Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Позивач в особі представника адвоката Ремського Є.В. звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, в якій просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з його дідусем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] в житловому будинку [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинок з відповідними частинами господарських та побутових будівель та споруджень, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся [PERSON] , яка помер [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] в м.Первомайськ Миколаївської області помер дідусь позивача, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, на належне йому майно, що складалося з 2/3 частки житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель та споруджень, що знаходяться в [ADDRESS] . За життя, а саме 03 червня 2019 року [PERSON] склав заповіт у котрому розпорядився на випадок своєї смерті, що все його майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, він заповів [PERSON] , [INFO] . Син спадкодавця - [PERSON] (відповідач), заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав, оформляти спадщину після свого батька не бажає та не заперечує проти того, щоб спадщину оформив позивач. В травні 2025 року позивач звернувся до Першої Первомайської ДНК Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з метою прийняття спадщини після смерті дідуся, проте нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що він не зміг підтвердити факт постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті та тому що у нього відсутні оригінали правовстановлюючого документу на спадкове майно. На час відкриття спадщини позивач постійно проживав зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , доглядав свого дідуся, але не був зареєстрований за даною адресою, кріім того позивач здійснював поховання спадкодавця. Отже, позивач фактично прийняв спадщину після смерті свого дідуся, проте не може оформити спадщину, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючого документу на житловий будинок. Представник позивача зазначає, що 2/3 частки житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель та споруджень, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належали померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2005 року, із набранням чинності ЗУ"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень", органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати правовстановлюючих документів лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Тому отримати дублікат не померлу людину неможливо.Ухвалою суду від 07.07.2025 справу прийнято до розгляду, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання та витребувано з Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області. 10.07.2025 з Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області. Ухвалою суду від 25.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач та його представник не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не з`явилися, завчасно, а саме 23.07.2025 через канцелярію суду надав заяву в котрій просив проводити судове засідання без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серїі [NUMBER] . Померлий був батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . А відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Отже, померлий [PERSON] є дідусем позивача [PERSON] . Свідок [PERSON] зазаначив, що він більше як 30 років був сусідом померлого [PERSON] , у перед його смертю, приблизно за півтори року до цього до нього переїхав жити його онук - [PERSON] , по причині похилого віку та стану здоров`я дідусь почав потребувати стороннього догляду. Свідок [PERSON] зазначила, що була сусідкою [PERSON] більше як 35 років, та зазначила що в останнього був онук [PERSON] , часто відвідував дідуся, допомагав йому по господарству, привозив покупки, возив його по ліарням, а за рік чи півтора до смерті дідуся почав з ним постійно проживати, бо той став хворіти і потребував в постійному догляді.03.06.2019 [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне йому майно [PERSON] , [INFO] . 22.05.2025 приватний нотаріус Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Мороз Л.В. відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, з причини відсутності документу, що посвідчує право власності на майно, яке належить [PERSON] .. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2005 року [PERSON] на праві спадкування належало 2/3 частки житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель та споруджень, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про оцінку майна від 27.06.2025 ринкова вартість об`єкта оцінки - будинку за адресою: [ADDRESS] становить 1457199,92 грн. Відповідно до довідки про склад сім`ї видана головою квартального комітету № 54 від червня 2025 [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті з ним постійно проживав його внук [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2). Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 198/132/21, від 07 червня 2023 року у справі № 227/5018/21. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця отримати майно у спадок після смерті спадкодавця. Після смерті дідуся позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 5 ЦПК України встановлено виключне право кожної особи самостійно визначати найбільш ефективний спосіб захисту своїх прав, ніхто не вправі обмежувати будь-кого у вільному обранні способу захисту своїх прав. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд враховує, що позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у вчинені нотаріальних дій, що унеможливлює реалізацію ним своїх прав, у тому числі і на отримання свідоцтва про право на спадщину, тому її право є невизнаним і підлягає судовому захисту відповідно до ст.ст.5,19 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що у спадкоємця [PERSON] відсутня можливість отримати дублікат правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності [PERSON] на 2/3 будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2005 №2645), а тому єдиним способом захисту права на спадкове майно є визнання права власності на майно за рішенням суду. Відтак, можна зробити відповідний висновок, що вимоги позивача про визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель та споруджень, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цілком обґрунтовані нормами матеріального права, та є єдиним та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на вказаний житловий будинок є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 370, 372, 1221, 1226, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved