Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

\~28.04.2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати безпідставною відмову Управління житлово-комунального господарства та екології Звягельської міської ради, викладену у Листі від 10.04.2025 №234, передати [PERSON] у приватну власність квартиру [ADDRESS] , з державного житлового фонду та зобов`язати відповідача провести приватизацію зазначеної квартири за відсутності ордера на житлове приміщення, на підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". В обґрунтування позову зазначив, що позивач від свого народження проживає у вказаній квартирі, яку отримали у користування батьки на підставі Типового договору найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад народних депутатів, державних підприємст та установ, кооперативних та громадських організацій Української РСР. Ордер не зберігся. Батько [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . Мати [PERSON] померла [INFO] . У спірній квартирі [PERSON] зареєстрована з 29.01.1997 року. Крім неї, у квартирі також зареєстрований син [PERSON] , [INFO] . Позивач офіційно зверталась до відповідача з заявою про приватизацію вказаної квартири, однак їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю ордеру. Вирішення спору в позасудовому порядку є неможливим. Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. В письмовій заяві до суду представник відповідача просив справу розглянути без його участі, щодо задоволення позовних вимог поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. За змістом ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону право на одержання у приватну власність житла набули громадяни, які на законних підставах мешкали у цих квартирах. Частиною четвертою статті 5 того ж Закону передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Судом встановлено, що квартира, в якій з 1997 року зареєстрована та безперервно проживала [PERSON] , [PERSON] та її батьки [PERSON] , [PERSON] , відноситься до державного житлового фонду. У силу статей 1, 3, 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. При зверненні у 2025 році позивача до Управління житлово-комунального господарства та екології Звягельської міської ради із заявою про безоплатну передачу їй квартири, їй було відмовлено з формальних підстав у зв`язку з відсутністю копії ордера (а.с. 29). Пунктом 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом № 396 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року, передбачено надання громадянами до органу приватизації, крім іншого, копії ордера про надання жилої площі, який є єдиним документом, що дає право на вселення в жиле приміщення і видається за формою, встановленою Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими Постановою № 470 Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року. Разом з тим, наслідки втрати ордеру та порядок його відновлення не визначені чинним законодавством. Суду надано копію договору найму квартири, укладеного [PERSON] (а.с. 19-20). Оскільки позивач постійно на законних підставах проживала та була зареєстрована у квартирі до теперішнього часу, то набула право на отримання житла у приватну власність. Факт правомірності проживання позивачки у квартирі відповідачем не заперечувався. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане ним житло, та відсутність перешкод, передбачених Законом, є необхідною та достатньою умовою для прийняття відповідним владним органом рішення про приватизацію. Позивач не має можливості отримати ордер, надання якого вимагає відповідач. Право [PERSON] постійного користування квартирою не спростовано відповідачем. Втрата ордеру, який мав бути виданий колишнім наймачам квартири, не може бути перешкодою для реалізації права, встановленого Закону України Про приватизацію державного житлового фонду. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність визнання за [PERSON] , як наймачем, права на приватизацію квартири без ордеру. Позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Судові витрати представник позивача просив покласти на позивача.

Outcome: approved