Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] просить встановити факт непроживання [PERSON] у домоволодінні, що в [ADDRESS] , разом із [PERSON] на день його смерті [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом є її мати (дружина спадкодавця) [PERSON] , вона [PERSON] (дочка спадкодавця) та її брат [PERSON] (син спадкодавця). Після укладення шлюбу з [PERSON] вона змінила дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а її мама, [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь доньки. Проте, її брат, [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, оскільки з 2019 року проживає за межами України, а саме в Республіці Польща. В домоволодіння її батька до [INFO] фактично проживали її батько, [PERSON] , мати [PERSON] , вона, дочка спадкодавця, та її діти: дочка [PERSON] і син [PERSON] . На момент смерті її батька [PERSON] вона та її мама, як спадкоємці першої черги за законом, проживали та були зареєстровані за однією з ним адресою, крім її брата [PERSON] , який хоча і був зареєстрований за тією ж адресою, але не проживав зі спадкодавцем, оскільки до відкриття спадщини виїхав за межі України. Встановлення факту не проживання її брата [PERSON] в домоволодінні спадкодавця [PERSON] на час його смерті має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на оформлення спадщини. Іншої можливості, крім як в судовому порядку, підтвердити даний факт вона не має. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник позивачки - адвокат Ільницький Я.І. в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав. Вказав, що оскільки відповідач з 2019 року не проживав разом з батьком, виїхавши на постійне місце проживання за межі України, не подав заяви про прийняття спадщини, а відтак являється таким, що спадщину не прийняв. Однак через його реєстрацію за однією адресою разом з покійним [PERSON] , [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкові права на все будинковолодіння, належне спадкодавцю, тому звернулася з даними позовом до суду. Просив позов задовольнити, а розгляд справи закінчувати у їх відсутності, про що подав письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, на адресу суду від його імені поступила заява, в якій він просив проводити розгляд даної позовної заяви за його відсутності, оскільки перебуває за межами України, в Республіці Польща, а також вказав, що позовні вимоги визнає повністю з підстав, викладених в позовній заяві, та не заперечує щодо їх задоволення. Суд звертає увагу, що хоч і відповідач зазначає про своє проживання в Польщі, однак долучає до заяви копію паспорта громадянина України та відправляє заяву саме з України, натомість будь-яких даних, які б підтверджували його місце проживання в іншій державі, матеріали справи не містять. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, на адресу суду скерувала заяву, в якій просила проводити розгляд даної позовної заяви за її відсутності, оскільки перебуває за межами України, а також вказала, що позовні вимоги визнає повністю з підстав, викладених в позовній заяві, та не заперечує щодо їх задоволення. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 25.02.2025, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження зі стадії підготовчого засідання, також постановив залучити до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] . 02 квітня 2025 року від представника позивачки поступила заява про закриття підготовчого судового засідання у їхній відсутності. Ухвалою від 03.04.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду. Вказаною ухвалою також задоволено клопотання позивачки про виклик свідка. 25 квітня 2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] поступила заява про розгляд справи за її відсутності, а 02.05.2025 від відповідача [PERSON] - заява про розгляд справи за його відсутності. 09.06.2025 на адресу суду з Долинської державної нотаріальної контори поступили матеріали спадкової справи №258/2023, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 04 серпня 2025 року від представника позивачки поступила заява про закінчення розгляду справи у їхній відсутності. Як визначено ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, встановлені судом: як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13), які 02.11.1985 уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.11.1985 (а.с.10). Про те, що відповідач [PERSON] , [INFO] , являється рідним братом позивачки, сином спадкодавця, свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.09.1996, де його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). [PERSON] 06.06.2015 уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] , на що вказує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2015 (а.с. 9). Тобто [PERSON] є дочкою [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть, номер звітного бланку: [NUMBER] , ПАНТОНЕ [NUMBER] , переклад якого здійснено з чеської мови на українську, в книзі реєстрації смертей відділу РАЦС Адміністрації міської частини м.Прага 3 в томі 18, рік 2023, сторінка/аркуш 84, порядковий номер 104 міститься запис про те, що [PERSON] помер [INFO] в м.Прага 3 (а.с. 11-12). З довідки Княжолуцького старостинського округу № 28 від 19.02.2025, виданої [PERSON] , [INFO] , встановлено про те, що згідно з погосподарської книги № 6 за 2016-2023 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок з господарськими будівлями належав її батьку, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та проживав за адесою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими спорудами по [ADDRESS] , виготовленого станом на 11.01.2024 на ім`я [PERSON] , домоволодіння за вказаною адресою складається з житлового будинку, загальною площею 89,1 кв.м, житловою 52,0 кв.м, допоміжною 37,1 кв.м (літ. А), стайні (літ. Б), стодоли (літ. В), сараю (літ. Г), вбиральні (літ. Д), криниці, воріт, огорожі, огорожі (№ 1, 2, 3, 4) (а.с.18-21). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74559976 від 01.11.2023, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , зареєстрована за №71489364 у спадковому реєстрі, номер у нотаріуса: 258/2023 (а.с. 17). Згідно з актом обстеження № 19 від 19.02.2025, який складений старостою Княжолуцького старостинського кругу [PERSON] за місцем проживання [PERSON] по [ADDRESS] , до складу сім`ї останньої входять [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - мама, [PERSON] , [INFO] - брат. При здійсненні обстеження за вказаною адресою встановлено, що зі слів [PERSON] , яка зареєстрована та проживає разом зі своєю сім`єю в даному господарстві, її брат [PERSON] , зареєстрований в даному господарстві, але фактично не проживає в ньому з 2019 року, проживає за кордоном (а.с. 16). В судовому засіданні свідок [PERSON] , племінниця сторін, підтвердила, що [PERSON] в 2019 році виїхав до Польщі на постійне місце проживання і більше не приїжджав додому. Батько сторін, [PERSON] , помер [INFO] у м.Празі Чеської Республіки. Позивачка з мамою привезли тіло [PERSON] в Україну і тут його поховали. Відповідач не приїжджав на похорон батька. [PERSON] зі своєю сім`єю проживала разом з батьком у його помешканні. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 71489364 (номер у нотаріуса 258/2023), відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , витребуваної на вимогу суду, дружина спадкодавця, мати позивачки, [PERSON] зверталась до державного нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дочки спадкодавця - [PERSON] (заява №607 від 01.11.2023 - а.с. 62). Маючи намір оформити спадщину, позивачка [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (заява №720 від 06.12.2023 а.с.75). Водночас даних про те, що [PERSON] , брат позивачки, звертався із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] чи про відмову від неї, матеріали справи не містять, як і відсутня інформація про його фактичне місце проживання. Натомість в спадковій справі наявна довідка Княжолуцького старостинського округу Калуського району Івано-Франківської області №216 від 11.09.2023, згідно з якою на день смерті [PERSON] в будинку за його місцем реєстрації - [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] [INFO] , - до дня смерті, [PERSON] - [INFO] , - дружина, [PERSON] - [INFO] - син, [PERSON] - [INFO] - дочка, [PERSON] - [INFO] - онук, [PERSON] - [INFO] - онучка. Заповіт від імені [PERSON] в Княжолуцькій сільській раді не посвідчувався (а.с. 67). Як вказала позивачка, на час смерті батька вона постійно проживала разом з ним за однією адресою, за місцем відкриття спадщини. Відповідач, її брат [PERSON] , також був зареєстрований з ними за однією адресою, однак з 2019 року там не проживав, оскільки виїхав з України до Республіки Польща. Встановлення факту не проживання її брата [PERSON] в домоволодінні спадкодавця [PERSON] на час його смерті має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на оформлення спадщини після смерті батька. Однак, в матеріалах спадкової справи відсутня постанова нотаріуса про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька - [PERSON] , як і не долучена така відмова до матеріалів даної справи. Між сторонами виник спір щодо проживання/непроживання відповідача разом зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті та наслідків, які такий факт породжує. Оцінка суду: суд, вивчивши подані заяви сторін, заслухавши пояснення свідка, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування позовної заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.\~1216-1218 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст.\~1268 ЦК України,\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1296 ЦК України,\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Статтею 315 ЦПК України\~визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Предметом позову у цій справі позивачка [PERSON] визначила вимоги про встановлення факту непроживання відповідача [PERSON] , її рідного брата, зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] . Виходячи зі змісту позову, позивачка фактично намагається довести своє право на спадкування всього майна спадкодавця, оскільки вона являється єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилалася на те, що вона є спадкоємицею першої черги після померлого батька [PERSON] , оскільки мати відмовилась від своєї частки у спадковому майні на її користь, а брат, [PERSON] , є таким, що не прийняв спадщину, оскільки не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та не проживав зі спадкодавцем на час його смерті, так як з 2019 року проживає за межами України, а відповідно не подавав і заяви про відмову від спадщини. З метою оформлення спадкових прав [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , однак відмови у видачі такого не надала, що унеможливлює встановити в чому полягає порушення її прав, за захистом яких вона звернулась. Крім того, закон визначає способи захисту цивільного права. Орієнтовний перелік судових способів захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою статті 16 ЦК України. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року, у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20). Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України, позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування. Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд. Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача. Предметом позову [PERSON] визначила вимогу про встановлення факту непроживання [PERSON] із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто неприйняття відповідачем спадщини після смерті батька. Отже, предметом заявленої вимоги є встановлення факту, що має юридичне значення, з метою належного оформлення позивачкою спадщини після смерті батька. Однак, як зазначено вище, [PERSON] фактично намагається довести те, що лише вона є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, після смерті батька. Ураховуючи викладене, заявлені в цій справі позовні вимоги про встановлення факту непроживання відповідача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не відповідають належному способу захисту. Суд звертає увагу на те, що ефективним способом захисту прав [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно, однак таких вимог остання не заявляла. За таких обставин відсутні підстави для застосування обраного позивачкою способу захисту, оскільки він не відновлює будь-яких порушених прав та інтересів позивачки і не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України. До подібних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20, від 02 квітня 2025 року у справі № 751/344/23, від 09 квітня 2025 року у справі № 305/2221/21. Факт, про який позивачка просить ухвалити рішення у цій справі щодо постійного непроживання відповідача зі спадкодавцем підлягає встановленню при розгляді позову про визнання права власності на спадщину у випадку відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18). Ураховуючи викладене,\~заявлені [PERSON] позовні вимоги про встановлення факту непроживання відповідача [PERSON] із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не відповідають належному способу захисту. Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про встановлення факту постійного непроживання за місцем реєстрації на день смерті спадкодавця, слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed