Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Адвокат Гіммельфарб Станіслав Олегович звернувся до суду в інтересах [PERSON] з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 07 вересня 2007 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх спільних дітей не мають. Сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, будь-які взаємні права та обов`язки між сторонами відсутні, сторони проживають окремо. Шлюб існує формально, сторони не підтримують шлюбні відносини протягом тривалого часу. Примирення між ними неможливе, та суперечить інтересам позивача. Просить суд розірвати шлюб та відновити дошлюбне прізвище - [PERSON] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Таким чином визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~ У відповідності до положень ч. 3 статті 200 ЦПК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем заявленого позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 статті 104, ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд, з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 07 вересня 2007 року між сторонами було укладено шлюб. Сімейне життя подружжя не склалося, сторони фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільного господарства, сім`я існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також судом встановлено, що до укладення шлюбу прізвище позивача було « [PERSON] ». Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] », взявши прізвище свого чоловіка (а.с. 8). Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що після реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». При цьому після розірвання шлюбу позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище, що є її правом. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відновлення [PERSON] її дошлюбного прізвища « [PERSON] ».

Outcome: approved