Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

16 квітня 2025 року засобами до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 05 вересня 2023 року [PERSON] уклала із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» електронний кредитний договір № 05.09.2023-100002243, відповідно до якого отримала кредит у сумі 6 000,00 грн строком на 38 днів, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 2,1% на день протягом всього строку, на який надається кредит. Надалі кредитний договір № 05.09.2023-100002243 було переоформлено шляхом укладення нового договору № 27.09.2023-010000008 від 27 вересня 2023 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 6 000,00 грн строком на 42 дні, зобов`язавшись повернути кредит до 07 листопада 2023 року та сплатити проценти. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало [PERSON] грошові кошти шляхом безготівкового переказу на її картковий рахунок. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, зокрема, не повернула кредит у сумі 6 000,00 грн та не сплатила проценти у сумі 5 292,00 грн. Просять стягнути з [PERSON] 11 292,00 грн заборгованості за кредитним договором № 27.09.2023-010000008 від 27 вересня 2023 року, а також сплачений судовий збір. Провадження у справі відкрито 18 квітня 2025 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 16 травня 2025 року. 02 травня 2025 року представник позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», Пархоменко М.А., звернулась до суду із заявою про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки 01 травня 2025 року відповідач сплатила на користь позивача всю суму заборгованості за кредитним договором. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 255 ЦПК України заявлено вимогу про повернення з державного бюджету судового збору, сплаченого ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» за звернення до суду із вказаним позовом (а.с. 40). Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про закриття провадження у справі та повернення судового збору у зв`язку з відсутністю предмета спору. Роз`яснено представникові позивача Пархоменко М.А., що у разі погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором у повному обсязі позивач має право відмовитися від позову на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України або залишити позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. При цьому визнано обов`язковою явку представника позивача у судове засідання для надання пояснень, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 16 червня 2025 року (а.с. 44-45). 16 червня 2025 року представник позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», Павленко Д.О., знову подав до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору (а.с. 55-56). У заяві знову наполягав на тому, що у справі відсутній предмет спору. Просив стягнути судовий збір з відповідача. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2025 року суд повторно відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про закриття провадження у справі та повернення судового збору у зв`язку з відсутністю предмета спору. Ухвалою повторно роз`яснено представникові позивача, що у разі погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором у повному обсязі позивач має право відмовитися від позову на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України або залишити позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України; запропоновано надати суду докази на підтвердження погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором (а.с. 60-61). 18 червня 2025 року на виконання ухвали суду від представника позивача надійшли копії двох платіжних інструкцій, які підтверджують сплату боргу за кредитним договором № 27.09.2023-010000008 відповідачем [PERSON] . У судове засідання, 11 липня 2025 року та 22 серпня 2025 року представники позивача попри визнання особистої явки представника позивача обов`язковою в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв не подавали. Суд вважає за недоцільне приймати рішення про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача, зважаючи на те, що загальна поведінка сторони позивача не може свідчити про те, що вони втратили інтерес щодо розгляду цієї справи, адже було забезпечено участь представника в одне із засідань та подані витребувані документи. Відтак, неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, адже як сторона позивача так і сторона відповідача має право на розгляд справи у розумні строки. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку (а.с. 84). Причину своєї неявки до суду не повідомляла. Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідачки не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 2023 року [PERSON] уклала із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» електронний кредитний договір № 05.09.2023-100002243, відповідно до якого отримала кредит у сумі 6 000,00 грн строком на 38 днів, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 2,1% на день протягом всього строку, на який надається кредит. Надалі кредитний договір № 05.09.2023-100002243 було переоформлено шляхом укладення нового договору № 27.09.2023-010000008 від 27 вересня 2023 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 6 000,00 грн строком на 42 дні, зобов`язавшись повернути кредит до 07 листопада 2023 року та сплатити проценти. Відповідно до довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 27.09.2023-010000008 від 27 вересня 2023 сума заборгованості відповідача складає 11 292,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - основний борг, 5 292,00 грн - проценти (а.с. 9). З двох платіжних доручень: № @2PL433508 від 22 квітня 2025 року на суму 6 000,00 грн та № @2PL806422 від 01 травня 2025 року на суму 5 292,00 грн вбачається, що заборгованості за кредитним договором № 27.09.2023-010000008 від 27 вересня 2023 року у сумі 11 292,00 грн погашена, після пред"явлення позову. Таким чином, станом на день ухвалення судового рішення у справі відповідач не має перед позивачем заборгованості за кредитним договором № 05.09.2023-100002243 від 05 вересня 2023 року, переоформленим на кредитний договір № 27.09.2023-010000008 від 27 вересня 2023 року. За таких обставин підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні. Відповідно до пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема: …2) відсутній предмет спору; …4)позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Предмет спору на час звернення позивача до суду та на день відкриття провадження у справі існував. Відповідач сплатив борг після пред`явлення позову. Відтак, позивач мав скористатись або можливістю укладення мирової угоди (з відповідним поверненням 50% судового збору і стягнення іншої частини з відповідача), або залишити позов без розгляду за власною заявою (втративши судовий збір), або подати клопотання про відмову від позову у зв`язку із задоволенням його після подання позову відповідачем та відшкодування судового збору за рахунок відповідача (ч.3 ст.142 ЦПК). Натомість, позивач наполягав на закритті провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та повернення судового збору у повному обсязі з державного бюджету (що вочевидь мало характер процесуального зловживання), а згодом з відповідача. Однак, суд чітко висловив свою позицію у двох окремих письмових ухвалах щодо неможливості закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору, адже для закриття провадження на цій підставі необхідно встановити, що предмет позову був відсутній на момент його пред`явлення. Відтак, логічним є й висновок про те, що закриття провадження на цій підставі не може мати наслідком повернення позивачу судових витрат, адже він заявив БЕЗПІДСТАВНИЙ позов, що вже не існував на момент його ініціювання, відтак, має нести певну відповідальність, зокрема у виді втрати сплаченого судового збору. Саме тому, суд вважає за неможливе закрити провадження з наведеної підстави, при цьому, вирішити питання судового збору на користь позивача. Клопотань про затвердження мирової угоди, залишення позову без розгляду, відмови від позову та відшкодування витрат за рахунок відповідача позивач у належний процесуальний спосіб не подавав. Натомість, забезпечив участь у судовому засіданні лише осіб, ОБМЕЖЕНИХ у праві визнання позову, відмови від позову та укладення мирової угоди. Об`єктивних непереборних обставин, які б перешкоджали позивачу тривалий час подати відповідні процесуальні клопотання уповноваженим належним чином представником позивачем не наведено. Відтак, суд позбавлений можливості сприймати клопотання представників, що брали участь у розгляду справи, як належне повідомлення зокрема про відмову від позову. За таких обставин єдиним можливим способом вирішення справи, який не суперечить ЦПК України, є рішення про відмову в позові. За таких обставин у задоволенні позовної заяви слід відмовити. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 31). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні долі судових витрат суд враховує також положення п.3 ч.3 та ч.9 ст.141 ЦПК України. За таких обставин у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed