Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

03.04.2024 директор ТОВ «Коллект центр» Мостовенко О.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 29.11.2020 №0732187120/3 в рамках договору відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 у сумі 161139,87грн., а враховуючи принцип розумності просить стягнути 72059,88 грн. з яких: 5999,99 грн. заборгованості за тілом кредиту, 66059,89грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги. Також позивач просить стягнути з відповідача 3028грн. понесених судових витрат на сплату судового збору та 17000,00грн. витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.11.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0732187120/3 та отримання кредиту згідно Заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідно до умов договору позики відповідачу надано кредит в розмірі 6000,00 грн., на строк 20 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом. 11.02.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №11.02.2022, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за договором позики, у т.ч. за договором №0732187120/3, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за договором позики №0732187120/3, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Відповідач не повернув отримані кредитні кошти, що стало підставою для звернення з позовом до суду. Ухвалою суду від 04.04.2024 відкрито спрощене провадження по справі. 03.05.2024 Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення №487/3035/24, яким позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» задоволено у повному обсязі та стягнуто із [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором від 29.11.2020 №0732187120/3 в загальній сумі 72059,88 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00грн., та 10000,00грн. витрат на правничу допомогу. 23.05.2025 представник відповідачки [PERSON] - адвокат Захар`єва Я.В., звернулась до суду із заявою, в якій просила скасувати заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.05.2024, винесеного по цивільній справі за позовом ТОВ «Коллект центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 28.01.2025 представник позивача направив до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. 06.06.2025 ухвалою суду поновлено строк на подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення від 03.05.2025 у справі №487/3035/24 скасовано, призначено розгляд справи на 08.07.2025 о 09:10год. 09.06.2025 до суду від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Захар`єва Я.В. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача зазначає, що із змісту позову вбачається, що в якості доказу видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі позивачем надано квитанція за підписом ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Розрахунок боргу не є первинним документом та не підтверджує ні факт користування відповідачем кредитним лімітом, ні факт наявності заборгованості. Позивач мав додати до позову виписку по особовому рахунку та детальний розрахунок. На підставі яких суд був би спроможний самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості. Відповідач заперечує отримання кредитних коштів. Лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» не містить дані отримувача, призначення платежу, номер договору, рахунку на який зараховувались кошти. Долучений документ не є первинним документом, не містить даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Інфінанс» коштів на картковий рахунок, який належить саме відповідачу. В матеріалах справи відсутні докази верифікації банківської картки, на яку, начебто, здійснювалося перерахування коштів за договором. Відсутні докази договірних відносин між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Інфінанс» щодо переказу платежів. Розрахунок боргу відсутній. Позивачем неправомірно нараховано проценти бо необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовам, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нараховувати непропорційно велику суму компенсації. Заявлена позивачем сума боргу по процентам у розмірі 155139,88грн. не є співвмірною сумі кредиту у 6000,00грн., суперечить принципам розумності та справедливості, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника. Позивачем не надано доказів переходу права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Вимога про стягнення 17000,00грн. витрат на правову допомогу є необґрунтованою, оскільки справа є типовою, категорія справи є нескладною, витрати є неспівмірними зі складністю справи. 17.06.2025 до суду від керівника ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. надійшла відповідь на відзив. Представник позивача наголошує про перерахування відповідачу 6000,00грн. за квитанцією №73805451 від 29.11.2020, нарахування процентів здійснювалось за умовами договору та Правил, матеріали справи підтверджують перехід права вимоги від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал» та далі до позивача, наполягає на стягнення витрат на правову допомогу вказуючи про відсутність з боку відповідача обґрунтування не співмірності витрат із складністю справи. 08.07.2025 ухвалою суду відкладено судове засідання на 24.07.2025 та витребувано у АТ «Універсал банк» інформацію за платіжною карткою. 30.07.2025 до суду надійшла інформація за платіжною карткою витребувана у АТ «Універсал банк». В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлені судом про розгляд справи. Від сторін надійшли заяви про розгляд позову без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі приходить до наступного. Предметом позову у цій справі є майнова вимога стягнення кредитної заборгованості. Судом встановлено, що 29.11.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0732187120/3 та отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом відповідача (0z7v5f). Прийнявши пропозицію позивача укласти договір позики відповідач прийняв Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOMLoyal», затверджених наказом №14/1 від 18.08.2020 (далі Правила). Сторони погодили надання Відповідачу позику в розмірі 6000,00 грн. на строк 20 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка за умов належного виконання умов договору 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка за умов належного виконання умов договору 638,75%, максимальна річна відсоткова ставка 1277,5% за умови неналежного виконання умов договору. Відповідно до п.5.4 Правил після підпису електронного повідомлення позичальником, зазначене повідомлення надходить в інформаційно-телекомунікаційну систему товариства (позивача) та свідчить/повідомляє товариство про те, що позичальник надав згоду на пропозицію товариства щодо укладення електронного договору з позичальником. Після зазначених дій електронний договір між товариством та позичальником вважається укладеним і товариство здійснює дії передбачені умовами укладеного електронного договору щодо перерахування коштів позичальнику на його картковий рахунок, за реквізитами банківської платіжної картки, зазначеній в заявці. В заявці-анкеті на отримання кредиту [PERSON] вказала спосіб отримання кредиту на платіжну карту № [NUMBER] . 29.11.2020, за допомогою сервісу онлайн платежів «iPay.ua» ТОВ «Універсальні платіжні рішення» о 15:36год зарахувало на картку №537541…0043 - 6000,00грн., що підтверджується квитанцією №73805451 виданою ТОВ «ІНФІНАНС». Відповідно до п.6.1 Правил, проценти за користування поточною сумою фінансового кредиту нараховуються на суму фінансового кредиту з дня отримання включно та по день фактичного повернення включно. Сторони окремо погодили, що у випадку прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту у строк користування кредитом, обумовлений у договорі, проценти за користування кредитом нараховуються по дату фактичного повернення кредиту у повному обсязі виходячи з максимальної відсоткової ставки з урахуванням положень п.7.3 Правил. Отже, суд приходить до висновку, що сторони погодили нарахування відсотків в межах дії договору позики 3 роки. Також судом встановлено, що 11.02.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 11-02/2022, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за договором позики, у т.ч. за договором позики №0732187120/3, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] та підтверджується реєстром боржників від 11.02.2022 (п.303) на суму 91209,99грн. в т.ч. 5999,99грн. борг за тілом кредиту та 85210,00грн. борг за відсотками станом на 11.02.2022. Також, у свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за договором позики №0732187120/3, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] та підтверджується реєстром боржників від 10.03.2023 (п.28643) на суму 161139,87грн. в т.ч. 5999,99грн. борг за тілом кредиту та 155139,88грн. борг за відсотками станом на 10.03.2023. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). За правилами статей\~12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~та Законом України «Про електрону комерцію». Згідно ч. 1ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048\~ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст.639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями,підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Надані позивачем докази є належними, достатніми та допустимими, подані з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до положень національного стандарту щодо оформлення документів та ст.ст.83, 95 ЦПК України, а тому можуть бути прийняті судом до уваги, а протилежне було б ознакою надмірного формалізму з боку суду. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є логічним, послідовним та відповідає матеріалам справи, що підтверджує наявність заборгованості [PERSON] , за невиконання нею своїх зобов`язань. У випадку, якщо відповідач не погоджується із наданим розрахунком, останній повинен надати до суду контр-розрахунок та докази здійснення платежів на погашення кредитної заборгованості. Виходячи з викладеного, з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 29.11.2020 №0732187120/3 в загальній сумі 72059,88грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1 - ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивач просить стягнути з відповідача 17000 гривень витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Інтереси позивача представляє адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс». На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви договір №02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №41273 від 07.02.2024, АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4000 грн., підготовка пропозицій вартістю 1000грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000 грн., а всього на 17000 грн. Однак, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу, суд приймає до уваги норми ч.ч.4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 7000,00 грн.

Outcome: approved