платежу 95b379f0-cf00-4dfd-a203-808523c65a2e отримувач [PERSON] № [NUMBER] . До позовної заяви додано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів. Згідно довідки про ідентифікацію [PERSON] , з якою укладено договір №75889727 від 03.07.2021, ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» одноразовим ідентифікатором vip5piNwM7, 03.07.2021 о 10:44:12. 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2112, згідно якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, в тому числі і за договором позики №75889727 від 03.07.2021, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти. Вказане підтверджується актами прийому-передачі реєстру заборгованостей та реєстром прав вимог № 4. 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 310323-ФМ з додатками (актами прийому-передачі), згідно якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, в тому числі і за договором позики №75889727 від 03.07.2021, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти . Вказане підтверджується реєстром заборгованості. Пунктом 5.2. зазначених Договорів факторингу визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. До договору факторингу № 2112 від 21.12.2021 додано реєстр прав вимог, згідно якого вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до [PERSON] за договором позики №75889727 від 03.07.2021 у сумі 20352,00 грн (6007,00 грн заборгованість за тілом, 14345,00 грн заборгованість за процентами, кількість днів за якими нараховані відсотки 111). До договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 додано реєстр прав вимог, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступає ТОВ «Фінпром маркет» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до [PERSON] за договором позики №75889727 від 03.07.2021 у сумі 20352,00 грн (6007,00 грн заборгованість за тілом, 14345,00 грн заборгованість за процентами, кількість днів за якими нараховані відсотки 111). Згідно розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, вбачається що відповідач [PERSON] заборгованість за кредитом 02.07.2021 здійснила проплату за відсотками у сумі 1793,10 грн., що є також підтвердження того, що відповідачка обізнана про її обов`язок щодо сплати кредиту. Однак тіло кредиту було не сплачено і станом на 28.05.2025 у неї утворилась заборгованість у розмірі 18558,7 грн, з яких: 6007,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 12551,7 грн сума заборгованості за процентами за період з 03.07.2021 по 28.05.2028. Відповідно до статей 205, 207 ЦК Україна, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору . Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. На підставі ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. До договору факторингу № 2112 від 21.12.2021 додано реєстр прав вимог, згідно якого вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до [PERSON] за договором позики №75889727 від 03.07.2021. До договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 додано реєстр прав вимог, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступає ТОВ «Фінпром маркет» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до відповідача за договором позики №75889727 від 03.07.2021. Обидва договори факторингу та реєстри прав вимог містять чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати договору позики, укладеному між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , та суми заборгованості. Договори факторингу та реєстри прав вимог містять підписи сторін, за такого є належними та допустимими доказами. Матеріалами справи підтверджується, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №75889727 від 03.07.2021. Однак про визначення розміру заборгованості за кредитним договором суд зазначає таке. Згідно розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, вбачається що відповідач станом на 28.05.2025 має заборгованість за кредитом не погашав, внаслідок чого станом на 28.05.2025 у нього утворилась заборгованість у розмірі 18558,7 грн, з яких: 6007,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 12551,7 грн сума заборгованості за процентами за період з 03.07.2021 по 28.05.2025. Оскільки фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти на час звернення до суду не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту в сумі 6007,00 грн. Щодо нарахування відсотків за користування позикою суд зазначає, що згідно умов договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75889727 від 03.07.2021, строк договору 30 днів, дата надання позики 03.07.2021, дата повернення позики 02.08.2021. Таким чином, строк кредитування сплив 02.08.2021. Відповідно до п. 4.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії до 02.08.2021. Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків за період з 03.07.2025 по 31.10.2021 (фактично по 31.10.2021), тобто за 111 днів, відсутні. Розрахувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 30 днів, починаючи з 03.07.2021 по 02.08.2021, розмір яких складає 3 586,18 (6007 грн х 1,99%/100%=119.54 грн х 30 днів), однак приймаючи до уваги, що відповідач 02.08.2021 здійснив проплату по відсоткам у сумі 1 793,10 грн. то заборгованість по відсоткам складає 1 793,08 грн. Таким чином, у відповідача наявний обов`язок сплатити позивачу заборгованість у сумі 7800,10 грн, яка складається 6007 грн. сума заборгованості за тілом кредиту та 1793,10 грн заборгованість за нарахованими відсотками, тому позов підлягає частковому задоволенню у вказаному розмірі заборгованості, яка доведена належними і допустимими доказами та жодним чином не спростована. Щодо розподілу судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову до суду у сумі 2422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №579934783.1 від 27.05.2025. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2422,40 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3500 грн, суд виходить із такого. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: Договір № 01011/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024; акт прийому передачі наданої правничої допомоги зва Договором про надання правничої допомоги 01011/24; витяг з акту №10-ІІ від 20.03.2025 прийняття передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги 01011/24; акт прийняття передачі справ на надання правничої допомоги; платіжна інструкція кредитового переказу коштів; Ордер № 1149961 серія АХ від 01.11.1014. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Таким чином, вказаними документами підтверджується, що дійсно позивачем були понесені витрата на правничу допомогу. Отже, з урахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог (у даному випадку позов задоволено на 42%), наявні підстави для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1470 грн за рахунок відповідача. Інших витрат сторонами не заявлено.

Outcome: partial