Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

08.07.2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , укладений 06.09.1995 року на Одеській товарній біржі, реєстраційний номер 9522 між покупцем [PERSON] та продавцями [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2025 року вищевказана справа була розподілена судді Поліщук І.О. Ухвалою Хаджибейського районного суду м.Одеси від 17.07.2025 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Учасники процесу сповіщені відповідно до вимог ст.ст.129,130,131 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Козирєва Н.В. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали заяву, якою позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належних чином повідомлених. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 06.09.1995 року між сторонами [PERSON] , [PERSON] як продавцями та [PERSON] , як покупцем, було укладено Договір купівлі продажу нерухомого майна № 9522, а саме будинку [ADDRESS] . Зазначений договір був укладений на Одеській товарній біржі 06.09.1995 року та зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 01.11.1995 року , під № 9086-стр.46-кн.85. При дослідженні Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 9522 від 06.09.1995 року та технічного паспорту вбачається, що будинок [ADDRESS] складається з літери «А», має загальну площу 51.95 кв.м., житлову площу 29.19 кв.м., складається з двох жилих кімнат, коридору, кухні, санвузла, будинок розташований на земельній ділянці, площею 455 кв.м.. Із позову вбачається, що після укладання Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 9522 від 06.09.1995 року відповідачі передали позивачу ключі від будинку [ADDRESS] та звільнили будинок, а [PERSON] вселилась, та проживала зі своєю родиною. [INFO] [PERSON] [INFO] , померла, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 11.01.2025 року, актовий запис № 252. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в яку входить нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 9522, зареєстрованого Одеською товарною біржею 06.09.1995 року, реєстраційний запис було зроблено 06.09.1999 року за реєстровим № 9522. Із позову вбачається, що позивач [PERSON] є єдиним сином та спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ковальової Катерини Іллівни з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, однак позивачу письмово за № 136/02-14 від 03.06.2025 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що договір купівлі-продажу вищевказаної квартири не відповідає вимогам законодавства, яке діяло на час укладення цього договору та рекомендовано звернутись з позовом до суду. Таким чином, перешкодою в оформленні спадщини позивачу став факт того, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на Одеській товарній біржі 06.09.1995 року, не був посвідчений нотаріально відповідно до законодавства, яке діяло на час укладення договору, у зв`язку з чим позивач, як єдиний спадкоємець після смерті його матері змушений звернутись до суду з даним позовом. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. На підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору як з боку покупця, який здійснив оплату, так і з боку продавців, які прийняли оплату та передали у володіння і користування [PERSON] будинок, [ADDRESS] , тобто виконали всі істотні умови договору купівлі - продажу. Правовідносини з приводу укладання договору купівлі-продажу у 1995 році повинні регулюватися відповідно до вимог ст.ст.47, 227 ЦК України в редакції 1963 року, тобто договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до ст.47 ЦК України /ред.1963р./, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення договору, громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом, тобто позивач внаслідок купівлі-продажу будинку набув право власності на неї. На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved