Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

У квітні 2025 року позивач через свого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що між акціонерним товариством «Перший український міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2001962086301 від 01.09.2021 року, на підставі якого видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30\~000 грн., який пізніше було збільшено до 30\~000 гривень. При цьому, відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього станом на 04.02.2025 року утворилась заборгованість, а саме: по кредитному договору від 01.09.2021 року№2001962086301 46\~807 грн. 58 коп., з яких: 29 994 грн. 58 коп. заборгованість за кредитом; 16 813 грн. заборгованість процентами. На підставі вищевикладеного, посилаючись на умови кредитних договорів, банк просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по вищевказаним кредитним договорам у розмірі 46\~807 грн. 58 коп., та судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. Крім того, у поданому позові позивач також вказав, що у разі неявки відповідача в судове засідання просив справу слухати без його участі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи за адресою його зареєстрованого місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на сайті. Про причини своєї неявки суд не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом, а також відзиву. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1\~ ст.634 ЦК України,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.\~\~ З матеріалів справи убачається, що 01.09.2021 року\~відповідач звернувся\~до позивача\~із заявою\~№2001962086301\~про приєднання\~до Договору\~комплексного банківського\~обслуговування фізичних\~осіб відповідно\~до якої\~прийняла публічну\~пропозицію позивача\~на укладення\~договорукомплексного\~банківського обслуговування\~фізичних осіб \~й відповідно\~на підставі\~вказаної \~заяви \~видано кредитну\~картку з\~кредитним лімітом\~в сумі\~30\~000\~грн.,\~який пізніше\~було збільшено\~до 30\~000\~гривень(а.с.7-8). Таким чином, ураховуючи вищевказані вимоги закону, зокрема положення ст.634 ЦК України, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. При цьому, положеннями \~ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього\~Кодексу\~та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості [PERSON] перед позивачем за вказаним вище договором, відповідно до якого відповідач належним чином своїх зобов`язань не виконав та станом на 04.02.2025 року у нього утворилась заборгованість по кредитному договору від 01.09.2021 року №200196208630146\~807 грн. 58 коп., з яких: 29 994 грн. 58 коп. заборгованість за кредитом; 16 813 грн. заборгованість процентами (а.с.19-20 зворотня сторона). Крім\~\~того,\~\~на підтвердження своїх вимог, позивачем\~\~долучено\~\~до\~\~матеріалів\~\~справи виписку про\~\~рух\~\~коштів по особовому рахунку\~відповідача\~(а.с.20-24). Так, згідно ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2\~ ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1056-1 ЦК України\~передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини першої\~статті 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. \~ \~ \~ \~При цьому, положеннями ч. 2\~ст.\~77\~ЦПК України визначено,\~що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~обов`язок доказування в цивільному процесі покладається на сторони. Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування вказаного вище розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, а також будь-яких доказів які б ставили такий розрахунок під розумний сумнів, у зв`язку з чим суд приймає до уваги розмір заборгованості, який наведений у долученому до матеріалів справи позивачем розрахунку заборгованості, який відображає детальну інформацію щодо заборгованості, яка виникла у відповідача станом на 04.02.2025 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач надсилав відповідачу письмову вимогу (повідомлення) про усунення порушень, натомість відомості про належне реагування відповідача на вказану вимогу та усунення допущених порушень умов договору матеріали справи не містять (а.с.16). Згідно\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~\~ У відповідності до вимог\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач правомірно заявив вимоги про стягнення з відповідача вказаної вище заборгованості, яка підтверджена відповідним розрахунком заборгованості, а тому позов підлягає задовольнити. Крім того, відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 2 422 гривень 40 копійок. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved