Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

24.07.2025 позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 12.01.2016 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . На початку подружнього життя вони вважали, що зможуть створити міцну сім`ю, в якій будуть взаємні почуття любові та поваги один до одного. Проте згодом стосунки стали погіршуватись, погляди на життя змінюватись. Позивач зазначив, що на постійній основі проживає за кордоном. На сьогоднішній день, сторони не спілкуються, спільного господарств не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивач вважає, що їхня з відповідачем сім`я розпалась, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. На примирення та збереження шлюбу позивач не згідний. Їхній шлюб носить формальний характер, а відносини сторін не відповідають сутності сім`ї та шлюбу. Відтак, подальше спільне перебування у шлюбі буде суперечити інтересам позивача, а тому просить позов задовольнити. 28.07.2025 у даній справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 19.08.2025 сторони у судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Від відповідачки [PERSON] також надійшла заява, у якій вона просила розглядати справу без її участі, а також вказала, що позов визнає, просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 25 серпня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 19 серпня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 25 серпня 2025 року, в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2025 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції у Волинській області - актовий запис №2 (а. с .5). Від спільного проживання у подружжя народилась донька дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.04.2016 виконавчим комітетом Соснинської сільської ради Іваничівського району Волинської області, та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.01.2021 Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 7, 8). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не пов`язані спільним побутом, спільне життя у них не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнала, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі. Враховуючи вищевикладене, а також умови проживання сторін та взаємовідносини їх у шлюбі, небажання позивача продовжувати шлюб, визнання позову відповідачкою, суд дійшов до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач просив не стягувати судовий збір на його користь з відповідачки. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У зв`язку з наведеним вище, суд вирішив задовольнити таке клопотання позивача та не стягувати з відповідачки судові витрати, а залишити їх за позивачем.

Outcome: approved