Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області з позовною заявою до Богодухівської міської ради Харківської області, треті особи: [PERSON] , Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, у якій просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , право власності на житловий будинок загальною площею 87,9 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Богодухів, Богодухівського району, Харківської області, яка померла [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також була зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідкою № 736 від 01.04.2025, виданою Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» Богодухівської міської ради Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , який на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 27.06.1989, виданого на підставі рішення виконкому Богодухівської міської ради народних депутатів від 27.06.1989, зареєстрованого КП «Богодухівське БТІ» в книзі № 39, реєстр № 4005. Згідно з даними свідоцтвом, цей житловий будинок належить на праві особистої власності голові колгоспного двору [PERSON] . Відповідно до зазначеного рішення, колишня голова колгоспного двору [PERSON] померла, у зв`язку з чим [PERSON] стала головою колгоспного двору. Після смерті [PERSON] позивачка продовжує проживати в даному житловому будинку, володіє, користується та доглядає за будинком. [PERSON] заповіту не залишила. У 6-ти місячний термін [PERSON] звернулася до Богодухівської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 508/2024 від 17.12.2024. Позивачка разом із своєю сестрою, [PERSON] , є спадкоємицями за законом. Сестра відмовилася від своєї частини спадкового майна на користь [PERSON] .. [PERSON] в усній формі звернулась до Богодухівської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак листом від 05.03.2025 № 226/01-16 їй було відмовлено. Вищенаведене зумовило звернення [PERSON] до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 16 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено у справі підготовче засідання. Ухалою суду від 30.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Сторони, їх представники, третя особа [PERSON] , представник третьої особи Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. [PERSON] у поданій до суду письмовій заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача та третя особа [PERSON] у поданих до суду письмових заявах просили розглянути справу за їх відсутності, повідомили, що не заперечують проти позовних вимог. Представник третьої особи Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області в поданій до суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, зазначила, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно копії паспорту та витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] з 11.04.2001 зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.03.1964 матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Як вбачається з копії паспорту позивачки та копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 20.02.2024 серії [NUMBER] , [PERSON] 05.09.1981 було укладено шлюб з [PERSON] , після чого їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.1951 дошлюбним прізвищем матері заявниці є « [PERSON] ». Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 00050094159 від 18.03.2025, шлюб між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] було розірвано 01.03.1973, після розірвання шлюбу матері позивачки присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 18.03.2025 № 00050094347, [PERSON] 02.07.1974 було укладено шлюб, після чого їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.07.2024. Згідно з довідкою Управління «Центр надання адміністративних послуг» Богодухівської міської ради від 01.04.2025 [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] . На день смерті за цією адресою була зареєстрована [PERSON] , 1964 року народження. Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок (домоволодіння), виданим 27.06.1989 виконавчим комітетом Богодухівської міської ради замість свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, жилий будинок (домоволодіння), розташований за адресою : [ADDRESS] , в цілому належить на праві приватної власності колгоспного двору [PERSON] . Зазначений у цьому свідоцтві жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований у Богодухівському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] і 27 червня 1989 року записаний у реєстрову книгу № 39 за реєстровим номером 4005. Відповідно до рішення виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 15.06.1989 № 307 встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] є двором колгоспного типу, головою якого була [PERSON] , яка померла, у зв`язку з чим головою колгоспного двору є [PERSON] . Враховуючи викладене, цим рішенням оформлено право власності на будинок (домоволодіння) [ADDRESS] на ім`я голови колгоспного двору [PERSON] . Відповідно до довідки КП «Богодухівське бюро технічної інвентаризації» від 28.03.2025 № 156 станом на 31.12.2012 власником житлового будинку, розміщеного за адресою : [ADDRESS] на праві приватної власності є [PERSON] (1/1 частка) на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Богодухівською міською радою 27.06.1989 як голові колгоспного двору, зареєстрованого КП «Богодухівське БТІ» у книзі 39, номер запису 4005. Вартість вказаного нерухомого майна складає 394590 грн. Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , вказаний будинок був побудований у 1976 році, господарські будівлі та споруди при ньому в період з 1967 по 2006 роки. Судом встановлено, що 17.12.2024 Богодухівською державною нотаріальною конторою Харківської області заведено спадкову справу № 508/2024 після смерті [PERSON] (номер у спадковому реєстрі 79565889). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 508/2024, [PERSON] на момент смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою була зареєстрована [PERSON] , 1964 року народження, що підтверджується довідкою Управління «ЦНАП» Богодухівської міської ради від 03.12.2024 № 5252. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем, який прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Спадкову справу було заведено за заявою [PERSON] від 17.12.2024 про відмову від спадщини після смерті її матері [PERSON] на користь доньки спадкодавця [PERSON] . Виходячи зі змісту заяви, копії паспорту [PERSON] , копії свідоцтва про народження [PERSON] від 06.11.1974, копії свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після чого дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] », вбачається, що [PERSON] є рідною сестрою позивачки [PERSON] . Заяви від інших спадкоємців після смерті [PERSON] в матеріалах спадкової справи відсутні. Листом від 305.03.2025 № 226/01-16 позивачку повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та роз`яснено, що правовстановлюючим документом на спадкове майно будинок по [ADDRESS] є свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане Богодухівською міською радою 27 липня 1989 року на колгоспний двір. Виходячи зі змісту правил ст.563 ЦК України 1963 року, Постанови Пленуму ВСУ від 25.12.1992 про те, що в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті останнього його члена та поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.01.1990. При припиненні двору з інших підстав, а також у разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів, а також аналізуючи положення Закону України «Про власність» (втратив чинність 20.06.2007), в якому відсутня така форма власності, як колгоспно-кооперативна, що була передбачена ЦК України 1963 року, після набрання чинності Законом України «Про власність» даний правовстановлюючий документ на будинок повинен був бути замінений власником на відповідний цьому закону. В даному випадку це неможливо, оскільки власниця померла у 2024 році. Як встановлено статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як встановлено частиною 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві,отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215 «Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомості щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Відповідно до ст.ст.\~120,\~123 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Відповідно до п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто, усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Відповідно до ст.15 Закону України від 16 рудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та у зв`язку з прийняттям Закону України «Про власність», який набрав чинності 15.04.1991, були виключені з Цивільного кодексу України (1963 року) в главі ІІ «Спільна власність» статті 120-127, що стосувалися правового положення членів колгоспного двору та ст. 563 щодо спадкування майна колгоспного двору. Отже, Законом України «Про власність» скасовано інститут колгоспного двору, але не скасовано правового статусу членів колишнього колгоспного двору, щодо майна колгоспного двору, яке належало його членам на праві сумісної власності. Тому всі члени колишнього колгоспного двору після 15.04.1991 були і є власниками майна. Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 27 жовтня 2021 року у справі №598/2190/18, за якою всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Як зазначалось вище, свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, розташований по [ADDRESS] було видане 27.07.1989 колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , згідно діючого на той момент ЦК УРСР в редакції 1963 року. Право власності на будинок (домоволодіння) в цілому було зареєстроване за [PERSON] . Таким чином, станом на 15.04.1991 [PERSON] , як голові і єдиному члену колгоспного двору належало все майно колгоспного двору, а саме весь житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , як такій, що не втратила права в його майні. Статтею 563 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року), яка регулювала питання спадкування майна колгоспного двору, встановлено, що у випадку смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила спадкування на загальних підставах. При цьому, відповідно до роз`яснень, викладених у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила\~ст. 563 ЦК УРСР\~про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширювалася на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також у разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Оскільки єдиний член колгоспного двору, а саме [PERSON] , померла після [INFO] , то після її смерті відкривалась спадщина на все майно колгоспного двору. Таким чином, на день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на весь житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оскільки все домоволодіння належало померлій як єдиному члену колгоспного двору згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок (домоволодіння), виданого 27.07.1989 виконкомом Богодухівської міської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому цієї ради від 15.06.1989 № 307. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідач не заперечує проти позову, згідно з матеріалами спадкової справи, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину [PERSON] , є позивач, інший спадкоємець [PERSON] відмовилась від спадщини на користь позивачки, наявності інших спадкоємців [PERSON] з матеріалів спадкової справи не вбачається, слід визнати за [PERSON] право власності на будинок по [ADDRESS] в цілому в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved