Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.05.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем укладено кредитний договір № 318262841 за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 15\~500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 126 днів. Відповідач підписав кредитний договір 23.05.2021 електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV6T7T8. Із наданого позивачем алгоритму укладання кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами та обслуговування кредитів, правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладання електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Відтак, позивач вважає, що заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що повідомлений про усі умови. Позивач зазначає, що у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено усі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.\~ Кредитодавець виконав свої зобов`язанні за кредитним договором 23.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 15\~500,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] . За таких обставин, сума заборгованості за кредитним договором № 318262841 від 23.05.2021 становить 33\~232,00 грн. Сума заборгованості підтверджується випискою із особового рахунку. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 строком дії до 28.11.2019; 28.11.2019 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19, якою строк договору факторингу продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. У даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, однак його дата укладання залишена 28.11.2018. 31.12.2021 укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу, яка продовжила строк його дії до 31.12.2022. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023, при цьому умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020/ 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. Згідно з п.\~ 4.1 договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у додатку. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, зі строком дії до 04.08.2021; В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022, зі строком дії до 30.12.2024 включно. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 33\~232,00 грн. Між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» 07.11.2024 укладено договір факторингу № 0711/24/Е, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33\~232,00 грн.\~ На підставі наведеного позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №318262841\~ від 23.05.2021 у розмірі 33\~232,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк О.В. від 10.01.2025 відкрито провадження у справі. У відзиві відповідач зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» не довело своє право вимоги за кредитним договором від 23.05.2021 року № 318262841.\~ Зокрема, позивач не надав доказів оплати ціни вимоги за кожним з договорів факторингу. Крім того, акт прийому передачі прав вимоги було підписано лише з третім фактором, яким є Позивач, в той час як відповідні акти відсутні при передачі прав вимоги за першим договором від кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а також від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».\~ До відповіді на відзив представник позивача долучає платіжну інструкцію про сплату суми фінансування за реєстром прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 050820-01 від 05.08.2020., платіжну інструкцію про сплату суми фінансування за реєстром боржників від 08.11.2024 до Договору факторингу 071124Е від 08.11.2024. Також у відповіді на відзив позивач зазначає, що за\~ договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України). Зокрема частина «у будь-який передбачений договором спосіб» у визначенні поняття договору факторингу свідчить про те, що оплата договору факторингу не є імперативною нормою. Таким чином Сторони можуть самостійно встановлювати строки для проведення оплати й даний факт не взаємопов`язаний з предметом договору та переходом права вимоги. У запереченнях відповідач наголошує, що договір факторингу за своєю суттю передбачає не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги. Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу . (Постанови Великої палати Верховного суду від 11.08.2018 у справі № 909/968/16, від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц). Доказами оплати за договором Позивачем помилково, всупереч умовам Договорів факторингу та самої правової суті факторингових правовідносин, закріплених Главою 73 Цивільного кодексу України, вважає докази перерахування Факторами Клієнтам належного фінансування за відступлення права вимоги, при цьому не підтверджуючи виконання інших зобов`язань, а саме здійснення плати збоку Клієнтів на користь Факторів за надану фінансову послугу (плати за фінансування), яка сама по собі є обов`язковою істотною умовою договору факторингу. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). Ухвалою від 09.05.2025 року справа була прийнята до провадження суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєвим Є.С., у зв`язку із відставкою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк О.В., судове засідання призначено на 14.08.2025 року. В судове засідання учасники справи не з`явилися. У позовній заяві представник позивача зазначає про можливість розгляду справи за відсутності представника товариства. Відповідачка була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання через підсистему «Електронний суд», до суду не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи не надала. Неявка сторін не перешкоджає вирішенню справи. В силу ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 23.05.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем укладено кредитний договір № 318262841, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 15\~500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 120 днів.\~ Пунктом 1.4, 1.5, 1.6\~ передбачені умови нарахування Дисконтної (0,65 відсотків на день від суми кредиту) та\~ Базової процентної ставки (1,3 відсотків на день від суми кредиту). Відповідач підписав кредитний договір 23.05.2021 електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV6T7T8.\~ Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст.\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.\~ Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згадані договори позики та кредитний договір кредитів укладені між позикодавцями та відповідачем в електронній формі, яка згідно з нормами чинного законодавства прирівнюється до письмової форми.\~ Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 2 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис\~одноразовим ідентифікатором\~-\~дані в\~електронній формі\~у вигляді\~алфавітно-цифрової\~послідовності,\~що додаються\~до інших\~електронних даних\~особою,\~яка прийняла\~пропозицію (оферту)\~укласти електронний\~договір,\~та надсилаються\~іншій стороні\~цього договору (п. 6\~ ч. 1 ст. 3 Закону України Про електронну комерцію ). Судом встановлено, що вказані договори позики та надання кредиту укладені підписані відповідачем відповідними одноразовими ідентифікаторами, тобто вказані правочини укладені\~ в електронній формі. Факт укладення кредитного договору та виконання позикодавцем своїх зобов`язань підтверджується наданими позивачем доказами (а.с. 18-39) та відповідачем у заявах по суті справи не заперечується. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за вищевказаними Кредитними договорами, відтак у нього утворилася заборгованість перед Первісним кредитором, яку він своєчасно не погасив, що підтверджується відповідними розрахунками, наявними у матеріалах справи. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 204 ЦК України\~встановлена презумпція правомірності правочину. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 строком дії до 28.11.2019. 28.11.2019 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19, якою строк договору факторингу продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. У даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, однак його дата укладання залишена 28.11.2018. 31.12.2021 укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу, яка продовжила строк його дії до 31.12.2022. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023, при цьому умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020/ 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. Згідно з п.\~ 4.1 договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №147 від 17.08.2021 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право\~ вимоги до відповідача (а.с. 84-86). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, зі строком дії до 04.08.2021. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022, зі строком дії до 30.12.2024 включно. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 33\~232,00 грн (а.с. 98-100). 07.11.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 0711/24/Е. Відповідно до реєстру боржників із актом прийому-передачі цього реєсту від 07.11.2024 до Договору факторингу № 0711/24/Е.від 07.11.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 33\~232,00 грн. (а.с. 111-114). З огляду на заперечення відповідача, суд зазначає, що за умовами згаданих договорів факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ним відповідного Реєстру прав вимог. Крім того, всупереч доводів відповідача, договорами факторингу передбачено розмір оплати послуг Фактора за надання фінансування Клієнту за договором, і становить 100 грн за кожний реєстр права вимоги. Щодо відсутності\~платіжних документів\~на підтвердження\~сплати ціни\~договору № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс», суд зазначає, що ст. 1077 ЦК України не містить імперативної вказівки на те, що право вимоги до нового кредитора за договором факторингу переходить саме з моменту оплати новим кредитором (фактором) на користь первісного кредитора (клієнта) заборгованості та інших платежів відповідно до договору факторингу. Більш того, досліджені умови договорів факторингу свідчать про те, що передача таких платіжних документів між Фактором і Клієнтом не передбачена (на відміну від Кредитних договорів з додатками), що обумовлює неможливість подання позивачем (який не є стороною договору факторингу № 28/1118-01) такого платіжного документу. Таким чином,\~позивач є новим кредитором у зобов`язаннях за кредитним договором, який укладено з відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у позику. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за договором позики та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд доходить висновку про задоволення позовним вимог у повному обсязі. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а також просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Відповідно положень ст.\~141 ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар у адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надані: договір про надання правничої допомоги № 08/1124-01 від 08.11.2024 укладений з АБ «Тараненко і партнери», протокол погодження вартості послуг до вказаного договору, додаткову угоду № 6, акт прийому-передачі наданих послуг у розмірі 6000 грн. розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, а тому суд вважає заявлену суму витрат обґрунтованою, та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved