Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] у Валківському районі Харківської області, автошлях «Київ Харків» помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,3834 га, кадастровий номер 5923886300:04:002:0673 та земельна ділянка площею 2,5694 га, кадастровий номер 5923886300:04:002:0007, що розташовані на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно після смерті [PERSON] вона не може, у зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, позивач просить визнати за нею право власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування за законом, а судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача [PERSON] адвокат Сопова В.С. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] адвокат Матішинець В.В. в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що [PERSON] не є у даній справі належним відповідачем, оскільки він не є спадкоємцем померлого [PERSON] , а його право власності на спірні земельні ділянки було припинено з дня набрання законної сили постановою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Підтверджується матеріалами справи те, що [PERSON] , позивач у справі, є дочкою та спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у Валківському районі Харківської області, автошлях «Київ Харків» (а.с.9-14). Відповідно до акту від 19 листопада 2019 року, складеного сусідами на підтвердження того, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована та постійно проживає [PERSON] , разом із нею в період з квітня 1998 року по грудень 1998 року постійно фактично проживав, але не був зареєстрований за вищевказаною адресою її батько [PERSON] (а.с.15). На підставі заяви [PERSON] відбулась реєстрація спадкової справи № 125/2021 після смерті [PERSON] (а.с. 26, 181). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 30 вересня 2021 року заповіт від імені [PERSON] не укладався (а.с.191-194). Згідно з копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 024747 від 15 грудня 1999 року, виданого на підставі рішення VII сесії 23 скликання Новослобідської сільської Ради народних депутатів від 11 листопада 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 300 власником земельних ділянок площею 0,383 га та 2,569 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області є [PERSON] (а.с.16). Постановою державного нотаріуса Путивльської районної державної нотаріальної контори Нахабенко О.А. від 4 листопада 2021 року представнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно у зв`язку з розбіжностями у правовстановлюючому документі на спадкове майно та державною реєстрацією права власності на нерухоме майно (а.с.37). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 жовтня 2023 року, на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2017 року у справі № 584/910/17 власником земельної ділянки площею 0,3834 га, кадастровий номер 5923886300:04:002:0673, що розташована на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, значиться [PERSON] , 3 квітня 2018 року зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди від 2 квітня 2018 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] (а.с.35). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 жовтня 2023 року, на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2017 року у справі № 584/910/17 власником земельної ділянки площею 2,5694 га, кадастровий номер 5923886300:04:002:0007, що розташована на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, значиться [PERSON] , 3 квітня 2018 року зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди від 2 квітня 2018 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] (а.с.36). Постановою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року по справі № 584/910/17 рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2017 року скасовано та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено (а.с.28-30). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в той час як стаття 16 ЦК України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, є визнання права. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідачами у даній категорії справ, є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" звернення з позовом до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21). В силу положень ст. 51 ЦПК України залучення до участі у справі співвідповідача чи заміна неналежного відповідача можливе лише за клопотанням позивача. Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19). Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц). Станом на день звернення до суду з даним позовом, а саме 24 листопада 2023 року, відповідач [PERSON] вже не був власником спірних земельних ділянок, зважаючи на те, що постанова Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року по справі № 584/910/17, якою рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2017 року скасовано та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено, набрала законної сили 21 грудня 2021 року. Постановою державного нотаріуса Путивльської районної державної нотаріальної контори Нахабенко О.А. від 4 листопада 2021 року представнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно у зв`язку з розбіжностями у правовстановлюючому документі на спадкове майно та державною реєстрацією права власності на нерухоме майно (а.с.37). Слід зазначити, що у правовстановлюючому документі на спадкове майно -Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 024747 від 15 грудня 1999 року, виданому на підставі рішення VII сесії 23 скликання Новослобідської сільської Ради народних депутатів від 11 листопада 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 300 зазначено, що власником земельних ділянок площею 0,383 га та 2,569 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області є [PERSON] (а.с.16). В той же час, у копії повторного свідоцтва про смерть прізвище, ім`я та по батькові батька позивача вказано « [PERSON] » (а.с.14). Тобто, прізвище особи, яке зазначене у правовстановлюючому документі на спадкове майно, відрізняється від прізвища батька позивача, зазначеному у свідоцтві про смерть. Як вбачається із Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Шелудченко В.Ю. від 21 червня 2022 року № 63933464, вказаним рішенням було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, кадастровий номер земельної ділянки: 5923886300:04:002:0007, за суб`єктом: [PERSON] , податковий номер/серія, номер паспорта/ [NUMBER] / [NUMBER] / (а.с. 246). Згідно п. 9 частини 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. При цьому, слід зазначити, що постановою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року по справі № 584/910/17, рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2017 року було скасовано, у зв`язку з чим в силу вимог ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідні речові права, зареєстровані на підставі вказаного судового рішення, є припиненими. В той же час, Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Шелудченко В.Ю. від 21 червня 2022 року № 63933464, позивачем не оспорюється, хоча про право оскарження цього рішення заявникові було роз`яснено реєстратором. Таким, чином, зважаючи на те, що [PERSON] та ФОП [PERSON] не відносяться до кола спадкоємців померлого [PERSON] , які прийняли спадщину, не є органами місцевого самоврядування, тому вони не являються належними відповідачами по даній справі в частині вимог про визнання права власності на спірні земельні ділянки, тому заявлений до них в цій частині позов є необгрунтованим та задоволенню не підлягає. Зважаючи на те, що вимога позивача про визнання права власності на спірні земельні ділянки задоволенню не підлягає, тому не підлягає й задоволенню вимога про витребування вказаних земельних ділянок у відповідачів, зважаючи на те, що право власності позивача на ці ділянки не встановлено.

Outcome: dismissed