Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] , в якій позивач просив стягнути на його користь з відповідача: заборгованість за кредитним договором № 22034000507082 від 28.04.2021 у розмірі 34431,78 грн; заборгованість за кредитним договором № 26206000490086 від 30.03.2021 у розмірі 16124,00 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані представником позивача адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною, яка діє на підставі ордеру (том 2 а.с.13). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 28.04.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладений кредитний договір № 22034000507082, та 30.03.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладений кредитний договір № 26206000490086. 28.03.2024, згідно з умовами договору факторингу № 28/03/24, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги на користь ТОВ «Цикл Фінанс» за кредитним договором № 22034000507082 від 28.04.2021 та за кредитним договором № 26206000490086 від 30.03.2021. Сума боргу перед новим кредитором за кредитним договором № 22034000507082 від 28.04.2021 становить 34431,78 грн, яка складається з: суми заборгованості по тілу кредиту - 17002,10 грн; заборгованості по відсоткам - 0,34 грн; заборгованості по комісії - 17429,34 грн. Сума боргу перед новим кредитором за кредитним договором № 26206000490086 від 30.03.2021 становить 16124,00 грн, яка складається з: суми заборгованості по тілу кредиту - 5000,00 грн; заборгованості по відсоткам - 0 грн; заборгованості по комісії - 11124,00 грн. 10.07.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (том 1 а.с.34). Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» адвокат Дорошенко М.А. у позовній заяві просила розглянути справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач (згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України) у судове засідання не з`явилася, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 12.08.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Суд установив, що 28.04.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладений кредитний договір № 22034000507082, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, оплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строки та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі. Сторони погодили такі істотні умови кредитного договору: сума кредиту становить 17694,80 грн, строк користування - 24 місяців; кінцева дата повернення кредиту - 28.04.2023. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 28.04.2021 по 27.11.2021 - 7% від суми кредиту, з 28.11.2021 по 27.05.2022 - 5,5% від суми кредиту, з 28.05.2022 по 27.11.2022 - 4% від суми кредиту, з 28.11.2022 по 28.04.2023 - 2,25% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у такому розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0% річних (п.1.1). Банк формує Графік платежів із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, оплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. (п.1.3). Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта: [NUMBER] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро» (п.1.4). Банк списує кошти з рахунку клієнта для погашення заборгованості за обов`язковим платежем у порядку договірного списання, відповідно до умов УДБО, в дату платежу, що визначена в Графіку платежів (п.2.2). Договір містить Графік платежів/розрахунок орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта та орієнтовної реальної річної процентної ставки за цим договором, згідно з яким, дата видачі кредиту - 28.04.2021 у розмірі 17694,80 грн, дата повернення кредиту - 28.04.2023, періодичність сплати кожен місяць 28 числа (том 1 а.с.8-10). Відповідач підписала кредитний договір особисто, з викладеними у кредитному договорі умовами кредитування погодилася без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого у договорі проставила свій підпис. Отримання відповідачем від АТ «Банк Кредит Дніпро» кредиту у розмірі 17694,80 грн підтверджується випискою по особовому рахунку [NUMBER] за період з 28.04.2021 по 27.03.2024. З цієї виписки суд вбачає, що відповідач вносила грошові кошти на часткове погашення кредитної заборгованості, відповідно до умов кредитного договору (том 1 а.с.14-71). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами на підтвердження наявності та розміру заборгованості та на підтвердження отримання відповідачем кредитної картки, оскільки здійснення наведених вище операцій по рахунку без кредитної картки є неможливим. [PERSON] належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення та у визначеному розмірі кредитних коштів (у суду відсутні докази протилежного). Згідно зі складеним АТ «Банк Кредит Дніпро» детальним розрахунком заборгованості, заборгованість за кредитним договором № 22034000507082 від 28.04.2021 станом на 27.03.2024 складає 34431,77 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 17002,10 грн, залишок прострочених відсотків - 0,33 грн, залишок прострочених комісій - 17429,34 грн (том 1 а.с.231-232). Також, 30.03.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладений договір № 26206000490086 про встановлення кредитного ліміту, відповідно до умов якого Банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку Клієнта № [NUMBER] , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Кредитне обслуговування рахунку здійснюється на таких умовах: максимальний ліміт кредитної лінії на дату укладення цього договору становить 200000,00 грн; строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Продовження строку дії кредитного ліміту може здійснюватися на необмежену кількість разів, якщо така умова передбачена в кредитному договорі, на той же строк на таких же умовах. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом 0,0001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 0,35% за кожен день (при сумі кредитного ліміту від 0 до 20000,00 грн); та на строкову заборгованість за кредитом - 0,2% за кожен день користування кредитом, на прострочену заборгованість за кредитом - 0,35% за кожен день (від суми кредитного ліміту від 20000,01 до 200000,00 грн). Щомісячна комісія за обслуговування картки у разі наявності кредитної заборгованості на кінець дня за кредитним лімітом більше 100 грн за кожен день користування кредитом визначається в залежності від суми ліміту кредитної лінії: з 100,01 по 5000,00 грн - 15 грн; з 5000,01 по 10000,00 грн - 25 грн; з 10000,01 по 15000,00 грн - 30 грн; з 15000,01 по 20000,00 грн - 40 грн.(том 2 а.с.11). Відповідач підписала договір про встановлення кредитного ліміту особисто, з викладеними у кредитному договорі умовами кредитування погодилася без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого у договорі проставила свій підпис. З наданої позивачем виписки по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 30.03.2021 по 27.04.2024 суд вбачає, що на виконання умов договору про встановлення кредитного ліміту, первісний кредитор АТ Банк «Кредит Дніпро» надав у користування відповідача кредитні кошти, перерахував кошти на рахунок (том 1 а.с.72-229). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами на підтвердження наявності та розміру заборгованості та на підтвердження отримання відповідачем кредитної картки, оскільки здійснення наведених вище операцій по рахунку без кредитної картки є неможливим. [PERSON] належним чином не виконала свої зобов`язання за договором про встановлення кредитного ліміту щодо своєчасного повернення та у визначеному розмірі кредитних коштів (у суду відсутні докази протилежного). Згідно зі складеним АТ «Банк Кредит Дніпро» детальним розрахунком заборгованості, заборгованість за договором № 26206000490086 про встановлення кредитного ліміту від 30.03.2021 станом на 27.03.2024 складає 16124,00 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 5000,00 грн, залишок прострочених комісій - 11124,00 грн (том 1 а.с.233-237). 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «Цикл Фінанс» (Фактор) укладений договір факторингу № 28/03/24, згідно з умовами якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитними договорами № 22034000507082 від 28.04.2021 та № 26206000490086 від 30.03.2021 щодо позичальника [PERSON] , що підтверджується копією договору факторингу, копією Акту приймання-передачі прав вимоги від 28.03.2024 за договором факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 (Додаток № 3), копією Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 28.03.2024 до договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 (Додаток № 2), копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 (Додаток № 1), копією платіжного доручення про сплату ТОВ «Цикл Фінанс» на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» грошових коштів згідно з договором факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 (том 1 а.с.230, 242-249, том 2 а.с.1,2,6). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». З наведеного вбачається, що дії Банку щодо встановлення у кредитному договорі комісії за обслуговування кредитної заборгованості та вимога про стягнення нарахованої комісії правомірні. Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України). Отже, суд встановив, що між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладені: кредитний договір № 22034000507082 від 28.04.2021 та договір № 26206000490086 про встановлення кредитного ліміту від 30.03.2021, позичальник [PERSON] отримала грошові кошти на погоджених нею умовах кредитування, проте свого обов`язку зі своєчасного та повного повернення кредитних коштів, сплати нарахованих процентів та комісій не виконала (у суду відсутні докази протилежного). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. У суду відсутні докази про те, що відповідач мала перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, належним чином не виконувала свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати відсотків та комісій у строки, визначені умовами укладених договорів. Кредит, проценти та комісії за його користування не сплатила у повному обсязі, порушивши умови кредитних договорів. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи принцип диспозитивності, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу. Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.1). Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн позивач надав копії таких документів: договору про надання правничої допомоги № 43453613 від 02.01.2025, укладеного між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А.; додаткової угоди № 22034000507082 від 06.06.2025 до договору про надання правничої допомоги № 43453613 від 02.01.2025, предметом якої є представництво та захист клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ; детального опису робіт (наданих послуг), та акту № 22034000507082 від 06.06.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, згідно з якими: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання консультацій - 1,5 години вартістю 2250,00 грн, складання позовної заяви, у тому числі попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат - 3 години вартістю 3000,00 грн, формування додатків до позовної заяви - 1 година вартістю 750,00 грн, а разом 6000,00 грн; платіжної інструкції про сплату ТОВ «Цикл Фінанс» на користь [PERSON] 6000,00 грн згідно Акту № 22034000507082 (а.с.238-241, 250, том 2 а.с.5). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявила. Водночас, оцінивши надані документи та доводи в обґрунтування суми заявлених витрат на правничу допомогу, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) - 5,5 годин, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зокрема, правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання консультацій - 1,5 години вартістю 2250,00 грн, оскільки справа є типовою, нескладною, не містить великого об`єму доказів та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутності представника позивача. У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved