Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що із 29 вересня 2007 року позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . За час їх спільного проживання у сторін народилися доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя між сторонами не склалося через відсутність порозуміння, любові та поваги між ними, які притаманні сім`ї. Вказує, що у відповідачки власні погляди на життя, будь-яких дій, які б свідчили про її бажання повернутись до сім`ї немає, шлюб між ними носить лише формальний характер. З лютого 2025 року сторони проживають окремо. Збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, примирення між сторонами неможливе. Враховуючи викладене, просить шлюб між сторонами розірвати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, направили на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги позивач та його представник підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] після надання сторонам строку на примирення проти розірвання шлюбу не заперечувала, про що надала суду заяву та просила розгляд справи проводити без її участі. Дошлюбне прізвище просила не відновлювати. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~представника позивача адвоката Сацика В.О., що діє в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2007 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). Від спільного проживання подружжя має спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 12). Сторони разом не проживають та шлюбних відносин не підтримують. Міри, прийняті судом для примирення сторін, результатів не дали. Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 12 червня 2025 року з метою збереження сім`ї сторонам було надано строк для примирення терміном два місяці. Після закінчення вказаного терміну для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, що свідчить про недосягнення сторонами примирення. З огляду на викладене, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам одного з подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач просила не відновлювати їй дошлюбне прізвище - « [PERSON] », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з відповідачем.

Outcome: approved