Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить суд: - розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем, 18.05.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 92; - після розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] , залишити прізвище « [PERSON] »; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 968,96 гривень; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на правову допомогу в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень. Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що через несумісність характерів та у зв`язку з різними поглядами на життя між сторонами часто виникали непорозуміння та сварки. Загалом, на ґрунті відносин, що склались, позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги. Наразі сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та мають окремий бюджет, стосунки не підтримують, а отже шлюб фактично припинив своє існування та носить суто формальний характер. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу із відповідачем суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дитини, а тому просить не надавати строк на примирення та розірвати шлюб. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2025 відкрите провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 20.03.2025. Витребувані від Міністерства соціальної політики відомості про те, чи взятий на облік як внутрішньо переміщена особа [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), а також відомості щодо адреси фактичного місця проживання/перебування вказаної особи на теперішній час. У судове засідання 20.03.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 19.03.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Ільїчова С.Д. надійшла заява, у якій він просив провести судове засідання 20.03.2025 без участі представника позивача.Розгляд справи відкладений на 28.05.2025 у зв`язку з ненадходженням на адресу суду витребуваних ухвалою суду від 05.02.2025 відомостей. 20.03.2025 після призначеного часу судового засідання до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив суд розглядати справу без його участі, визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Судове засідання 28.05.2025 відкладене на 02.06.2025 у зв`язку із перебуванням головуючого судді на очному тренінгу для суддів місцевих загальних та адміністративних судів, згідно з Наказом Голови Приморського районного суду м. Одеси №20-вд/тм/с від 20.05.2025. У судове засідання 02.06.2025 сторони не з`явилися, про дату ,час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладений на 07.08.2025. У судове засідання 07.08.2025 сторони не з`явилися, про дату ,час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 07.08.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Ільїчова С.Д. надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій він просив суд провести судове засідання без участі позивача та її представника. 07.08.2025 до суду від відповідача надійшла заява, в якій він погодився з рішенням (висновком) судового засідання. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. 07.08.2025 на підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення і проголошення судового рішення до 18.08.2025. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 18.05.2013 зареєстрували шлюб, про що 18.05.2013 складений відповідний актовий запис № 92. Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 18.05.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від спільного шлюбу у позивача та відповідача [INFO] народилася дитина [PERSON] , про що 16.05.2023 складено відповідний актовий запис № 971 (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса, 16.05.2023). Позивачка [PERSON] виявила бажання розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 2-4 ст. 56 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановив суд, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач не звертався до суду із вимогами про надання часу на примирення та не подав відзив. Суд вважає, що бажання й право кожного із подружжя на розірвання шлюбу не може бути порушено. З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.05.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 92. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст. 114 СК України). Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 гривень суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18 зазначив: «При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18 зазначив: «При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. У додатковій постанові від 13.03.2024 у справі № 910/5724/23 Верховний Суд звернув увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17). З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та ТОВ «Центр правової допомоги Юрист 24» укладений договір №29112410 від 29.11.2024. Також між [PERSON] та адвокатом Ільїчовим С.Д. укладений Договір про надання правничої допомоги №29112410/12 від 02.12.2024. Представник позивача не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), які були виконані адвокатом. З акта приймання передачі наданих послуг №29112410 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги від 10.12.2024 вбачається такий перелік наданих юридичних послуг/правової допомоги, яку Виконавець надав, а Замовник прийняв: - написання позовної заяви; - представництво адвоката в суді. Суд звертає увагу, що представник позивача адвокат Ільїчов С.Д. жодного разу не був присутнім в судових засіданнях у цивільній справі №522/22623/24-Е. Справа про розірвання шлюбу є справою незначної складності, складення позовної заяви про розірвання шлюбу не потребує значних витрат часу, збирання доказів, дослідження правових позицій. Суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 гривень за написання позовоної заяви про розірвання шлюбу не відповідає критеріям розумності та співмірності. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрат на правничу допомогу в розмірі 1000,00 гривень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви про розірвання шлюбу до суду [PERSON] був сплачений судовий збір в розмірі 968,96 гривень, що підтверджується копією квитанції №0.0.4055910393.1 від 10.12.2024. Таким чином, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved