Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди в сумі 2 000 000 грн, завданої в результаті смерті батька [PERSON] , у зв`язку з нещасним випадком на виробництві. В обґрунтування вимог позивач вказав, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Смерть батька настала внаслідок нещасного випадку на виробництві 19 лютого 2024 року у результаті загоряння легкозаймистих речовин у ВСП «ТКРМЗ» по вул. Бродівська, 61 в м.Тернопіль Актом спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним випадком встановлено, що нещасний випадок у виробничому структурному підрозділі «Тернопільський колійний ремонтно-механічний завод» філії Центр з ремонту та експлуатації колійних машин АТ «Українська залізниця» з слюсарем з ремонту рухомого складу 6 розряду [PERSON] пов`язаний із виробництвом, потерпілий перебував на робочому місці в робочий час. Нещасний випадок в результаті якого загинув його батько, стався внаслідок порушення вимог законодавства та інших нормативних актів про охорону праці службовими особами відповідача. Посилаючись на те, що в результаті смерті батька, йому як сину, спричинено моральну шкоду, яка полягала в душевних стражданнях, втраті звичного ритму життя в зв`язку із втратою близької людини, позивач просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2024 року провадження у даній справі відкрито та призначено розгляд справи за правила загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач у заявах по суті спору вказав, що позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Вказав, що дійсно 19 лютого 2024 року у виробничому структурному підрозділі «Тернопільський колійний ремонтно-механічний завод» Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Українська залізниця» мав місце нещасний випадок на виробництві із смертельним випадком, внаслідок якого помер працівник [PERSON] . Однак, вважає, що причиною нещасного випадку стала винна поведінка [PERSON] , який виконував роботу, що не була йому доручена та застосував при розпалі котла легкозаймисту речовину, чим порушив вимоги п. 1.5.15,1.5.7, п. 3.57 Інструкції з охорони праці№ 32 для слюсаря з ремонту рухомого складу. [PERSON] отримав завдання прибирати територію ПТО, закріплену за цехом. По завершенню прибирання мав іти на котельню завантажувати вугілля у ківш грейдера, однак [PERSON] самовільно приступив до роботи з розпалювання котла, при цьому застосував бензин, чим порушив вимоги охорони праці. Шкода завдана внаслідок умислу потерпілого відшкодуванню не підлягає. Позивачем не доведено факт завдання йому моральної шкоди, в чому вона полягала, не доведено причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправними діями відповідача. Посилаючись на наведене, просив відмовити у позові. В судовому засіданні адвокат Будз Т.В. підтримав позовні вимоги, зіславшись на доводи викладені у заяві. Відповідач позов не визнав та просив відмовити, з підстав викладених у відзиві. Судом встановлено, що [PERSON] працював у відповідача на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу 6 розрядку в дільниці з ремонту електроустаткування, що визнається сторонами по справі та підтверджується записами у трудові книжці від 04 березня 1983 року. Із довідки про стаж роботи виданої АТ «Укрзалізниця» за № 11 від 10 квітня 2024 року слідує, що загальний стаж роботи [PERSON] станом на 04 березня 2024 року становить 42 роки 09 місяців 26 днів, стаж роботи на підприємстві і за професією слюсаря з ремонту рухомого складу 35 років 10 місяців. Позивач, [INFO] , є сином [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 липня 2003 року (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 березня 2024 року (а.с. 14). Згідно лікарського свідоцтва про смерть за №116 від 05 березня 2024 року, смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку у зв`язку з виробництвом, хвороба, що призвела до смерті - поліорганна недостатність, опікова хвороба, період септикотоксенії, опік полум`я 2Б степені, близько 36 % поверхні тіла. Обставини за яких відбулась травма - нещасний випадок внаслідок загоряння легкозаймистих речовин ВСП «ТКРМЗ» вул. Бродівська, 61 м.Тернопіль. З акту спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що мав місце стався 19 лютого 2024 року у ВСП «ТКРМЗ» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Українська залізниця», складеного за формою Н-1/П від 30 квітня 2024 року слідує, що комісією з розслідування нещасного випадку встановлено наступні обставини події: 19 лютого 2024 року [PERSON] , начальник цеху з ремонту електроустаткування, дав вказівки підлеглим працівникам, у тому числі [PERSON] завдання прибирати територію ПТО, закріплену за цехом. По завершенню прибирання іти у котельню завантажити вугілля у ківш грейдера. Слюсару-інструментальнику [PERSON] завдання провести ревізію засобів вимірювальної техніки та паспортів до неї. Після завершення даної роботи, іти у вагон №19913573 та перевірити котел опалення, розпалити його і перевірити чи немає протікання води по тенах. 14 год 10 хв [PERSON] закинув дрова у котел, під дрова поклав папір і запалив. В цей час біля вагона проходив [PERSON] , який повідоми, що так котел не розпалиться. Згодом [PERSON] повернувся, відкрив дверцята котла і вилив у котел рідину з пляшки, яку тримав у руках. Стався спалах полум`я, що спричинило загоряння спецодягу [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] вибігли з тамбура вагона на вулицю та останній намагався гасити полум`я на спецодязі [PERSON] . Згодом [PERSON] на власному автомобілі доставив [PERSON] у травмпункт медзакладу. Комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок із смертельним наслідком пов`язаний з виробництвом, так як потерпілий [PERSON] перебував на робочому місці і в робочий час. На потерпілого [PERSON] складаного акт форми Н-1/П. Особи, які порушили вимоги законодавства з охорони та гігієні праці: 1. [PERSON] , який не достатньо здійснював контроль за дотриманням вимог Інструкції з охорони праці підлеглим працівником (п. 2.2. Посадової інструкції начальника цеху); 2. [PERSON] , який не дбав про особисту безпеки, а саме виконував роботу, не доручено керівником робіт, застосував при розпалі котла легкозаймисту речовину (порушив вимоги п. 15.15, п.1.5.7., п. 3.57. Інструкції з охорони праці №32). Згідно звіту про причину виникнення пожежі 19 лютого 2024 року на відкритій території по вул. Бродівська м.Тернопіль, наданого Тернопільським районним управлінням Головного управління ДСУ з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області від 22 лютого 2024 року, ймовірною причиною виникнення пожежі є необережне поводження з вогнем. Відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи за №117 Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи від 19 березня 2024 року слідує, що смерть [PERSON] настала внаслідок опіків полум`я 111 ступеня близько 36% поверхні тіла, з розвитком опікової хвороби, період септикотоксемії та ускладнених поліорганною недостатністю. Згідно висновку експерта судово-медичної експертизи за № 261 від 18 квітня 2024 року Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи, при газогроматографічному дослідженні взірця крові [PERSON] , метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізометрів не виявлено. Відповідно до положень п. 2.2. Посадової інструкції начальника цеху з ремонту електроустаткування, начальник цеху зобов`язаний не допускати порушень ПТЕ, інструкцій, наказів і вказівок пов`язаних із безпекою руху, правил техніки безпеки і охорони праці на виробництві, промислової санітарії та пожежної безпеки. Згідно Інструкції з охорони праці для слюсаря з ремонту рухомого складу за №32 від 29 червня 2021 року, слюсар з ремонту рухомого складу повинен дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих працівників в процесі виконання будь-яких робіт або під час знаходження на території підрозділу (п. 1.5.7); виконувати тільки ту роботу, яка доручена керівником (п. 1.5.15). Після ремонту котла пасажирського вагона його необхідно розпалити для перевірки опалювальної системи вагона. Порядок розпалювання котла дровами- в камеру котла покласти шарами папір, стружку, дрібні гілки, а потім дрова невеликого розміру, залишаючи між ними зазор, дати розгорітись 10-15 хвилин. Коли дрова добре розгорілись треба довантажити камеру дровами. Не закладати поліна до самого верху, залишити місце для полум`я. При відкриванні котла за ручку використовувати рукавиці. Не застосовувати для розпалювання котла бензин, розчинник та інші легкозаймисті речовини. На час смерті [PERSON] , позивачу виповнилось 20 років, він продовжував навчання у Кременецькому лісотехнічному фаховому коледжі, що підтверджується студентським квитком, дипломом фахового молодшого бакалавра серії [NUMBER] від 30 червня 2024 року та довідкою Кременецького лісотехнічного фахового коледжу за №320 від 12.03.2024 року (а.с. 182-185). З 01 вересня 2024 року по 30 червня 2027 року позивач продовжує навчання у Національному лісотехнічному університету, що стверджується довідкою Університету від 16 вересня 2024 року за № 701. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до вимог статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладено на власника або на уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно з вимогами статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. (стаття 237-1 КЗпП України). Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Моральна шкода, завдана смертю працівника, відшкодовується колу осіб, визначених цивільним законодавством. Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання ЦК України, який є основним актом цивільного законодавства України. Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року). Відповідно до вимог частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У частині першій статті 1167 ЦК України визначено загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди. У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з вимогами частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Проте умови виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди визначені у статті 1167 ЦК України. Таким чином, вирішення питання про наявність правових підстав для компенсації моральної шкоди у разі смерті фізичної особи має здійснюватися на підставі статті 1167 ЦК України. Такого правового висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19 (провадження № 61-21511сво19). Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Дія Закону України «Про охорону праці» поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих (стаття 2 Закону України «Про охорону праці»). Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (частина перша статті 13 Закону України «Про охорону праці»). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що батько позивача загинув внаслідок нещасного випадку під час виконання своїх трудових обов`язків, що стверджується актом спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним випадком від 19 лютого 20204 року , лікарським свідоцтвом про смерть за №116 від 05 березня 2024 року, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 березня 2024 року та визнається сторонами спору. Доказом вини відповідача є акт про нещасний випадок на виробництві. Згідно з висновком комісії, викладеним у акті спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком від 30 квітня 2024 року за формою Н-1/П, нещасний випадок із смертельним наслідком у ВСП «ТКРМЗ» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Українська залізниця» з слюсарем з ремонту рухомого складу 6 розряду [PERSON] є таким, що пов`язаний із виробництвом. Зазначений акт сторонами не оспорений. Наявність акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1/П свідчить про те, що особою, яка допустила порушення, в тому числі і обов`язку з контролю за додержанням працівником вимог нормативних актів про охорону праці, є роботодавець (схожого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)). Отже, АК «Українська залізниця» як роботодавець [PERSON] несе відповідальність із відшкодування моральної шкоди перед своїм працівником, з яким стався нещасний випадок під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Щодо відшкодування роботодавцем моральної шкоди синові загиблого працівника частина друга статті 1168 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Оскільки [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем, нещасний випадок, який стався із батьком позивача під час виконання ним трудових обов`язків та внаслідок якого він помер, пов`язаний з виробництвом, то наявні правові підстави для покладення на АК «Українська залізниця» обов`язку з відшкодування позивачу, як сину загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві працівника відповідача, завданої моральної шкоди із підстав, визначених статтею 1168 ЦК України. Повнолітній син, який навчається, має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті батька на виробництві, оскільки він є членом сім`ї потерпілого і його право на відшкодування шкоди не залежить від його непрацездатності або утримання померлим батьком, а ґрунтується на родинному зв`язку та заподіянні моральних страждань. При цьому слід зазначити, що порушення вимог законодавства про охорону праці з боку [PERSON] не може бути підставою для відмови у задоволенні позову його рідних про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві, оскільки такі дії загиблого підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної шкоди. Окрім цього, комісією з розслідування нещасного випадку встановлено вину начальника цеху при настанні даного нещасного випадку. В результаті смерті батька позивач зазнав значних душевних та психологічних страждань, смерть батька призвела до зміни звичного ритму життя сина, який хоч і є повнолітнім, однак продовжує навчатись, позбавився опіки батька. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, тривалість душевних та психологічних страждань позивача, незворотність втрати батька, що привела до зміни способу його життя та до інших негативних наслідків у житті, факт наявності вини потерпілого від нещасного випадку, виходячи із засад розумності, пропорційності та справедливості, та вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 200 000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. При визначенні розміру відшкодування суд також врахував баланс інтересів сторін та з огляду на обставини цієї справи, й те, що обмеження позивача у виплаті компенсації моральної шкоди, завданої смертю близької людини, перед інтересами підприємства було б непропорційно легітимній меті. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК та те, що позов задоволено частково, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі вимог п. 2 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути 1514 грн судового збору пропорційно до задоволених вимог (200 000 * 15 140/ 2 000 000).

Outcome: partial