Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

09 червня 2025 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 12.12.2024 між Товариство з обмеженою відповідальністю 1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73682984, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Позичальником під час укладення Договору кредиту № 73682984, пройдено ідентифікацію, шляхом використання Системи BankID Національного банку. Далі, за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора на веб-сайті ТОВ «MyCredit», який відповідач отримав на зазначений номер телефону, підписано (акцептовано) пропозицію про укладення договору кредиту (оферти), графік платежів, підтверджено укладення Договору кредиту, вважає, що договір кредиту № 73682984 від 12.12.2024, укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 11000 грн. В свою чергу, Позичальник своїх зобов?язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв?язку з неповерненням заборгованості та відповідно до розрахунку заборгованості за Договором кредиту № 73682984 від 12.12.2024, станом на дату здійснення розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 18755 грн., яка складається з: ??заборгованості за основним боргом - 11000 грн., ?заборгованості по процентам за користування - 825 грн., ??заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування - 5280 грн., ??заборгованість за комісією - 1650 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 18755,00 грн., яка складається: ?заборгованості за основним боргом 11000,00 грн., ??заборгованості по процентам за користування 825,00 грн., ??заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування 5280,00 грн.; заборгованість за комісією 1650,00 грн. та втирати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн.. 13.06.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. 10.07.2025 до суду через електронний суд від представника позивача [PERSON] адвоката Працевитого Г.О. надійшла заява у якій представник позивача просить зменшити витрати на правову допомогу позивачеві. В обґрунтування заяви зазначає, що неспівмірність витрат полягає у тому, що надана суду першої інстанція заява по суті справи є шаблонною, відсутній детальний опис обставин, більша частина позовної заяви це суто шаблонні норми про Закону України «Про електронну комерцію», порядок підписання договору одноразовим ідентифікатором, а також загальні норми ЦК України щодо кредитного договору. Крім того фактично по справі збирання доказів адвокатом не потребувалось. Зазначає, що сума заборгованості, заявлена Товариством до стягнення становить 18755 грн., витрати на правову допомогу 7100 грн. і сплачений судовий збір 3028 грн. Тобто з відповідача просять стягнути суму судових витрат та витрати на правову допомогу, які дорівнюють половині сумі заборгованості за кредитним договором, нарахованої товариством. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив про розгляд справи за його відсутності, також просив у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі позивача та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Працевитий Г.О. у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подали, своїми процесуальними правами скористалися на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 12.12.2024 між Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73682984 (а.с. 7-13). Відповідно п. 2.1. договору кредиту, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до п.п. 2.2. договору кредиту, сторони встановили наступні параметри та умови кредиту: сума кредиту 11000,00 грн., строк кредитування/строк договору 30 днів, процентна ставка/день 0,250%, комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту, що у гривневому еквіваленті складає 1650 грн., процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день становить 4,0%, дата надання кредиту 12.12.2024, дата повернення кредиту 10.01.2025. Згідно п.п. 5.1., 5.2. договору перед укладанням (підписанням) договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить в тому числі проект договору, політикою конфіденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних». Паспорт споживчого кредиту надається Позичальнику до укладення договору за спеціальною формою, що встановлена Законом України «Про споживче кредитування» У вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» та містить всю необхідну інформацію, для прийняття позичальником обґрунтованого рішення щодо укладення договору. Відповідно п.п. 5.5., 5.6. договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну) комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки. Договір укладається відповідно до вимог закону у країни «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти договір в електронній формі та його підписанні сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. У розділі 12 договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» у графі «Позичальник» містяться персональні дані відповідача [PERSON] , зокрема: дата народження, РНОКПП, паспортні дані, адреса, номер телефону, адреса електронної пошти, номер банківської картки, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності «41775», проставлений відповідачем. З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто введення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). При цьому, одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Ідентифікація відповідача [PERSON] також підтверджується довідкою про укладення договору (а.с. 24). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73682984 від 12.12.2024 укладений між позивачем та відповідачем у спосіб визначений чинним законодавством України, він не визнавався судом недійсним. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Додатком № 1 до договору № 73682984 від 12.12.2024 визначено обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором. Додаток підписаний представником позивача та відповідачем. (а.с. 14). Довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № 000028474/ТНПП від 09.05.2025 підтверджено факт перерахування позивачем на картковий рахунок відповідача суми кредиту у розмірі 11000,00 грн. Операція здійснена 12.12.2024 (а.с. 25). Ні відповідачем, ні представником відповідача факт отримання кредиту у розмірі 11000,00 грн. не спростовувався. Отже, суд приходить до висновку про те, що відповідач на виконання умов договору надання коштів у кредит № 73682984 від 12.12.2024 надав позичальнику грошові кошти у сумі 11000,00 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано позичальником та міститься в реквізитах договору позики. Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). З розрахунку заборгованості за договором надання коштів у кредит № 73682984 від 12.12.2024 вбачається, що за відповідачем [PERSON] станом на 09.05.2025 рахується заборгованість у розмірі 18755 грн., яка складається з: 11000,00 грн. ??заборгованості за основним боргом, 825,00 грн. ?заборгованості по процентам за користування кредитом, ??5280,00 грн. заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування, 1650,00 грн.?? заборгованість за комісією. Суд приходить до висновку, що заборгованість по договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73682984 від 12.12.2024 у розмірі 13475,00 грн., яка складається з: 11000,00 грн. заборгованості за основним боргом, 825,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 1650,00 грн.?? заборгованість за комісією відповідачу нарахована обґрунтовано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що така заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо частини позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 5280,00 грн. заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору надання коштів у кредит № 73682984 від 12.12.2024 строк кредитування встановлений до 10.01.2025. Зі спливом цього строку, тобто з 10.01.2025, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю його заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі. Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про сплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі. З розрахунку заборгованості станом на 09.05.2025 вбачається, що позивач нараховує відповідачу відсотки за понадстрокове користування кредитом з 11.01.2025 по 22.01.2025 у розмірі 5280,00 грн. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що нарахування процентів за договором надання коштів у кредит № 73682984 від 12.12.2024 за період після 10.01.2025 у розмірі 5280,00 грн. є необґрунтованим, оскільки таке нарахування здійснене поза межами строку кредитування. Отже, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за понадстрокове користування кредитом у розмірі 5280,00 грн. задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, про те що позов підлягає частковому задоволенню. Загальна сума заборгованості за договором надання коштів у кредит № 73682984 від 12.12.2024, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 13475,00 грн., яка складається з: 11000,00 грн. заборгованості за основним боргом, 825,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 1650,00 грн. заборгованість за комісією. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 974873 від 27.05.2025 (а.с. 6). Таким чином, з відповідача на користь позивача, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2175,54 грн. (3028,00 грн. х 13475,00 грн. / 18755,00 грн. = 2175,54 грн.). Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що у межах розгляду даної цивільної справи позивачу ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»надавалась професійна правнича допомога на підставі договору про надання правової допомоги № 03-08/2023 від 03.08.2023 укладеним з Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» (а.с. 32-35), додаткової угоди № 4 від 06.05.2025 (а.с. 38). До позовної заяви також додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6416, виданого Ушакевич М.П. на підставі рішення Ради адвокатів м. Києва № 30 від 23.05.2019 (а.с. 46) та посвідчення адвоката України серії КВ №6416, виданого 23.05.2019 (а.с. 46), довіреність № 93 від 04.11.2024 (а.с. 45), наказ про прийняття на роботу адвоката Ушакевич М.П. (а.с. 44). Відповідно до акту приймання передачі наданої правничої допомоги від 14.05.2025 позивачу адвокатським об`єднанням надано правові послуги у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на загальну суму 7100,00 грн.(а.с. 42). Відповідно до платіжної інструкції від 19.05.2025 № 168325 позивач сплатив Адвокатському об`єднанню «Правовий діалог» 7100,00 грн. в рахунок оплати за юридичні послуги по Договору № 03-08/2023 від 03.08.2023 (а.с. 43). Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у межах розгляду даної цивільної справи становить 7100,00 грн. Згідно ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Враховуючи наявність заявленого представником відповідача адвокатом Працевитим Г.О. клопотання про зменшення витрат на правову допомогу надану позивачу, складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг, співрозмірність ціни позову та значення справи для сторони, наявну практику стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу в аналогічних категоріях справ, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, надану позивачу, підлягають зменшенню до 5000 грн. 00 коп. З урахуванням вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, але пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі: 3592 грн. 38 коп. (5000,00 грн. х 13475,00 грн. / 18755,00 грн. = 3592,38 грн.) На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial