Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

У березні 2025 року директор ТОВ «Коллект Центр» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами № 77539796 від 13.09.2021, № 103398876 від 04.09.2021 в розмірі 40 710,81 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 13.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір № 77539796, відповідно до умов якого відповідач отримала кредити в сумі 4 000 грн. 04.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 103519300, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 3 000 грн. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення відповідач не виконала. В подальшому від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал», а також від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» передано право вимоги до відповідачки за вказаними договорами. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 03.04.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 13.04.2025. 23.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позов в обґрунтування якого вказано про необґрунтованість вимог позову. Зазначено, що позов поданий поза межами строку позовної давності, вимоги не підлягають задоволенню. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. 29.04.2025 на адресу суду від представника позивача - [PERSON] , надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої вказано про зупинення перебігу позовної давності на строк дії карантину та воєнного стану. Просила задовольнити в повному обсязі позові вимоги. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності. 20.08.2025 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Мудрик А.І., надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача та її представника. Повторно просила відмовити у задоволенні позову. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 04.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено електронний договір про споживчий кредит № 103398876, шляхом подання відповідачем анкети-заяви на кредит та направлення позичальнику електронним повідомленням (SMS) одноразового ідентифікатора, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору. Відповідно до п. 1.1-1.4 договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 3 000 грн на 30 днів з 04.09.2021 по 04.10.2021, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом. Вказаним договором встановлені загальні витрати за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту), що складають 1 455 грн в грошовому виразі та 12,184% річних у відсотковому значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), а також включаючи складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору (п. 1.5 договору), орієнтовна загальна вартість кредиту складає 4 455 грн. Згідно із п. 1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту становить 330 грн, яка нараховується за ставкою 11% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом становлять 1 125 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Згідно із п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з довідкою ТОВ «Елаєнс» від 12.12.2024, підтверджено успішний переказ коштів згідно з договором № 1033988763 в розмірі 3 000 грн 04.09.2021 на картковий рахунок [NUMBER] . В матеріалах справи міститься анкета-заява на кредит № 1033988763 від 04.09.2021, паспорт споживчого кредиту № 1033988763, графік платежів за договором, довідка про ідентифікацію клієнта, відомості про щоденні нарахування та погашення за договором, розрахунок заборгованості. Крім того, 13.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 77539796, підписаного з електронним підписом одноразового ідентифікатора, відповідно до п. 2.1.-2.2. умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 4 000 грн на строк 30 днів із відповідною базовою процентною ставкою 1,99% в день. Відповідно до п.п. 5.2 договору позики позичальник стверджує, що ознайомився на сайті з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». 18.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору позики № 77539796, за умовами якої позику збільшено до 5 000 грн. ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти за кредитними договорами, що підтверджується відповідними довідками фінансової установи АТ «ФК «Фінекспрес» № КД-000010138/ТНПП від 12.02.2025 та № КД-000010140/ТНПП від 12.02.2025 про те, що 18.09.2021 та 14.09.2021 здійснено грошові перекази у сумі 1 000 грн та 4 000 грн на рахунок відповідача. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит, Правила надання грошових коштів у позику, довідка про ідентифікацію клієнта. 17.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 17/12-2021-62 (з урахуванням акта приймання-передачі та реєстру боржників), відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» належне йому право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 103398876 від 04.09.2021. 22.02.2022 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 22/02/2022 (з урахуванням актів приймання-передачі), відповідно до умов якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 77539796 від 13.09.2021. В подальшому, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» належне йому право вимоги до [PERSON] за вказаними кредитними договорами. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З матеріалів справи вбачається, що позичальник та відповідач узгодили істотні умови договору: розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому встановлюється воля останніх. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З матеріалів справи вбачається, що первісні кредитори свої зобов`язання за договорами виконали, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушила взяті зобов`язання, оскільки за нею рахується заборгованість: за договором № 77539796 від 13.09.2021 в розмірі 16 905,81 грн, в тому числі 4 999,85 грн - тіло кредиту, 11 905, 14 грн - проценти, 0,82 грн - 3% річних; за договором № 103398876 від 04.09.2021 в розмірі 23 805 грн, в тому числі 3 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20 475 грн - заборгованість за процентами, 330 грн - заборгованість за комісією. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 (№ 202/4494/16-ц). За умовами кредитного договору № 103398876 від 04.09.2021 передбачено надання кредиту в розмірі\~ 3 000 грн строком на 30 днів з 04.09.2021 по 04.10.2021. Отже позивач має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за вказаним договором за 30 днів, що виходячи із установленої в договорі процентної ставки (1,25% на день) становить 1 125 грн (3 000х1,25/100х30). Таким чином, розмір позовних вимог в частині вимог про стягнення тіла та відсотків по договору № 103398876 від 04.09.2021, що підлягають до задоволення становить 4 125 грн (3 000 + 1 125). Саме ця заборгованість по процентам та тілу кредиту має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Суд зауважує, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Така позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, до стягнення підлягає 3% річних у розмірі 0,82 грн. Позичальником за умовами договору передбачена також комісія за кредитним договором, яка становить 330 грн. Так, 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, тому в цій частині позов слід задовольнити. Слід зазначити, що комісія за умовами договору нарахована одноразово та її розмір чітко і зрозуміло передбачений пунктом 1.5.1 договору, що не міг не знати відповідач, укладаючи договір. За умовами договору позики № 77539796 від 13.09.2021 з урахуванням додаткової угоди передбачено надання кредиту в розмірі 4 000 грн строком на 30 днів з 13.09.2021 по 13.10.2021 та 1 000 грн з 18.09.2021 по 13.10.2021. Отже позивач має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за вказаним договором за 30 днів, що виходячи із установленої в договорі процентної ставки (1,99% на день) становить 2 388 грн (4 000х1,99/100х30), а також 497,50 грн (1 000х1,99/100х25). Таким чином, розмір позовних вимог в частині вимог про стягнення тіла та відсотків по договору № 77539796 від 13.09.2021, що підлягають до задоволення становить 7 885,50 грн (4 000 + 2 388 + 1 000 + 497,50). Саме ця заборгованість по процентам та тілу кредиту має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Суд відхиляє доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки такий строк продовжено на строк дії карантину на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (з 12.03.2020 по 30.06.2023) та на період дії воєнного стану в Україні на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, тобто в розмірі 734,23 грн (2 422,40 х 30,31%). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 13 000 грн., суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду відповідні документи, а саме: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги, укладений 01.07.2024 між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО; заявка на надання юридичної допомоги № 380 від 01.02.2025; витяг з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025. Так, із витягу з акту № 5 про надання юридичної допомоги вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» прийняло від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4 000 грн. (2 год.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 9 000 грн. (3 год.). Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Суд зауважує, що даний спір є спором незначної складності, оскільки спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, а постанови Верховного Суду містять висновки в схожих правовідносинах, тому суд вважає, що надання консультацій та підготовка процесуальних документів по даній цивільній справі не передбачала для адвокатського об`єднання дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а також значного часу для їх вивчення. Відтак, витрати позивача на загальну суму 13 000 грн не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку з наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу на суму 3 000 грн, зважаючи на незначну складність справи, ціну позову, обсяг та час наданої адвокатом правової допомоги у даній справі, частково задоволений позов, а також кількість подібних позовів.

Outcome: partial