Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

16.06.2025 року позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в обґрунтування позову зазначивши наступне. Позивач у період з 01.11.2021 року по 28.02.2025 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , які у свою чергу належним чином не здійснювали оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 23559,16 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку, а також просить покласти на відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 гривень. Ухвалою судді від 20.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 08.07.2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, згідно якого проти позову відповідач заперечує, вказує на відсутність договору між сторонами, зазначає, що не мешкає за адресою реєстрації і послугами позивача на користується, просить застосувати позовну давність та змінити порядок стягнення заборгованості з солідарного на пропорційний. Інші відповідачі відзив на позов не подавали. 21.07.2025 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач не погоджується з відзивом на позовну заяву, вважає необґрунтованою заяву про застосування позовної давності, оскільки перебіг позовної давності зупинено на час карантину та на період воєнного стану в Україні. Також вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності обов`язку оплачувати комунальні послуги через непроживання у квартирі, оскільки відповідач не повідомляв позивача про тимчасову відсутність та не надавав документальних підтверджень. Інших заяв по суті справи не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився, з позовом надано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день та місце судового розгляду повідомлялись належним чином шляхом направлення повістки рекомендованою кореспонденцією на адресу зареєстрованого місця проживання. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 17.06.2025 року (а.с.23-26). Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За таких обставин, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг за вказаною у позові адресою. Згідно з довідкою Концерну «Міські теплові мережі» позивачем за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , в якій мешкають відповідачі, нараховано заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 28.02.2025 року у загальному розмірі 23\~559, 16 грн. (а.с. 12). На підтвердження зазначеного розміру заборгованості, яка заявлена до стягнення з відповідачів, позивачем надано відповідний розрахунок суми позову, згідно з яким за період з листопада 2021 року по лютий 2025 року включно нараховано за постачання теплової енергії - 22\~555, 16 грн., абонплату за теплову енергію- 894 грн., абонплату за гаряче водопостачання -110 грн., оплати відсутні, загальна сума заборгованості складає 23\~559, 16 грн. (а.с. 12-13). Відповідачем [PERSON] заявлено про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення заборгованості у розмірі 23559, 16 гривень, з тих підстав, що період, за який нараховано заборгованість, виходить за межі строку, встановленого Законом. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно положень ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно з яким, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені, зокрема, статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 року з 12.03.2020 року на всій території України встановлено карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ, востаннє Постановою КМУ від 25.04.2023 року № 383 строком до 30.06.2023 року. Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, який неодноразово продовжувався і на даний час триває. Позивач звернувся до суду з даним позовом 16.06.2025 року, про що свідчить вхідний штамп на першому аркуші позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що трирічний строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, по заявленим позивачем вимогам про стягнення заборгованості, яка виникла з листопада 2021 року, не сплинув, такий строк слід вважати зупиненим, отже заява відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню. Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. 02.10.2021 Концерн «МТМ» оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, який вважається укладеним з 01.11.2021 із відповідачами, оскільки співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладене, відповідачі несуть солідарний обов`язок щодо сплати заборгованості за надані позивачем послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] не надано доказів щодо звернення до Позивача з заявами про відсутність за місцем реєстрації, підтверджуючих документів про це відповідно до Закону, відповідачем не надавалось. Також відповідачем не надано доказів щодо звернень до Позивача з приводу неякісного надання послуги чи її відсутності. Враховуючи викладене, доводи відповідача [PERSON] , викладені у відзиві на позов, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із розрахунком позивача, розмір заборгованості за період з листопада 2021 року по лютий 2025 року включно становить 23559, 16 гривень, який в ході розгляду справи відповідачами не спростовано. Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим відповідачами послугам у квартирі за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2021 року по лютий 2025 року включно у розмірі 23559, 16 гривень суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 23559, 16 гривень відповідачами, які, як встановлено з матеріалів справи, зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] і відповідно до вищезазначених положень Закону є користувачами послуг позивача за даною адресою, не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачами було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача суми заборгованості у розмірі 23559, 16 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved