Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

представник позивача подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 44518,35 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 06 травня 2019 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит з лімітом кредитної лінії у розмірі 200000,00 гривень для особистих потреб, з фіксованою процентною ставкою 26,00% річних. АТ «Альфа Банк» повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредит, відповідач кредит отримав але свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, в результаті чого, станом на 20 вересня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 44518,35 гривень. 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 06 травня 2019 року. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 червня 2025 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, також просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, суд, враховуючи заяву представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501138969 від 06 травня 2019 року, між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено Угоду про надання кредиту № 501138969. В якості доказів позивач надав суду копії оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501138969 від 06 травня 2019 року, анкети-заяви, паспорту споживчого кредиту та графіку платежів, підписані відповідачем, за даними яких відповідачу безготівковим шляхом надано кредит у виді відновлювальної кредитної лінії на споживчі потреби з максимальним лімітом 200000,00 гривень, з фіксованою процентною ставкою 26,00% річних, зі строком кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до даних паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплачуючи щомісячно до 30 числа кожного місяця, не менше суми обов`язкового мінімального платежу у розмірі 5% від суми заборгованості, мінімум 50 гривень, та зобов`язався сплатити штраф у розмірі 100 гривень за прострочення внесення суми мінімального платежу. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 501138969 від 06 травня 2019 року станом на 20 вересня 2021 року складає 44518,35 гривень, з яких: - заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 38969,90 гривень; - неустойка (штраф) в розмірі 100,00 гривень; - заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 4635,61 гривень; - овердрафт (несанкціонована заборгованість) в розмірі 812,84 гривень. 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу № 3, відповідно до умов якого АТ «Альфа Банк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору. За даними виписки з Додатку до Договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 501138969 від 06 травня 2019 року у розмірі 44518,35 гривень. Згідно платіжного доручення № 559 від 20 вересня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» здійснено оплату АТ «Альфа Банк» за право вимоги згідно договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року в розмірі 12844800,00 гривень. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від АТ «Альфа Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Крім того, презумпція правомірності договору факторингу, передбачена статтею 204 ЦК України, також не спростована. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 501138969 від 06 травня 2019 року, тому суд вважає що сума заборгованості в загальному розмірі 44518,35 гривень підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі, при цьому виходить з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» не повернуті, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором № 501138969 від 06 травня 2019 року у добровільному порядку, відповідач з умовами договору ознайомлений, підписав договір, а беззаперечних доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції № 2326 від 20 травня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 4928 від 01 жовтня 2024 року, договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року, акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 15 липня 2024 року, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200,00 гривень згідно

Outcome: approved