Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним цивільним позовом, в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що 06 грудня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 01 березня 2024 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони не проживають разом. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, тому просить шлюб розірвати. Відповідач не надає їй жодної допомоги на утримання дітей. 16 червня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи без присутності позивачки та її представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, був повідомлений належним чином. Враховуючи викладене, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 06 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Гірської міської ради м. Первомайська Луганської області, актовий запис № 38, дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9 оберт, 10). Спільне життя сторін не склалося, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, не мають спільного сімейного бюджету. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновлювати подружні відносини сторони не бажають, позивачка підтримала позов, розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і дітей, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного: Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що звернення позивачки з позовом для вирішення питання про стягнення аліментів у судовому порядку жодним чином не порушує права відповідача, розмір аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача на утримання двох дітей, заявлений у позовних вимогах, є поміркованим та обгрунтованим, оскільки він повинен бути достатнім для забезпечення потреб дітей та відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, тож позовні вимоги є законними та такими, що у повній мірі відповідають правам та інтересам малолітніх дітей. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved