Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в м. Самбір Львівської області у віці 59 років померла її матір [PERSON] , після смерті котрої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на право на земельну частку (пай) розміром 1,92 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у СВСГ «Прикарпаття» с. Сприня Самбірського району Львівської області. За життя померла [PERSON] заповіту не склала, а тому позивач будучи спадкоємцем майна матері за законом звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину; однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, так як відсутній правовстановлюючий документ на вищезгадане майно, крім того вищевказаний сертифікат належав [PERSON] , а мати позивача [PERSON] . Вважає, що при\~ формування списків власників земельних часток (паїв) була допущенна помилка у імені її матері, а саме в частині «по батькові» замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] », що і стало наслідком видачі Сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] . Згідно\~повідомлень виконавчого комітету Ралівської сільської ради, [PERSON] на території села Сприня Самбірського району Львівської області не проживала, відомості щодо [PERSON] в книгах обліку робочого часу та в книгах обліку трудового стажу в СВСГ «Прикарпаття» відсутні; натомість [PERSON] , 1934р.н., була членом СВСГ «Прикарпаття» с. Монастирець, має вироблені трудодні. У позивача не має можливості оформити право на спадкове майно в іншому порядку, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду; відтак просить судовим рішенням встановити факт належності правовстановлюючого документа та визнати за нею право на вказане спадкове майно. Позивач до суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити; представник відповідача Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області до суду не прибув, подав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Разом з тим згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Також відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами;належності правовстановлюючих документів особі, інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справ 320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що "у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з\~законом\~такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому\~закон\~у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів». Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Оскільки як установлено судом визнання представником відповідача позову не суперечить закону та із його звернення, а також із поданих позивачем даних не встановлено підстав, що порушують права, свободи чи інтереси інших осіб; позивач звернулася до суду із таким спором, бо іншого порядку переходу такого права немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі доказів, а тому такий позов слід задовольнити.

Outcome: approved