Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] через свого представника в порядку цивільного судочинства звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 3 % річних у сумі 8983,80 грн за період з 04.02.2021 по 31.12.2024, інфляційні втрати у сумі 48978,23 грн за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Оболонського районного м. Києва від 30.09.2013 у справі № 2/756/3833/13 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у розмірі 76650,00 грн та судовий збір у розмірі 766,50 грн. 05.02.2014 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2/756/3833/13, який було пред`явлено до виконання до ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві та відкрито виконавче провадження. Оскільки вказане рішення суду не виконувалося тривалий час [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат за період з лютого 2014 року по грудень 2020 року та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 24.01.2014 по 03.02.2021. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.09.2021, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29.07.2022, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3 % річних за період з 24.01.2014 по 03.02.2021 включно в розмірі 16386,30 грн та інфляційні втрати за період з лютого 2014 року по грудень 2020 року включно у розмірі 132 604,50 грн. Представник позивача зазначає, що рішення суду про стягнення грошових коштів не виконано, заборгованість не сплачена. У зв`язку з чим позивач уважає необхідним стягнути на свою користь інфляційні втрати за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 у розмірі 48978,23 грн та 3 % річних за період з 04.02.2021 по 31.12.2024 у розмірі 8983,80 грн. Рух справи Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2025 відкрито провадження по справі. 15.05.2025 представник відповідача - адвокат Якімова А.П. за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що сплив строк позовної давності. Також зазначила, що відповідач почав сплачувати заборгованість у виконавчому провадженні № [NUMBER] в рамках зведеного виконавчого провадження № [NUMBER] на користь [PERSON] 29.05.2025 представник позивача - адвокат Лінник М.А. за допомогою документа сформованого в системі «Електронний Суд» надав до суду відповідь на відзив. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. 13.06.2025 за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. 20.08.2025 за допомогою документа сформованого у системі «Електронний суд» представник відповідача надала до суду заяву про відкладення розгляду. З урахуванням того, що судом неодноразово за клопотанням представника відповідача відкладався розгляд справи (24.04.2025 та 16.06.2025), в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів, без участі представника відповідача. Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, суд прийшов до висновку, про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного м. Києва від 30.09.2013 у справі № 2/756/3833/13 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у розмірі 76650,00 грн та судовий збір у розмірі 766,50 грн 05.02.2014 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2/756/3822/13, що був пред`явлений до виконання до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві та постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Васильєвим С.С. 20.03.2014 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.09.2021, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29.07.2022, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3 % річних за період з 24.01.2014 по 03.02.2021 включно в розмірі 16386,30 грн та інфляційні втрати за період з лютого 2014 року по грудень 2020 року включно у розмірі 132 604,50 грн. Як вбачається з Інформації про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 04.02.2025, рішення відповідачем не виконано, заборгованість за договором позики не повернута. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов?язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен день місяця з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зоконодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % відсотка річних за весь час прострочення. У зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. У даній справі грошове зобов`язання, підтверджене заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.09.2013 у справі № 756/9788/13, відповідачем [PERSON] не виконано, таке прострочення є триваючим правопорушенням, а тому позивач має право на звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Аналіз змісту статей 256, 257 та 261 ЦК України в їх сукупності і взаємозв`язку дозволяє зробити висновок, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Як указала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таким чином, з огляду на вищевказані правові норми право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних мало б обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову. Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 ЦК України. Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначеністаттями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24.00 год 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Поряд із цим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022. Надалі Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що доводи відповідача щодо заявленого строку позовної давності необгрунтовані, а відтак позивач має право на стягнення з відповідача 3% річних у за період з 04.02.2021 по 31.12.2024 включно та інфляційних втрат за період з 01.01.2021 по 31.12.2024. Положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає правильним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 3 % річних у сумі 8983,80 грн за період з 04.02.2021 по 31.12.2024 включно та інфляційні втрати у сумі 48978,23 грн за період з 01.01.2021 по 31.12.2024. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст. 525, 526, 527, 625 ЦК України,

Outcome: approved