Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Фастівська окружна прокуратура Київської області в особі її керівника Удовиченка Романа Анатолійовича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про конфіскацію земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог вказано, що Фастівською окружною прокуратурою при виконанні повноважень визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено факт порушення інтересів держави щодо незаконного перебування у приватній власності громадян російської федерації земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Встановлено, що громадянин російської федерації [PERSON] [INFO] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованому 07.11.2017 в реєстрі за № 4-660, набув право власності па земельну ділянку із цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» із кадастровим номером 3222781500:03:005:0023 площею 2,0001 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] 07.11.2017. Наразі земельна ділянка перебуває в оренді ПП «Альтернатива-Новий дім» на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.10.2014 року, укладеного між останнім та [PERSON] . Додатковою угодою від 03.12.2019, укладеною між ПП «Альтернатива-Новий дім» та [PERSON] до Договору від 01.10.2014 внесено зміни в частині зміни орендаря з [PERSON] на [PERSON] . Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України, у зв`язку з перебуванням у приватній власності [PERSON] зазначеної вище земельної ділянки. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на момент звернення з цим позовом до суду громадянин російської федерації [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення із кадастровим номером 3222781500:03:005:0023 площею 2,0001 га, розташованої на території Київської області Фастівського (колишнього Макарівського) району на території Томашівської (колишньої Вільнянської) сільської ради, отже вказана земельна ділянка перебуває в його власності більше семи років. Згідно з даними Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області інформація щодо громадянства [PERSON] [INFO] відсутня, отже він не є громадянином України. Разом з тим, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованому 07.11.2017 в реєстрі за № 4-660 [PERSON] є громадянином російської федерації. Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у графі «Власники» земельної ділянки із кадастровим номером 3222781500:03:005:0023 наявна інформація про наявність у [PERSON] посвідки на постійне проживання на території України, серія та номер [NUMBER] , виданої 15.07.2015, органом 0501 та зазначено про країну громадянства російську федерацію. Також, відповідно до додаткової угоди до договору оренди спірної земельної ділянки від 01.10.2014 року, укладеної 03.12.2019 між ПП «Альтернатива-Новий дім» та [PERSON] останній є громадянином російської федерації. За змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, упродовж року підлягають відчуженню. У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України. У разі якщо, відповідно до закону, власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її упродовж певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним упродовж такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Наведені обставини свідчать, що громадянин російської федерації [PERSON] , набувши в 2017 році земельну ділянку у власність в порядку спадкування, вимоги закону щодо її відчуження упродовж одного року не виконав, що є підставою для припинення права власності на вказану земельну ділянку шляхом конфіскації за рішенням суду. Тому просив суд: конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області у [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) земельну ділянку із цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» із кадастровим номером 3222781500:03:005:0023 площею 2,0001 га, яка розташована за адресою: Київська область, Фастівський (колишній Макарівський) район на території Томашівської (колишньої Вільнянської) сільської ради. Стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури (р/р UА028201720343190001000015641, МФО 820172, Державне казначейство України, м. Київ, ЄДРПОУ 02909996) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 18.03.2025 року накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3222781500:03:005:0023, площею 2,0001 га, із цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», розташованої на території Київської області, Фастівського (колишнього Макарівського) району на території Томашівської (колишньої Вільнянської) сільської ради, яка належить на праві приватної власності [PERSON] та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі відносно вказаної земельної ділянки. Ухвалою суду від 08.04.2025 року даний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копія ухвали від 08.04.2025 року відповідачу надсилалися за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 0610245552648 повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою, дата 26.04.2025 року», що з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. 10.04.2025 року від Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області надійшли додаткові пояснення у справі, в яких також вказано про підтримання позовних вимог, які просили задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Фастівською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено факт порушення інтересів держави щодо незаконного перебування у приватній власності громадян російської федерації земельних ділянок сільськогосподарського призначення. У ході вивчення питання дотримання іноземцями вимог законодавства щодо відчуження упродовж року успадкованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Фастівського району Київської області, встановлено порушення, яке виражається у протиправному володінні та користування громадянином російської федерації землею вказаної категорії. Встановлено, що громадянин російської федерації [PERSON] [INFO] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованому 07.11.2017 в реєстрі за № 4-660, набув право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» із кадастровим номером 3222781500:03:005:0023 площею 2,0001 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] 07.11.2017 (а.с. 12, 13). Наразі земельна ділянка перебуває в оренді ПП «Альтернатива-Новий дім» на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.10.2014 року, укладеного між останнім та [PERSON] (а.с. 14-17). Додатковою угодою від 03.12.2019, укладеною між ПП «Альтернатива Новий дім» та [PERSON] до Договору від 01.10.2014 внесено зміни в частині зміни орендаря з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 18). Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України, у зв`язку з перебуванням у приватній власності [PERSON] зазначеної вище земельної ділянки. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на момент звернення з цим позовом до суду (17.03.2025) громадянин російської федерації [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення із кадастровим номером 3222781500:03:005:0023 площею 2,0001 га, розташованої на території Київської області Фастівського (колишнього Макарівського) району на території Томашівської (колишньої Вільнянської) сільської ради, отже вказана земельна ділянка перебуває в його власності більше семи років. Згідно з даними Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області інформація щодо громадянства [PERSON] [INFO] відсутня, отже він не є громадянином України (а.с. 20). Разом з тим, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованому 07.11.2017 в реєстрі за № 4-660 [PERSON] є громадянином російської федерації. Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у графі «Власники» земельної ділянки із кадастровим номером 3222781500:03:005:0023 наявна інформація про наявністю у [PERSON] посвідки на постійне проживання на території України, серія та номер [NUMBER] , виданої 15.07.2015, органом 0501 та зазначено про країну громадянства російську федерацію. Також, відповідно до додаткової угоди до договору оренди спірної земельної ділянки від 01.10.2014 року, укладеної 03.12.2019 між ПП «Альтернатива-Новий дім» та [PERSON] останній є громадянином російської федерації. За змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, упродовж року підлягають відчуженню. У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України. У разі якщо, відповідно до закону, власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її упродовж певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним упродовж такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Наведені обставини свідчать, що громадянин російської федерації [PERSON] , набувши в 2017 році земельну ділянку у власність в порядку спадкування, вимоги закону щодо її відчуження упродовж одного року не виконав, що є підставою для припинення права власності на вказану земельну ділянку шляхом конфіскації за рішенням суду. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю, згідно із ст. 80 Земельного кодексу України, визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм Земельного кодексу України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства, відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України, можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України, набуття у власність ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно, за змістом ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, упродовж року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку (з 07.11.2017 по цей час), не відчужив її, є підстави для конфіскації у власність держави. Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства,

Outcome: approved