Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених за рішеннями суду, та стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. В обґрунтування позову зазначила, що судовим рішенням від 17.03.2020 з відповідача стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Однак у відповідача змінився матеріальний стан, він є військовослужбовцем, що вважає є підставою для зміни способу стягнення з нього аліментів. Також просила стягнути з відповідача понесені неї витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн, докази підтвердження якої зобов`язалась надати після винесення судом рішення. Ухвалою від 10.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. У поданому адвокатом відповідача відзиві від 24.07.2025 зазначено, що [PERSON] не заперечує щодо зміни способу стягнення з нього аліментів на утримання сина, однак прийнятною вважає 1/6 частину його доходу з огляду на те, що має іншу сім`ю та ще одного малолітнього сина, на утримання яких сплачує аліменти. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Відповідно до ст.180 СК України, ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками вказаного обов`язку визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Положеннями СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (ст.ст.180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ст.185); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (ст.198).\~ Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. З матеріалів справи слідує, що з 25.02.2006 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 05.05.2020 рішенням суду був розірваний. За час шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , якого судом залишено на виховання із матір`ю і на утримання якого відповідач сплачує на користь позивача аліменти. Так, відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/83/20 від 17.03.2020 був змінений судовий наказ, винесений судом 20.02.2020, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття. У зв`язку з укладенням шлюбу 10.05.2025 позивач змінила прізвище з [PERSON] (яке було залишено судовим рішенням після розлучення з відповідачем) на [PERSON] . Кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05.02.20214 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. З огляну на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній грошовій сумі, на розмір аліментів у частці від заробітку батька (матері) та навпаки). При вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи справді змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Як на підставу для зміни способу стягнення аліментів, позивач послалася на працевлаштування відповідача, зокрема зазначила, що він перебуває на військовій службі, що підтверджується наданим відповідачем витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] №73 від 14.03.2025. З податкової декларації про майновий стан і доходи відповідача від 10.07.2025 та довідки про грошове забезпечення від 21.07.2025 слідує, що відповідачу з квітня 2025 року нараховується дохід у вигляді виплат військовослужбовцям, який за чотири місяці становить 73712,23 грн, тобто його матеріальний стан покращився, а тому доводи позивача щодо зміни його матеріального стану суд вважає слушними. Зазначена обставина є підставою для зміни розміру та способу аліментів. На обґрунтування завищеного позивачем розміру аліментів, які вона просила стягнути з відповідача, його адвокатом були долучені копії свідоцтв про укладення шлюбу з [PERSON] від 02.07.2022 та народження [INFO] сина [PERSON] , на утримання яких [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку на кожного з 17.03.2025 (судовий наказ №285/1428/25 від 31.03.2025 та виконавчий лист №285/1427/25 від 16.07.2025). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони і знівельовує можливість суду втручатися у їх взаємовідносини. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Посилання на факти, без їх доведення належними та допустимими доказами, не може бути підставою для задоволення заяви. З податкової декларації про майновий стан і доходи позивача від 10.07.2025 вбачається, що вона отримує заробітну плату в Звягельському ліцеї з ПВФП, розмір якої за 5 місяців становить 100747,04 грн. Втім, слід зазначити, що виховання дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Усі діти відповідача мають право на гідне та забезпечене життя, а їх батько, у свою чергу, який є людиною працездатного віку, зобов`язаний брати участь у забезпеченні їх благополуччя. Запропонований ним розмір аліментів в 1/6 частці від заробітку, на думку суду, позбавить його сина [PERSON] від першого шлюбу права та гідний рівень утримання, духовного та фізичного розвитку, при тому, що на утримання сина [PERSON] він сплачує аліменти в 1/4 частці від свого заробітку. Така дискримінація грубо порушить вимоги щодо захисту прав дитини як національного законодавства так і міжнародних договорів, що є недопустимим. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільної дитини сторін, враховуючи доходи обох батьків, суд приходить висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовних вимогах, тобто в 1/4 частині від усіх видів його доходу. Такий розмір буде реальним, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітнього [PERSON] і, найголовніше, не поставить жодного із синів відповідача у становище значно гірше один від одного. На думку суду, запропонований саме позивачем розмір аліментів відповідатиме як інтересам 12-річного хлопчика, так і інтересам платника та отримувача аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Додатково суд звертає увагу на долучені до позову медичні документи [PERSON] та довідку про його навчання, з приводу яких слід зазначити наступне. Розвиток дитини або її хвороба та пов`язані у зв`язку з цим витрати на неї, згідно ст.185 СК України, можуть бути додатковими витратами і надає позивачу право окремо звернутись до суду з відповідним позовом. Змінений розмір аліментів слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили. Збільшення аліментів може бути виправданим, якщо матеріальне становище платника аліментів (військовослужбовця) значно покращилось, наприклад, через збільшення грошового забезпечення. Останнє, в свою чергу, складається з різних видів виплат, включаючи основне грошове забезпечення, надбавки, премії та додаткові винагороди. Аліменти стягуються з усіх видів його грошового забезпечення. Деякі з цих виплат можуть бути нерегулярними або залежати від конкретних умов служби. Це може впливати на розмір аліментів та процес їх стягнення. Закон передбачає,\~що питання\~зміни розміру\~аліментів за\~певних умов\~може ініціювати\~як їх\~платник,\~так і\~стягувач і\~у разі зміни обставин, що стали підставою для ухвалення цього рішення, кожна зі сторін не позбавлена в майбутньому права звернутися до суду з позовом про зміни розміру аліментів. Питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу судом буде вирішено в порядку п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України у разі подання позивачем відповідної заяви. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved