Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

У квітні 2024 року позивачка звернулася із позовом до [PERSON] , у якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 2016 року проживала з відповідачем однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася дитина - [PERSON] , батьком дитини записаний відповідач. У 2019 році відповідач пішов з сім`ї, матеріально забезпечувати дитину та себе позивачка була змушена сама. З позовом про стягнення аліментів вона не зверталася, оскільки місцезнаходження відповідача їй не відоме. Відповідач забув про існування сина, не приділяє батьківської уваги дитині, не спілкується з сином, не приймає участі у його житті та вихованні, не цікавиться його розвитком та життям, тобто фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позивачка просить задовольнити її позов. Ухвалою суду від 08.01.2025 провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25.03.2025, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Позивачка подала заяву у якій просить про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Третя особа [PERSON] та представник органу опіки та піклування у засідання не з`явилися. Представник органу опіки та піклування, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій підтримав раніше наданий висновок щодо розв`язання спору. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Оцінюючи доводи позивача про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків суд враховує наступне. Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 29.01.2024, складеного службою у справах дітей Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, позивачка разом з сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільна, родина має доступ до основних комунальних послуг, в квартирі зроблено ремонт, обладнано сучасними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створено всі необхідні умови. З 2019 року мама самостійно утримує та забезпечує всім необхідним свого сина (а.с.15). Місце проживання позивачки та її сина зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.21,22). Як зазначено у виписці із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] дитина здорова; на прийоми до амбулаторії завжди проходить у супроводі матері; профогляди проходить вчасно ; мати додержується рекомендацій лікарів, вчасно приводить дитину на профілактичні щеплення. З батьком дитини протягом останніх 3 років сімейний лікар не спілкувалася (а.с.16). Син сторін станом на дату подання позову навчався у першому класі КЗ «Пономаренківський ліцей Роганської селищної ради Харківського району Харківської області. Адміністрація вказаного закладу повідомляє, що [PERSON] вихованням та навчанням сина не цікавиться, батьківські збори не відвідує, зовсім не підтримує контакт з учителем. [PERSON] , мати учня, приділяє увагу навчанню та вихованню дитини, систематично підтримує зв`язок з учителем (а.с.17,18). Позивачка [PERSON] працює керівником гуртка (вчитель трудового навчання) з 6 грудня 2019 року у КЗ «Харківський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою «Рятувальник»» Харківської обласної ради, позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.19,20). Наведені докази свідчать про те, що позивачка самостійно займається вихованням сина, а відповідач ухиляється від обов`язку виховувати її та від обов`язку матеріально утримувати дитину. 19.02.2024 Службою у справах дітей Виконавчого комітету Роганської селищної ради складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У поданому висновку зазначено, що батько дитини, [PERSON] , не відвідує дитину, вихованням та утриманням сина не займається і не бажає займатися, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його здоров`м, не виявляє інтересу до внутрішного світу сина, не забезпечує харчування та медичний догляд, лікування дитини, навіть не вітає з днем народження. Тому служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Як встановлено у ч.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Натомість висновок органу опіки та піклування містить мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, яким керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дитини, тому із зазначеним висновком суд погоджується. Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину. А зазначені у висновку органу опіки та піклування обставини свідчать про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку що позивачем доведено ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved