Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 10.09.2024 [PERSON] через свого представника - адвоката Підопригору Р. Б. звернувся до Шепетівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , третя особа Михайлюцька сільська рада про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що позивач перебував у шлюбі з відповідачкою, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З липня 2021 року відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, не проявляє батьківської уваги та турботи, не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги. Після розірвання шлюбу в 2021 році відповідачка виїхала до Російської Федерації та до теперішнього часу не повернулася. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач проходить військову службу у ВСУ, тому наразі дитина проживає у бабусі [PERSON] в с. Романів Шепетівського району Хмельницької області. 2. Рух справи Ухвалою суду від 5 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону [PERSON] з 01.04.2021 по теперішній час. 25.12.2024 до суду надійшла відповідь з Державної прикордонної служби. Ухвалою суду від 20 січня 2025 рокузакрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, викликано свідків [PERSON] , [PERSON] . 3. Аргументи учасників справи Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Підопригора Р. Б. в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідачка в 2021 році виїхала до Росії, де має новий шлюб, з цього часу до дитини не приїжджає, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги не надає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи Михайлюцької сільської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що навчається в Вінницькому фаховому коледжі будівництва, архітектури та дизайну на ІІ курсі, мати [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачем поїхала на заробітки за кордон та з цього часу не спілкується з нею, не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги, все це робить батько, який навіть переїхав до Вінниці, де вона навчалася, щоб мати змогу її підтримувати, наразі він проходить військову службу, тому вона проживає разом із бабусею [PERSON] . 4. Фактичні обставини, встановлені судом Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 02.12.2008, актовий запис № 28. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28.05.2021 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України № 19-88955/18/24 від 24.12.2024 [PERSON] 10.06.2021 виїхала в Російську Федерацію та назад не поверталася. Позивач є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] від 13.06.2024. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що [PERSON] проживає разом із батьком, навчається у Вінницькому коледжі будівництва, архітектури та дизайну, її мати [PERSON] після розлучення в 2021 році виїхала на заробітки за кордон та з цього часу зв`язків з дитиною не підтримує, не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги; дитина перебуває на утриманні батька. Згідно з висновком Михайлюцької сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету № 31 від 28.08.2024, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , оскільки відповідачка свідомо обрала такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, вона періодично по даний час телефонує [PERSON] , знає, в якій ситуації находиться донька, має можливість відвідати дитину, надавати їй допомогу та підтримку, проте уникає цього, що свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків. 5. Норми права, які застосував суд Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст. 9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини 1 статті 164 СК України). Відповідно до частини першої статті165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від: 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22, 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12, 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 , 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17. ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України"). У справі від 30 червня 2020року ЄСПЛ також наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 6. Висновки суду Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] протягом тривалого часу не здійснювала своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, не приділяла їй належної уваги, не здійснював догляд за нею, не забезпечувала усім необхідним для задоволення її потреб, проживає окремо від дитини, не цікавиться її життям, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, а також позицію дитини, яка просить позбавити відповідачку батьківських прав, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , що відповідає інтересам дитини. 7. Розподіл судових витрат Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем в сумі 1211,20 грн, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved