Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Позивач звернулася\~із позовом\~до відповідача\~про виділення\~частки в\~натурі в\~домоволодінні та\~земельній ділянці,\~посилаючись на\~те,\~що вона являється спадкоємицею (донькою) [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 11 січня 2018 року. Спадкове майно складається з 51/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Дане право було зареєстроване, після його прийняття, що підтверджується витягом з реєстру прав власності. Інша частина домоволодіння належить [PERSON] та [PERSON] (брат та племінниця). Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1201 від 24 серпня 1957 року було виділено [PERSON] земельну ділянку загальною площею 600 кв.м. 28.09.1992 року, між колишніми співвласниками [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] виник спір з приводу користування належним їм будинком та земельною ділянкою. У відповідності до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.09.1992 року між співвласниками було вирішено спір та встановлено порядок користування будинковолодіння, а також земельною ділянкою. Земельна ділянка [PERSON] виділено 490 кв.м., а [PERSON] та [PERSON] виділено 471 кв.м. Після встановлення порядку користування у спадкодавця виникла необхідність у добудові та переплануванні в його частині будинковолодіння, для більш раціонального використання площі земельної ділянки та будинку. Так, Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.05.1993 року № 155 [PERSON] було дозволено добудову розміром 4.0x10.0 м в двоповерховому виконанні, для розміщення двох житлових кімнат, кухні, ванни - санвузла, обладнання в цокольному поверсі гаража і підвалу, яка в Витягу позначена літ А-ІІ, і є особистою власністю. На яке не розповсюджується режим спільної власності співвласників домоволодіння, так як дане Рішення приймалось органом місцевого самоврядування зі згоди співвласника. Що фактично і було виконано замовником. Але, навіть з винесенням рішення з приводу встановлення порядку користування земельною ділянкою та нерухомим майном, спори між сторонами не припинились. Так, Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.04.2008 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи, за фактом сварки [PERSON] (матері Позивачки) та [PERSON] (племінниці), яка було спровокована неприязними відносинами, які пов`язані з спірними питаннями з приводу користування земельною ділянкою та нерухомим майном. Так, Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси, № 2062/11 від 26 вересня 2011 року, було зобов`язано [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] майном та земельною ділянкою загального користування, розташованій по [ADDRESS] . В судовому Рішенні було встановлено факт незаконного встановлення паркану Відповідачами, та ненадання можливості Позивачу доступу до землі спільного користування. Також під час провадження в суді, було проведено експертизу, яка показала, що по фактичному користуванню іде самозахват з сторони Відповідачів земельної ділянки, що в свою чергу порушує права співвласника, що було зафіксовано в судовому рішенні, і даний факт слугував підставою для винесення рішення про знесення паркану. Але навіть маючи судове Рішення про припинення вчинення правопорушення, Відповідачі не припинили противоправні діяння стосовно спільного використання земельної ділянки та нерухомого майна. Так, [PERSON] , 16.01.2013 року звертався до Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області з заявою з приводу неправомірних дій співвласників, щодо спільного користування майном. Тобто вбачається, що з моменту винесення як одного так і другого судового рішення - Відповідачі свавільно продовжують порушувати права співвласника на користування, володіння і розпорядження своїм майном, яке належить йому на праві приватної власності. З 2018 року, у даному будинковолодінні, після смерті [PERSON] залишилися проживати Позивачка та її мати. Але їхнє життя так і залишилось нестерпним, так як з боку [PERSON] так і не припинились протиправні дії по порушенню прав співвласника домоволодіння. В 2012 році також було замовлено обміри земельної ділянки по [ADDRESS] , та виявлено, що площа земельної ділянки [PERSON] значно менша, аніж було встановлено в судовому Рішенні 1992 року, а саме замість 490 кв.м. мав у користуванні 470 кв.м. На сьогоднішній день, доступу до спільної земельної ділянки Позивач та її мати не мають, там стоїть паркан Відповідачів, пройти по земельній ділянці вони не мають змоги, адже там ходять п`ять собак Відповідачки. На земельній ділянці страшний безлад, сміття, сморід, вона продовжує поводити себе агресивно, свариться, навіть б`є матір Позивачки. Тобто на сьогоднішній день ані Рішення суду 1992 року, ані Рішення суду 2011 року не виконане, що створює співвласнику проблеми в реалізації свого права, а тому необхідно відійти від спільної власності та від спільного користування земельною ділянкою. Незаконно встановлений паркан не дає можливості Позивачці доступу до стіни та вікон свого будинку, вона не має змоги обслуговувати свою власність, хоча таке право має, а коли намагається, то відповідачка виливає на стіну будинку Позивачки бруд та помиї. Вважає, що при виділенні частки як у майні та і в земельній ділянці необхідно якомога відійти від спільного користування майном. \~ \~ \~ \~Вказує, що для проведення розподілу між сторонами за її зверненням експертом ТОВ «Контакт-Сервіс» розроблено 4 варіанти розподілу земельної ділянки. Зазначає, що самий найсприйнятливіший для неї це Варіант № 4, де сторони максимально відходять від спільного користування, відновлюється Право позивачки стосовно виділеної згідно Рішення виконкому ЧМР 600 кв.м. З внутрішньою перебудовою, у Позивачки також змінилися і площі, і назви кімнат, тому той розподіл, який був затверджений в 1992 році, він фактично таким і залишився, по внутрішнім кімнатам на першому поверсі, а другий поверх - тільки побудований у Позивачки, і на виданий дозвіл спадкодавцю, а тому є їх власністю, що підлягає виділу в натурі., але назви кімнат та площі змінились, тому при розробці варіантів виділу частки в натурі дане повинно також враховуватись. Фактично у\~її користуванні\~на даний\~час знаходиться:\~І поверх\~-\~житлова кімната\~1-3\~(площею\~21.8\~кв.м.),\~коридор 1-1\~(площею\~1,7\~кв.м.),\~передпокій 1-2\~(площею\~11,0\~кв.м.),\~кладова 1-4\~(площею\~1,0\~кв.м.),\~котельня 1-5\~(площею\~3,0\~кв.м.),\~гараж ІІ (площею 13,9 кв.м.), згідно розподілу за судовим Рішенням, між співвласниками. II-поверх: вітальня 1-6 (площею 16,2 кв.м.), санвузол 1-7 (площею 4,3 кв.м.), кухня 1-8 (площею 9,6 кв.м.), коридор 1-9 (площею 5,6 кв.м.). житлова кімната 1-11 (площею 12. кв.м.), житлова кімната 1-10 (площею 11.6 кв.м.), згідно рішення про надання дозволу на будівництво, та зареєстрованому праву власності; та відповідними надвірними спорудами: погріб літ. «Б», вбиральня літ. «Г», огорожа № 1-5,1 - водо колонка. Приміщень в спільному користуванні у Позивача з Відповідачем немає, облаштовані окремі входи. У зв`язку з цим, просить поділити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , передавши Позивачу [PERSON] 51/100 частку домоволодіння та Відповідачу ' [PERSON] 49/100 частку домоволодіння та визнати за ними відповідно право приватної власності на відокремлені частки житлового будинку та господарських споруд згідно Висновку, що буде визначений сторонами або судом; встановити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] та виділити сторонам у власність частки відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи, що буде визначений сторонами або судом. Припинити право спільної часткової власності між [PERSON] та [PERSON] в домоволодінні по [ADDRESS] . Ухвалою від 03 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, у зв`язку з цим провадження по справі зупинено. 22 червня 2023 року до суду надійшов висновок експерта № 02/03/Буд за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 05 червня 2023 року, у зв`язку з чим на підставі ухвали суду від 27 червня 2023 року провадження по справі поновлено та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23 лютого 2024 року по справі призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, у зв`язку з чим провадження по справі зупинено. 01 серпня 2024 року до суду надійшов висновок експерта № 11/24/Буд за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 26 липня 2024 року, у зв`язку з чим на підставі ухвали суду від 28 серпня 2024 року провадження по справі поновлено та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 січня 2025 року підготовче провадження по справі закрито справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року по справі призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, у зв`язку з чим провадження по справі зупинено. 17 червня 2025 року до суду надійшов висновок експерта № 14/25/Буд за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 30 травня 2025 року, у зв`язку з чим на підставі ухвали суду від 01 липня 2025 року провадження по справі поновлено та призначено по справі судове засідання. Адвокат позивача Мельніченко А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила встановити порядок користування земельною ділянкою згідно першого варіанту висновку експерта від 30 травня 2025 року. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, просила залишити порядок користування земельною ділянкою такий як існує на даний час. Суд, заслухавши думку адвоката, пояснення відповідача, експерта [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та земельного законодавства. В судовому\~засіданні встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] являється спадкоємицею (донькою) [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 11 січня 2018 року. Спадкове майно складається з 51/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Інша частина домоволодіння належала [PERSON] та [PERSON] (брат та племінниця). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.07.2023 року, 51/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 11 січня 2018 року, 49/100 частин даного домоволодіння належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 квітня 2016 року. Вид власності спільна часткова. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1201 від 24 серпня 1957 року було виділено [PERSON] земельну ділянку загальною площею 600 кв.м. Відповідно до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.09.1992 року між співвласниками було вирішено спір та встановлено порядок користування будинковолодіння, а також земельною ділянкою. [PERSON] виділено земельну ділянку площею 490 кв.м., а [PERSON] та [PERSON] виділено 471 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.05.1993 року № 155 [PERSON] було дозволено добудову розміром 4.0x10.0м в двоповерховому виконанні, для розміщення двох житлових кімнат, кухні, ванни - санвузла, обладнання в цокольному поверсі гаража і підвалу, яка в Витягу позначена літ А-ІІ. Рішення приймалось органом місцевого самоврядування зі згоди співвласника. Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.04.2008 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи, за фактом сварки [PERSON] (матері Позивачки) та [PERSON] (племінниці), яка було спровокована неприязними відносинами, які пов`язані з спірними питаннями з приводу користування земельною ділянкою та нерухомим майном. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси, № 2062/11 від 26 вересня 2011 року, було зобов`язано [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] майном та земельною ділянкою загального користування, розташованій по [ADDRESS] . В судовому Рішенні було встановлено факт незаконного встановлення паркану Відповідачами, та ненадання можливості Позивачу доступу до землі спільного користування. Позивач також зазначила, що в 2012 році також було замовлено обміри земельної ділянки по [ADDRESS] , та виявлено, що площа земельної ділянки [PERSON] значно менша, аніж було встановлено в судовому Рішенні 1992 року, а саме замість 490 кв.м. мав у користуванні 470 кв.м. 16.01.2013 року [PERSON] звертався до Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області з заявою з приводу неправомірних дій співвласників, щодо спільного користування майном. З 2018 року, у даному будинковолодінні, після смерті [PERSON] залишилися проживати Позивачка та її мати. У своєму позові позивач вказує на те, що між сторонами, не зважаючи на наявність судових рішень, не досягнуто згоди щодо користування спільною земельною ділянкою, а тому необхідно відійти від спільної власності та від спільного користування земельною ділянкою. З метою з`ясування питання чи можливий розподіл (виділ частки в натурі) в об`єкті нерухомого майна та надвірних споруд, а також земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до часток співвласників та чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою правовстановлюючим документам, судом було призначено будівельно-технічну експертизу. У відповідності з висновком експерта від 23 грудня 2022 року на час огляду житлового будинку з прибудовами та надвірні споруди на земельній ділянці [ADDRESS] розділені між співвласниками, тобто єдиним варіантом розподілу є існуючий на час огляду варіант розподілу будинку. Припинення спільної часткової власності та виділення майна та надвірних споруд в натурі можливе. Фактичний порядок користування не відповідає правовстановлюючим документам (Рішенню № 1201 виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих від 24 серпня 1957 року про виділення земельної ділянки, Постанові Соснівського райнарсуду про затвердження мирової угоди про встановлення порядку користування земельною ділянкою); та не відповідає часткам співвласників у спільній частковій власності. Має місце порушення землекористування, зокрема невідповідність фактичного землекористування земельною ділянкою правовстановлюючим документам (часткам співвласників в спільній частковій власності). Фактичний розподіл земельної ділянки [ADDRESS] станом на дату огляду експертом: Торгонська Анна Миколаївна 0,0440 га (47/100); [PERSON] 0,0495 га (53/100), ділянка спільного користування 0,0019 га. А також запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою. Відповідач з проведеною експертизою під час розгляду справи не погодилася, оскільки експертом під час проведення експертизи не було враховано, що на спільній земельній ділянці знаходиться водо колонка до якої вона не матиме доступу, якщо здійснити розподіл згідно запропонованих варіантів, а також знаходяться мережі водопостачання та водовідведення. З урахуванням встановлених обставин по справі було призначено додаткову судову будівельну експертизу. У відповідності з висновком експерта від 23 лютого 2024 року після проведення геодезичних обмірів, натурних обстежень за участю представників КП «Черкасиводоканал» експертом встановлено, що у зв`язку з відсутністю металевого футляра на пластикових трубах внутрішньо дворових мереж водопостачання та водовідведення (каналізації) або металевого тросу поруч з вказаними трубопроводами визначити розташування вищевказаних мереж в межах земельної ділянки [ADDRESS] неможливо. Розташування мереж водопостачання та водовідведення (каналізації) частини будинковолодіння, яка належить [PERSON] не відповідає вимогам ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». Запропоновано можливі варіанти користування земельною ділянкою. Відповідач в судовому засіданні також заперечила проти вказаного висновку експерта та вказала, що експертом також не було враховано при розробленні варіантів користування земельною ділянкою можливості користування місцем для паркування транспортного засобу для відповідача, а також не вирішено питання щодо законодавчо-визначеної ширини проходу між будинком та парканом сусідів. А також не вирішено питання чи можливий проїзд до відповідача при фактичному розподілі. З урахуванням встановлених обставин по справі було призначено додаткову судову будівельну експертизу. У відповідності з висновком експерта від 30 травня 2025 року запропоновано додаткові варіанти можливого користування земельною ділянкою по [ADDRESS] . Відповідно до статей\~21,\~24,\~41 Конституції України, статей\~319,\~358 Цивільного кодексу України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається\~главою 26 ЦК України, з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Згідно зі статтями\~317,\~319 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Таким чином, з моменту набуття сторонами права спільної часткової власності на земельну ділянку сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватися спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені усіма співвласниками. При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16. Згідно із частиною першою\~статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~передбачено, що власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є правом спільної часткової власності. Відповідно до статей\~364\~та\~367\~зазначеного\~Кодексу\~кожен із співвласників має право на виділ частки його майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог\~ст. 183 Земельного Кодексу. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду (\~ст. 87 цього Кодексу). Відповідно до\~статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, при цьому співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно із частинами першої, другої\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до\~статті 88 Земельного кодексу України\~учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Частиною 4\~ст. 120 Земельного Кодексу України\~визначено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Статтею 152 ЗК України\~передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Слід зазначити, що відповідно до положень статей\~181,\~182 ЦК України\~земельні ділянки, житлові будинки та споруди є нерухомим майном щодо яких проводиться державна реєстрація прав. Відповідно до п. 21\~Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі і тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їх угодою залежно від розміру їх часток у спільній частковій власності на будинок. Суд відповідно до\~ст. 88 ЗК України\~бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку у спільній частковій власності на землю або на житловий будинок і для яких зазначена угода є обов`язковою, і це правило стосується тих випадків коли житловий будинок було поділено в натурі. Під час розгляду справи суд враховує ту обставину, що Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.09.1992 року між співвласниками вказаного домоволодіння було вирішено спір, затверджено мирову угоду та встановлено порядок користування будинковолодіння, а також земельною ділянкою. [PERSON] виділено земельну ділянку площею 490 кв.м., а [PERSON] та [PERSON] виділено 471 кв.м., в загальне користування площею 19 кв.м. Експертом під час проведення експертизи встановлено, що фактичний порядок користування не відповідає правовстановлюючим документам, зокрема і Постанові Соснівського райнарсуду про затвердження мирової угоди про встановлення порядку користування земельною ділянкою; та не відповідає часткам співвласників у спільній частковій власності. Має місце порушення землекористування, зокрема невідповідність фактичного землекористування земельною ділянкою правовстановлюючим документам (часткам співвласників в спільній частковій власності). \~ \~ \~ \~При цьому, суд зауважує наступне. Відповідно до ч.1\~ст. 318 ЦК України\~кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю застосовуються і до майнових прав на майно (зокрема, права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч. 5\~ст. 319 ЦК України). Вирішуючи даний спір суд враховує ту обставину, що спір між співвласники домоволодіння [ADDRESS] вже розглядався судом в 1992 році і рішенням (постанова) суду від 28.09.1992 року вже встановлено порядок користування будинком та земельною ділянкою. Вказане рішення не скасоване та є чинним, та обов`язковим для нових власників. Отже, оскільки між попередніми власниками погоджено порядок користування земельною ділянкою, а сторонами розмір ділянки набуто у власність саме з урахуванням такого погодження, підстави вбачати порушення прав позивача як особи, що згодом стала власником частини житлового будинку, відсутні. Заявлені вимоги позивача, направлені не на поновлення порушеного права, а на фактичну його зміну, не узгоджуються з принципами захисту порушеного інтересу, а відтак не підлягають до задоволення. Висновки проведених експертиз, які зводяться до можливості встановлення порядку користування земельною ділянкою з врахуванням розміру попередньо належних особам часток у праві власності на житловий будинок, не мають доказового значення за обставинами виниклого спору. Таким чином, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку із відмовою в позові слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed