Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 15 січня 2025 року приблизно о 22 год. 00 хв., [PERSON] ,перебуваючи в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в ході конфлікту, який виник на грунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний, протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв у праву руку сокиру та обухом наніс один удар в область тім`яної ділянки голови позивача, внаслідок чого вона, відповідно до висновку експерта №05-9-01/20 від 27.01.2025 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин волосяної частини голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В той же день [PERSON] звернулася до Лисянського райвідділу поліції із заявою про нанесення їй тілесних ушкоджень. По даному факту була порушена кримінальна справа. Внаслідок нанесених позивачу тілесних ушкоджень громадянином [PERSON] у неї було виявлено струс головного мозку, забійна рубана рана волосяної частини голови, та позивач перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою № 193. Крім того, від завданого удару відповідачем, [PERSON] має рану на голові, яка ще до кінця не загоїлася. Зважаючи на те, що був завданий удар їй в голову, вона зазнала крім надзвичайно сильного фізичного болю, ще й емоційний біль та страх за своє життя. Було порушено нормальний спосіб життя, оскільки перебувала на стаціонарному лікуванні, була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, оскільки велося кримінальне провадження, потім судовий процес, що вимагало постійних контактів зі слідчим, допитів та постійного переживання і нагадування того, що сталося. Це потягнуло за собою звернення за правничою допомогою, яку позивач може отримувати як малозабезпечена особа в Звенигородському бюро правничої допомоги, що вимагало від неї додаткових зусиль на поїздки до м. Звенигородка для подачі документів на отримання такої допомоги, що потягнуло також і фінансові витрати на купівлю автобусних квитків. Також позивач зазначає, що їй це дається вкрай важко, оскільки має онкологічну невиліковну хворобу, яка вимагає постійного лікування, що підтверджується копією довіки МСЕК серії 12ААГ № 437658. З урахуванням вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 223 грн та моральну шкоду у розмірі 100000 грн. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 14.04.2025 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 02.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала та просила позов задовольнити у повному обсязі. Пояснила суду, що від отриманої травми голови вона крім матеріальної шкоди зазнала моральних страждань, оскільки має інвалідність внаслідок онкологічного захворювання, їй не можна хвилюватися. Проте, від фізичного болю вона зазнала також душевних страждань через злочинні дії відповідача, що виражалося також у страху за своє життя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що допускає, що його діями відносно позивача заподіяна матеріальна і моральна шкода. Просив суд врахувати, що має невеликі доходи, оскільки працює робітником на сезонних роботах у сільському господарстві та погоджується сплатити позивачу 2000 гривень у відшкодування заподіяної їй шкоди. Суд,\~вислухавши учасників\~процесу,дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 5 ЦПК України\~закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі фактичні обставини справи. Відповідач засуджений вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 03.03.2025 року за ч.2\~ст.125 КК України\~до покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. Згідно з вказаним вище вироком, [PERSON] , [INFO] близько 22 год. 00 хв., перебуваючи у будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в ході конфлікту із [PERSON] , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний, протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв у праву руку сокиру та обухом наніс один удар в область тім`яної ділянки голови потерпілої, внаслідок чого [PERSON] , відповідно до висновку експерта № 05-9-01/20 від 27.01.2025 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин волосяної частини голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Цивільний позов в рамках вказаного кримінального провадження не вирішувався. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла. Згідно з ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог ч.6\~ст.82 ЦПК України,\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею \~128 КПК України\~передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Пленум ВСУ роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.\~440,\~450 ЦК\~(ст.ст.1166,\~1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи». Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини. Водночас, потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка, відповідно до закону, зобов`язана відшкодувати шкоду. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на\~які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З аналізу наведених вимог закону суд приходить до висновку, що позивач повинен надати докази, як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому матеріальної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України, необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи (неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії); наявність шкоди (під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст.22 ЦК України); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілій, визначається, виходячи з оригіналів чеків: № 145145\~від 07.03.2025\~року,\~№ 164408\~від 07.03.2025\~року,\~№ 164552\~від 10.03.2025\~року,\~№ 145710\~від 10.03.2025\~року,\~№ 166051\~від 08.04.2025\~року долучених позивачем до позовної заяви, які свідчать про понесення останньою матеріальної шкоди. Відповідно до наданих чеків матеріальна шкода дорівнює 223 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Судом встановлено, що позивачу винними діями відповідача було завдано моральної шкоди, що не заперечував відповідач. За таких обставин відповідальність за завдану моральну шкоду є доведеною. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грошовими коштами. Як визначено ч. 3\~ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала шкоди, з урахуванням інших обставин, що мають значення для справи. На підставі викладеного, та враховуючи ступінь, глибину та тривалість моральних страждань, понесених позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Відшкодування моральної шкоди в даному розмірі на думку суду буде співмірним із спричиненою позивачу моральною шкодою, та відповідатиме принципам розумності і справедливості і не матиме наслідком збагачення позивача за рахунок відповідача. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду із позовними вимогами була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі\~1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial