Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області у березні 2025 року від представника позивача Вишневської Олени Ігорівни через систему «Електронний суд» надійшла зазначена позовна заява, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Суперіум» просить стягнути із [PERSON] за кредитним договором від 06 січня 2022 року № 98567793000 заборгованість у розмірі 17 43,98 грн, 2 471,73 грн інфляційного збільшення та 618,02 грн 3% річних. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що заборгованість утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного з Акціонерним товариством «Укрсиббанк». Право вимоги до [PERSON] за цим кредитним договором має на підставі, укладеного з первісним кредитором Договору факторингу від 23 січня 2023 року № 254. Суд ухвалою від 21 квітня 2025 року відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішив проводити за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Встановив відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Копія ухвали від 21 квітня 2025 року направлена відповідачу на адресу реєстрації, однак конверт повернувся (№ 0610252600615) без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов такого висновку. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 1054 Цивільного процесуального кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України) Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 Цивільного кодексу України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 512 Цивільного кодексу України). Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Так, суд встановив, що 06 січня 2022 року [PERSON] звернувся до АТ «Укрсиббанк» із анкетою-заявкою на надання споживчого кредиту у розмірі 10 000 грн строком на 24 місяці на підставі, якої між сторонами був укладений Договір-Анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 98567793000 та відкритий поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті. На умовах тарифного плану «Картка для своїх» відповідач отримав платіжну картку [NUMBER] із кредитним лімітом 10 000 грн, строком дії ліміту кредитування з дати укладання договору по 20.01.2024. Між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» 23 січня 2024 року укладений Договір факторингу № 254, за умовами якого сторони домовились про відступлення права вимоги до боржників та їх оплату, зокрема за Договором від 06 січня 2022 року № 98567793000 (реєстр боржників) Як стверджує позивач, у зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконав грошові зобов`язання, виникла заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9 569,46 грн, заборгованості за відсотками - 8 374,52 грн. Крім того, позивач просить стягнути 2 471,73 грн інфляційного збільшення за період з 23.01.2024 по 17.03.2025 та 618,02 грн 3% річних, надаючи відповідні розрахунки. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин та оскільки на підставі зазначеного договору факторингу право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором відступлено на користь позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Суперіум» необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість у розмірі 17 943,98 грн, з яких: 9 569,46 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8 374,52 грн - заборгованість за відсотками. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору з відповідача стягуються пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 066 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial