Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

03.01.2025 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 275930, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позов мотивовано тим, що у 2022 році позивач познайомилась із відповідачем. З самого початку знайомства відповідач розповідав, що багато заробляє на кріптовалюті та постійно демонстрував наявність у нього грошей. Відповідач неодноразово пропунував позичити йому гроші під великі відсоткі, мотивуючи це тим, що він буде використовувати ці гроші для заробітку на різниці курсів кріптовалюті та швидко поверне гроші.Через деякий час позивач погодилась на пропозицію відповідача та перерахувала кошти на рахунов відповідача. Загалом протягом 2023 року позивач перерахувала відповідачу 275930, 00 грн. Протягом 2024 року відповідач пояснював, що потрібно трохи почекати, а через деякий час відповідач взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки та змінив номер телефону. Станом на дату подачі позову, відповідач вказані кошти не повернув. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2025 року у справі здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав в понвому обсязі та просив задовольнити. Відповідач та його представник в судове засіданн не з`явились, хоча належним чином повідомлялись, засобами відеоконференц зв`язку не вийшли. Представник відповідача [PERSON] подав до електронного суду клопотання про відкладення судового засідання. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. У рішенні по справі «Цихановський проти України» ( № 3572/03, від 06 вересня 2007 року) ЄСПЛ зазначено: «саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні». Отже, з врахуванням обізнаності відповідача та його представника про перебування в провадженні суду даної справи та дати призначення судового засідання, невжиття ними дій щодо ознайомлення з матеріалами справи, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та запобігання їх порушення, суд дійшов висновку, про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. З копій платіжних інструкцій: Р24А2034737234D3069 від 04.12.2023 року, Р24А2052521276D8012 від 08.12.2023 року, Р24А2043918744D1300 від 06.12.2023 року, Р24А2052518314D4659 від 08.12.2023 року, Р24А2500068296D6877 від 23.03.2024 року, Р24А2043916724D4220 від 06.12.2023 року, Р24А2034706594D4964 від 04.12.2023 року, вбачається, що позивачем здійснено переказ коштів на загальну суму 257930, 00 грн. на рахунок отрмувача [PERSON] [NUMBER] . Як убачається з матеріалів справи, стверджено позивачем та не спростовано відповідачем, не було укладено договору позики, а між сторонами існувала лише усна домовленість про те, що відповідач поверне кошти після та кошти зароблені на різниці курсу. За статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. З наведених норм вбачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати (повернення) спірної суми грошових коштів на користь позивача. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що за таких обставин, позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах 1, 2 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору, понесені позивачем при подачі позову до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved