Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

24.04.2025\~року представник\~позивача Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю "Фінансова\~компанія "ЕЙС"-\~Поляков О.В.,\~через підсистему\~«Електронний суд»,\~звернувся до\~ Марганецького\~міського суду\~Дніпропетровської області\~з позовом\~до \~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що 05.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №858915827, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора МNV248VХ і був надісланий на електронну пошту відповідача. Відповідно до п.1.1 Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 29900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Згідно п. 1.2 Договору, Сума кредитного ліміту, вказана а п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Згідно п. 1.3Договору, Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 15000,00 грн. одразу після укладення Договору, який має бути повернуто до 04.02.2022 року. Одразу після вчинених дій відповідача, 05.01.2022 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 15000,00 грн. на його банківську картку № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Таким чином первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого подовжувавуся, додатковими угодами до нього, на підставі якого товариство набуло право грошової вимоги до відповідача (відповідно до Реєстру боржників) за кредитним договором №858915827 від 05.01.2022 року. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, з урахуванням додаткових угод до нього, ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 20 389,50 грн. Договір №28/1118-01 є рамковою угодою, він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме: з 28.11.2018 року по 31.12.2024 року. Тобто, право вимоги за кредитним договором №858915827 від 05.01.2022 року перейшло до ТОВ "Таліон Плюс" - 05.05.2022 року, відповідно до підписання сторонами реєстру права вимоги № 175. Відповідно до п. 5.3.3. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року( у редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор - ТОВ "Таліон Плюс" має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу №23/0224-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року до Договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 року від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 21 580,50 грн. 26.12.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №26/12/Е, відповідно до умов якого, позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за Договором факторингу №26/12/Е від 26.12.2024 року від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 21580,50 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №26/12/Е від 26.12.2024 року. Загальна суму заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №858915827 від 05.01.2022 року становить 21 580,50 грн., з яких: -15 000,00 грн.- заборгованість по кредиту; -6580,50 грн.- заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи наведене,\~позивач просить\~ суд\~стягнути з\~відповідача \~користь ТОВ\~«ФК «Ейс»\~заборгованість за\~кредитним договором\~№858915827\~від 05.01.2022\~року у\~розмірі 21\~580,50\~грн.;\~ понесені\~витрати \~на сплату\~судового збору\~у розмірі\~2422,40\~грн.,\~а також\~витрати на\~правничу допомогу\~у розмірі\~7000,00\~грн.\~Справу розглядати\~за відсутності\~представника позивача,\~позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ \~ \~ Представник\~позивача у\~судове засідання\~не з`явився,\~ у\~прохальній частині\~позовної заяви\~просив справу\~розглядати за\~відсутності представника\~позивача,\~позовні вимоги\~ підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач неодноразово у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином про, що в матеріалах справи містяться відповідні докази, заяв чи клопотань не надав, про причини неявки не повідомив. У позовній заяві позивач зазначає місце проживання відповідача : [ADDRESS] . Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1324882 від 28.04.2025 року [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Після відкриття провадження по справі, судом було встановлено, що згідно електронної програми документообігу суду, в провадженні міського суду перебувала цивільна справа №760/1197/25 за позовом Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~ \~"Фінансова\~Компанія "Кредит-Капітал"\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка розглянута з ухваленням рішення 17 квітня 2025 року, яким позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі. 20\~травня 2025\~року відповідач\~-\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~заявою про\~перегляд заочного\~рішення \~Марганецького міського\~суду \~Дніпропетровської області\~ від\~17\~квітня 2025\~року у\~справі №\~760/1197/25\~за позовом\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~Компанія "Кредит-Капітал"\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в заяві повідомив, що місцем його фактичного проживання є - [ADDRESS] . За вищевикладених обставин відповідач [PERSON] , викликався до суду, як за зареєстрованим місцем його проживання - [ADDRESS] ,\~так і\~за фактичним\~місцем його\~проживання - [ADDRESS] , особисто повідомленим по справі № 760/1197/25. \~ \~ \~ \~Статтею 131\~ЦПК України передбачено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Оскільки поштові конверти повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідача, крім викликів за вищевказаними адресами, було викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення про виклик відповідача опубліковано: 28.05.2025 року та 18.06.2025 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. \~\~Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2\~ст.\~124\~Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається\~ЦПК України\~та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Відповідно до ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У частині четвертій\~статті 10 ЦПК України\~і\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно до ст.ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. \~Статтею\~ 13\~ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Як встановлено судом, що також вбачається з матеріалів справи, що 05.01.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено Кредитний договір №858915827, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 15 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора МNV248VХ. Зокрема Відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору (Додаток 6). Пунктом 1.1 вищевказаного Договору визначено, що Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 29900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Згідно п. 1.2 Договору, Сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Згідно п. 1.3 Договору, Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 15000,00 грн. одразу після укладення Договору, який має бути повернуто до 04.02.2022 року. 05.01.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 15 000,00 грн., на банківську карту відповідача за № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 982c74bc-8bd5-41od-8fie-64f60c286d84 від 05.01.2022 року, що в свою чергу свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозиції Кредитодавця. Згідно з умовами Договору, підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів, є факт передачі Товариством відповідної платіжної інструкції, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта №4731-21ХХ-ХХХХ-3554. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, на підставі якого товариство набуло право грошової вимоги до відповідача (відповідно до Реєстру боржників) за кредитним договором №858915827 від 05.01.2022 року. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, з урахуванням додаткових угод до нього, ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 20 389,50 грн. Договір №28/1118-01 є рамковою угодою, він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме: з 28.11.2018 року по 31.12.2024 року. Таким чином, право вимоги за кредитним договором №858915827 від 05.01.2022 року перейшло до ТОВ "Таліон Плюс" - 05.05.2022 року, відповідно до підписання сторонами реєстру права вимоги № 175. Відповідно до п. 5.3.3. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року( у редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор - ТОВ "Таліон Плюс" має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року до Договору Факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 року від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 21 580,50 грн. Відповідно до п.п.5.3.3 Договору Факторингу Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 26.12.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №26/12/Е, відповідно до умов якого, позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позик« (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до реєстру боржників за Договором факторингу №26/12/Е від 26.12.2024 року від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 21 580.50 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №26/12/Е від 26.12.2024 року. Загальна суму заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №858915827 від 05.01.2022 року становить 21 580,50 грн., з яких: -15 000,00 грн.- заборгованість по кредиту; -6580,50 грн.- заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Отже, судовим розглядом встановлено, що вищевказаний договір було укладені між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Порядок укладення електронного договору визначений ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", згідно з якою пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Істотні умови електронного договору визначені Цивільним кодексом України та ч. 2 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію". Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 3-5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній форм досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договір даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1 -2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Зі змісту укладених відповідачем кредитних договорів вбачається, що відповідач, підписанням таких підтвердив, що він ознайомився з умовами договору, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується їх дотримуватися та виконувати. Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, внаслідок чого утворилася заборгованість на суму, вказану судом вище. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої особи (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. ст.\~526,\~530,\~610,\~612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст.\~1054, ч. 1 ст.\~1048 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 ст.\~1054, ч. 2 ст.\~1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, так як вони підтверджуються зібраними по справі та дослідженими судом письмовими доказами. Доказів, які б спростовували висновки суду, відповідачем не надано. Що стосується вимоги позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., то суд виходить з наступного. В силу п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується\~ст. 59 Конституції України. Відповідно до\~ст. 22 Конституції України, воно не може бути скасоване, а звуження змісту та обсягу наявних прав і свобод не допускається. За ч.2\~ст.137 ЦПК України\~передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано до суду: Договір про надання правничої допомоги №27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року , укладений 27.12.2024 року між адвокатським бюро "Тараненко та партнери", в особі керуючого бюро - адвоката Тараненка Артема Ігоровича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС"; протоколом погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №27/12/24-01 від 27.12.2024; додатковою угодою №4 до Договору про надання правничої допомоги №27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року актом прийому-передачі наданих послуг від 27.12.2024 року із зазначенням переліку наданих правових та юридичних послуг та їх вартість; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 Тараненком Артемом Ігоровичем. Суд вважає обґрунтованими заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмірі7000,00 гривень. Європейський суд з прав людини зазначив, що присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved