Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 8240,00 грн та судовий збір у сумі 2422,40 грн. В обґрунтування поданого позову вказує на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 15.01.2022 року укладено Кредитний договір (оферти) № 15.01.2022-100000892. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 4000.00 грн. строком на 42 дні. Надання кредитних коштів стверджується квитанцією від 15.01.2022 року Таким чином ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим, станом на 25.02.2022 р., утворилась заборгованість у сумі 8240,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000,00 грн., заборгованості по процентам у розмірі 4240,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Зважаючи на вищенаведене, ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 31.01.2024 року провадження в справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду, яка була направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотання про розгляд справи за участю сторін до суду не направив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але скерував до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 18.04.2024 позовні вимоги не визнав та пояснив, що він подав онлайн заявку на отримання кредиту, однак йому кошти на картковий рахунок не надходили. Вказав, що навпаки з його картки зникли кошти в сумі 2200 грн., але з цього приводу до правоохоронних органів не звертався. В подальшому відповідач у судове засідання не з`явився, але скерував до суду заяву від 26.05.2025, в якій просив розглянути справу в його відсутність та долучити виписку по його картковому рахунку з карткою реквізитів. Позов не визнав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового засідання 06.08.2025 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Судом установлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 15.01.2022 року укладено Кредитний договір № 15.01.2022-100000892 шляхом підписання позичальником пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки про надання кредиту. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у сумі 4000.00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 15.01.2022 р. (ID операції 1884982978, призначення платежу: видача за договором № 15.01.2022-100000892), строком на 42 дні. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Умовами вказаного вище договору визначені процентні ставки, а саме: ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту в разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову 03.01.2024 р., утворилась заборгованість у сумі 8240,00 грн, що складається із заборгованості по основному боргу в сумі 4000.00 грн., заборгованості по процентах у сумі 4240,00 грн., що підтверджено копією довідки-розрахунку, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується, крім іншого наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів інформацією з АТ «Ощадбанк», зокрема меморіальним ордером №1232973624 від 17.01.2022, з якої вбачається, що на рахунок, який відкритий на ім`я відповідача, було зараховано кошти в сумі 4000,00 грн. Надана відповідачем виписка по картковому рахунку не спростовує встановленого вище факту. Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Укладений між сторонами Кредитний договір, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та підпадає під правове регулювання Глави 71 ЦК України. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є загальнообов`язковим до виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Умовами Кредитного договору визначено графік платежів за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. Відповідачем 15.01.2022 р. електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 4000.00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору № 15.01.2022-100000892 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Згідно із ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» - електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. Ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Стаття 14 вищезазначеного закону передбачено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем ТОВ «Споживчий центр» у сумі 8240,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження під час розгляду справи, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved