Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє представник - адвокат Кок Юлія Іванівна, треті особи без самостійних вимог: Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства. В позовній заяві позивачка вказує, що з 2008 по 2010 роки вона перебувала у відносинах з [PERSON] та проживали разом, були фактичні повноцінні шлюбні стосунки, проте шлюб вони не укладали. Від цих відносин [INFO] позивачка народила сина [PERSON] , при реєстрації його народження, в графі «батько дитини», зазначила [PERSON] , так, як між ними не було укладено шлюбу і вона прийняла таке рішення. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про народження сина [PERSON] серії [NUMBER] ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00038433678 від 09.02.2024 року. З початком повномасштабного вторгнення росії в Україну, громадянин [PERSON] був мобілізований в Збройні Сили України, брав участь в обороні держави і [INFO] загинув. Зазначена обставина підтверджуються наданими на звернення [INFO] за вих. № 2953 від 05.06.2024 року: довідкою за вих. № 2954 від 05.06.2024 року про загибель [INFO] [PERSON] , [INFO] , в складі військової частини [NUMBER] , під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України; належним чином завіреною копією сповіщення сім`ї № 73 від 09 листопада 2023 року про загибель [INFO] солдата [PERSON] , [INFO] , в складі військової частини [NUMBER] під час виконання бойового завдання. Крім того, позивачка вказує, що [PERSON] доводиться рідним батьком неповнолітньому [PERSON] . Проте, враховуючи ті обставини, що відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України в свідоцтві про народження сина [PERSON] в графі «батько дитини», зазначено « [PERSON] », то для реалізації його спадкових прав після смерті [PERSON] немає можливості документального підтвердження їх родинного зв`язку. Тому, для реалізації спадкових прав [PERSON] та призначення в тому числі і йому одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця який доводиться батьком, необхідно встановлення факту батьківства [PERSON] , народженого [INFO] , за [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що вона зустрічалася із [PERSON] . На той час ні вона, ні [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не знаходилися. Вони проживали разом то у її батьків, то у мами [PERSON] . Після народження дитини, [PERSON] визнав сина. Однак, в їх відносини вмішала його сестра [PERSON] . Остання казала, що [PERSON] не є батьком дитини. Після того, як [PERSON] уклав офіційно шлюб, вони припинили спілкуватися. Крім того позивачка суду пояснила, що син повинен знати хто його батько. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник позивача також пояснив суду, що грошові кошти на оплату експертизи були надані матір`ю позивачки. Вартість експертизи склала 21 415,42 грн. Саме ця сума була сплачена позивачкою з банківській картки матері позивачки. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що її син [PERSON] разом із позивачкою не проживав та ніяких відносин не мав. Позивачка була просто сусідкою. В судовому засіданні представник відповідачів - адвокат Кок Ю.І. позов не визнала та пояснила, на протязі 14 років це питання ніхто не піднімав та не обговорував. Цей спір виник із-за бажання отримати грошову допомогу за загиблого військовослужбовця. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - адвокат Кірічок В.В. позов не визнав та пояснив, що вимоги позивачки обгрунтовані тільки матеріальним бажанням щодо отримання грошової компенсації за загиблого. Крім того, адвокат заперечував відносно стягнення грошових виплат за проведення експертизи, т.я. гроші були перераховані з картки іншої особи та не в тому обсязі, тобто, позивачка не понесла певних витрат. Третя особа без самостійних вимог Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надходили. Крім того, відповідачі повідомлялися про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Третя особа без самостійних вимог Міністерство оборони України в судове засідання не зявилися, надали заяву про слухання справи у їх відсутність. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухав пояснення позивача, думку представника позивача, пояснення відповідачки [PERSON] , думки представників відповідачів, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Так, ч.4 ст.263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив що є двоюрідним братом загиблого. [PERSON] дружив із позивачкою, але не проживав з нею, були тільки друзями. Брат проживав разом із батьками. Окремо він почав проживати, коли одружився із [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є рідною сестрою загиблого. Брат проживав разом із батьками. Позивачка з ними не проживала. Крім того, свідок пояснила суду, що брат ніколи нічого про дітей не казав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка - її донька. Крім того свідок пояснила, що на час проведення експертизи позивачка не мала грошей. Тоді вона надала доньці свою пенсійну банківську картку для сплати витрат по експертизі. Свідок просить суд вважати, що гроші сплачені позивачкою, та у разі задоволення позовних вимог, просить стягнути витрати саме на користь позивачки, оскільки позивачка має повернути їй кошти. На цей час донька повернула тільки 9000 грн. Свідок також пояснила, що донька проживає разом із нею. Допитана як свідок в судовому засіданні позивачка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] - її син. Разом із позивачкою він не проживав. Позивачка була просто сусідкою. При житті [PERSON] нічого та ніколи не казав про позивачку. Про сина - він також нічого не казав. В селі люди казали, що дитина схожа на [PERSON] . Також від людей їй стало відомо, що у неї є онук. Крім того свідок пояснила, що у 2008-2009 роках позивачка не знаходилася у відносинах з [PERSON] . Так, судом встановлено наступні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження громадянина [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 22.10.1988 року ВК Кисличуватської сільської ради, Томаківського району, Дніпропетровської області, батьками вказані наступні особи: [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 22.10.1988 року зроблено відповідний актовий запис № 27 (а.с.53). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.06.2008 року ВК Кисличуватської сільської ради, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянин [PERSON] помер [INFO] у віці 47 років, про що в Книзі реєстрації смертей 10.06.2008 року зроблено відповідний актовий запис № 11 (а.с.54). Згідно копії свідоцтва про народження громадянина [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 05.07.2010 року Кисличуватською сільською радою Томаківського району, Дніпропетровської області, батьками вказані наступні особи: [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 05.07.2010 року зроблено відповідний актовий запис № 8 (а.с.13). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00038433678 від 09.02.2023 року при реєстрації актового запису про народження громадянина [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с. 15). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.11.2014 року ВК Кисличуватської сільської ради, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянин [PERSON] , [INFO] , та громадянка [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 07.11.2014 року, про що 07.11.2014 року зроблено відповідний актовий запис № 9 (а.с.55). Згідно копії сповіщення сім`ї начальника [INFO] підполковника [PERSON] № 73 від 09.11.2023 року, останній сповіщає [PERSON] про те, що її чоловік - солдат [PERSON] , [INFO] , сапер відділення розгородження взводу розгородження військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу по мобілізації [INFO] , вірний військовій присязі, захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет України під час виконання бойового завдання загинув [INFO] у передмісті населеного пункту Кліщівка, Бахмутського району, Донецької області (а.с.12). Згідно копії довідки начальника [INFO] підполковника [PERSON] № 2954 від 05.06.2024 року солдат [PERSON] , [INFO] , в складі військової частини [NUMBER] загинув [INFO] під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України (а.с.11). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00047515978 від 17.10.2024 року громадянин [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 35 років, місцем смерті є с.Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області, причиною смерті є ушкодження внаслідок військових дій, спричинених іншими видами вибухів та уламків (а.с.80-81). Отже, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень, був проведений в порядку, передбаченому ст.135 СК України - за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини - за її вказівкою. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з частин 1 і 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, а підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. В той же час, статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду; заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу; заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини. Згідно із ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. У пунктах 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 89 ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. На виконання ухвали суду було проведено молекулярно-генетичну експертизу, за результатом якої надано Висновок експерта №97-МГ від 02.05.2025 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», з дослідженням: №1 - зразок букального епітелію громадянки [PERSON] , [INFO] №2 - зразок букального епітелію дитини [PERSON] , [INFO] ; № 3 - гістологічні препарати померлого громадянина [PERSON] . Згідно висновку експерта №97-МГ від 02.05.2025 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів виявлені алелі умовно батьківського (нематеринського) походження, які виявились у припустимого батька. Таким чином встановлено, що загиблий [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що загиблий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999999%. Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства. З врахуванням всього вищенаведеного, суд прийшов висновку, що заявник надала достатньо належних та допустимих доказів, які досліджені під час судового розгляду справи на обґрунтування її заяви, які в своїй сукупності дають можливість суду прийти до переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо встановлення факту батьківства. Крім того, відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи викладене а також приймаючи до уваги те, що суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про встановлення факту батьківства, суд вважає, що задоволенню також підлягають і похідні вимоги позивача щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, змінивши відомості про батька та прізвище і по-батькові дитини. Відповідно вимог ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.. В силу вимог частини 4 статті 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом зокрема, експерту, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок. Згідно із частиною 6 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах» оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або ініціативи суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну. У разі незгоди сторони (сторін) оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України. Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Частинами другою, третьою статті 102 ЦПК України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Частина перша статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону). Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права. Так, Ухвалою Томаківького районного суду Дніпропетровської області від 30.01.2025 року за клопотанням представника позивача у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради». Відповідно до наданої представником позивача копії договору про надання послуг від 21.04.2025 року «Замовник» [PERSON] зобов`язується сплатити «Виконавцю» Державній спеціалізованій установі «Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи» за генетичне дослідження складних біологічних об?єктів по договорам з юридичними і фізичними особами та генетичне дослідження по встановленню спірного батьківства за стандартною панеллю локусів по договорам з юридичними і фізичними особами. Вартість робіт складає 21415,42 грн. Відповідно до наданої представником позивача копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки 21.04.2025 року платник [PERSON] здійснила оплату послуг Бюро СМЕ в розмірі 21415, 42 грн. Відповідно до наданої представником позивача копії довідки ВК Томаківської селищної ради Кисличуватського старостинського округу Дніпропетровської області від 26.03.2025 року склад сім`ї власника будинку [ADDRESS] входять наступні особи: [PERSON] , [INFO] , - власник, [PERSON] , [INFO] , - дружина, [PERSON] , [INFO] , - дочка, [PERSON] , [INFO] , - онук. Таким чином, позивачка понесла певні витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 21415, 42 грн., які є документально підтвердженими. Крім того, суд приймає до уваги покази матері позивачки, яка пояснила, що її донька не мала коштів та оплату експертизи, та вона надала позивачці свою банківську картку з метою сплати витрат. Просить суд вважати здійснення сплати витрат саме позивачкою. Суд не може погодитися з думкою адвоката Кірічок В.В. відносно того, що вимоги представника позивача про стягнення судових витрат є новими позовними вимогами, т.я. ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, тобто з розглядом певних позовних вимог. Суд також не може погодитися з думкою адвоката Кірічок В.В. відносно того, що договір, укладений між позивачкою та Державною спеціалізованою установою «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» не може бути підставою про обов`язок сплати судових витрат, т.я. ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, суд вважає, що судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи у розумінні положень ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки у розмірі 10707 (десять тисяч сімсот сім) грн. 71 коп з кожної особи. Крім того, витрати по сплаті судового збору суд вважає за необхідне залишити за позивачкою, т.я. остання не порушує питання про відшкодування витрат у вигляді судового збору.

Outcome: approved