Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє, адвокат Косєй Катерина Віталіївна звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, представник позивачки посилається на те, що 10 лютого 2001 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Краснянської сільської ради Тячівського району за актовим записом №3. Від даного шлюбу сторони по справі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки вказує, що шлюб між сторонами має формальний характер і тому знаходиться на стадії розірвання. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Представник зазначає, що позивачка та відповідач втратили почуття любові, довіри та поваги один до одного, сторони не проживають разом з березня 2021 року. У зв`язку з наведеним просить суд шлюб між сторонами розірвати та строк на примирення не надавати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.11.2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк позивачці для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.01.2025 року сторонам надано строк на примирення терміном шість місяців. Постановленою в судовому засіданні 13.08.2025 ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області, відновлено провадження у справі. Позивачка та її представник, адвокат Косєй К.А., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, в судове не з`явилися. У заяві від 09.07.2025 року представник позивачки, адвокат Косєй К.А. просить розгляд справи проводити без її та позивачки участі, вказує, що позивачка просить шлюб розірвати. Відповідач будучи, відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0610270287282, в судове засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Представник відповідача, адвокат Коржук І.І., будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. 13.08.2025 року подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його та відповідача участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2001 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Краснянської сільської ради Тячівського району за актовим записом №3, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] виданим 10.02.2001 (а.с. 21). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області 02.10.2009 року (а.с. 22). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторони не проживають однією сім`єю з березня 2021 року. Шлюбні відносини у подружжя відсутні. Наданий стронам строк на примирення, позитивного результату не дав. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, та збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Outcome: approved