Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Ничик А.В. звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 27 лютого 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №254. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось через різні характери та погляди на життя, через що часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Шлюб існує формально, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбних стосунків. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року позовну заяву передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю. 02 грудня 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до Солом`янського районного суду м. Києва. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03 грудня 2024 року для розгляду визначено суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року було зупинено провадження у справі та надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення тривалістю у два місяці, тобто до 10 квітня 2025 року. Ухвалою від 11 квітня 2025 року було поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 05 травня 2025 року було зупинено провадження у справі та надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення тривалістю у три місяці, тобто до 05 серпня 2025 року. Відповідно до ухвали суду від 05 серпня 2025 року поновлено провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, однак її представник подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, 06 серпня 2025 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що проти розірвання шлюбу заперечує та просить надати подружжю строк для примирення тривалістю три місяці для вирішення питання місця проживання дітей та поділу майна подружжя. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заяву відповідача про визнання позову, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 лютого 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №254, про що було видано свідоцтво серії [NUMBER] від 27 лютого 2013 року. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 вересня 2013 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 серпня 2016 року. Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом про розірвання шлюбу, вказала, що спільне життя подружжя не склалось, подальше спільне проживання та збереження шлюбу між ними неможливе та суперечить інтересам позивача. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу та просив надати строк для примирення тривалістю три місяці. Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком, відповідна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд від 30 травня 2019 року у справі № 442/6319/16-ц. Судом ухвалами від 10 лютого 2025 року та від 05 травня 2025 року сторонам двічі було надано строк для примирення, однак примирення сторін не відбулось. Враховуючи те, що надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком, та те, що заходи для примирення подружжя, вжиті судом, не дали результатів, суд не вбачає підстав для повторного надання строку для примирення. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1211,20 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved