Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У червні\~2025\~року до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 21 липня 1995 року, між її чоловіком, [PERSON] , як покупцем та [PERSON] , яка діяла від свого ім`я та від ім`я [PERSON] , на підставі довіреності №2-5561 від 13 квітня 1995 року, посвідченої одинадцятою одеською державною нотаріальною конторою, та від імені неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , на підставі Рішення [INFO] , як продавцями, був укладений договір купівлі-продажу № 95/1320 на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу був укладений між ними як членами Одеської Універсальної Товарної Біржі "GIP, та був зареєстрований на вказаній біржі в день укладання в журналі реєстрації угод під № 95/1320 від 21.07.1995 р. відповідно до вимог встановленим ст. 15 Закону України Про Товарну біржу». Вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу № 95/1320 від 21 липня 1995 р., чоловік позивачки - [PERSON] , зареєстрував в ОМБТІ та РОН м. Одеси, про що був зроблений відповідний запис в реєстрову книгу 152пр - стор 40 - № 274 від 30.10.1995 року. Таким чином, [PERSON] , вважав що виконавши всі умови договору купівлі-продажу від 21 липня 1995 р., набув право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] є спадкоємцем першої черги за Законом. [PERSON] , 08.04.2025 року звернулася до Хаджибейської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини за законом до майна [PERSON] , внаслідок чого було заведено спадкова справа № 223/2025, проте їй було відмовлено листом № 2155/02-14 від 18.04.2025 року, в якому вказано що вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна, не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. Для вирішення цього питання позивачка вимушена звернутися до суду. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Ухвалою суду 23.06.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивачки - адвокат Грушевська Н.І. надала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Окрім того відповідачі про розгляд справи повідомлявся на офіційному веб-сайті суду. Відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду останні не подавали, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи за наявними у ній матеріалами. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі письмових матеріалів. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 21 липня 1995 року, між [PERSON] , як покупцем та [PERSON] , яка діяла від свого ім`я та від ім`я [PERSON] , на підставі довіреності №2-5561 від 13 квітня 1995 року, посвідченої одинадцятою одеською державною нотаріальною конторою, та від імені неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , на підставі Рішення [INFO] , як продавцями, був укладений договір купівлі-продажу № 95/1320 на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копія договору купівлі-продажу. Вказаний договір купівлі-продажу був укладений між ними як членами Одеської Універсальної Товарної Біржі "GIP, та був зареєстрований на вказаній біржі в день укладання в журналі реєстрації угод під № 95/1320 від 21.07.1995 р. відповідно до вимог встановленим ст. 15 Закону України Про Товарну біржу». Домовляючись про укладення договору купівлі-продажу № 95/1320 між сторонами були обумовлені усі істотні умови угоди, у тому числі вартість квартири, яку чоловік позивачки повністю передав відповідачам до укладання угоди. Крім іншого, продавець засвідчив факт належності їм вказаного нерухомого майна та надав оригінали правовстановлюючих документів, на підставі яких вони були власниками майна, а саме Свідоцтво про право особистої власності на житло, № [NUMBER] . від 24 березня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстрованого у ОМБТ1 м. Одеси 24.03.1995 року, під № 274, стор. 29. кн. 78 пр. Вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу № 95/1320 від 21 липня 1995 р., чоловік позивачки - [PERSON] , зареєстрував в ОМБТІ та РОН м. Одеси, про що був зроблений відповідний запис в реєстрову книгу 152пр - стор 40 - № 274 від 30.10.1995 року. Таким чином, [PERSON] , вважав що виконавши всі умови договору купівлі-продажу від 21 липня 1995 р., набув право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з 1957 серія [NUMBER] . [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] є спадкоємцем першої черги за Законом, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 26 серпня 2000 року, а/з 406 серія [NUMBER] . [PERSON] , 08.04.2025 року звернулася до Хаджибейської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини за законом до майна [PERSON] , внаслідок чого було заведено спадкова справа № 223/2025, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 80759643 від 08.04.2025 року. Державний нотаріус розглянувши наданий договір купівлі-продажу нерухомого майна № 95/1320 від 21 липня 1995 р., зареєстрований на Одеської Універсальної Товарної Біржі GIP, на квартиру під [ADDRESS] , надала позивачу листа № 2155/02-14 від 18.04.2025 року, в якому вказано що вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна, не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. В вищевказаному договорі в числі учасників правочину є особа яка діяла на підставі довіреності та неповнолітні діти, які не можуть бути членами біржі, тому згідно ст. 11 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов`язки (цивільна дієздатність) виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 15 ЗУ « Про товарну біржу », членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки укладений між [PERSON] та відповідачами правочин укладено правомочними на те особами, які досягли згоди за всіх істотних умов договору у встановленому законом порядку і у встановленій формі, що дає підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Outcome: approved