Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просила суд розірвати шлюб, укладений 11 вересня 1992 року між [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ) та [PERSON] який був зареєстрований Антрацитівським міськвідділом РАГС Луганської області, номер актового запису №354, залишивши прізвище Позивача - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11 вересня 1992 року між [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ) та [PERSON] , було укладено шлюб, який був зареєстрований Антрацитівським міськвідділом РАГС Луганської області, номер актового запису 354. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу немає, спору про спільне сумісне майно на даний момент немає. Подружися до початку військових дій на сході України проживало в м. Антрацит, однак після 2014 року позивач виїхала до Києва, що підтверджується довідкою про ВПО, а відповідач направився до півдня України, де згідно довідки про ВПО мешкає у м. Южне Одеської області. З того часу взаємовідносини між подружжям почали погіршуватися. Подружжя стало проживати окремо, кожен має власне особисте життя та інші погляди на стан подій. Спільний побут, спілкування, інтереси відсутні. Кожен будує власне життя без жодного спільного планування. Примирення між сторонами неможливе, однак добровільного розірвання шлюбу у місці, де він був укладений, сторони здійснити не можуть через окупацію м. Антрацит Російською Федерацією. Позивач вважає, що подальшого спільного сумісного життя бути не може, на збереження формального шлюбу позивач не згоден, і проти надання можливості спроб примирення позивач категорично проти. Подальше сумісне співіснування неможливе. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, через розміщення оголошення на сайті Судова влада. Відзив не надавав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.09.1992 року, зареєстрованому Антрацитівським міськвідділом РАГС Луганської області, номер актового запису №354. Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5\~Протоколу №7Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зіст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з\~ч.3ст.115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 1211 грн. 20 коп. за сплату судового збору. Суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини вимог розірвання шлюбу, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved