Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє представник - [PERSON] до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, в якому представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 63 403, 69 грн. в межах страхової суми його відповідальності, а також моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., а всього 88 403, 69 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача майнову шкоду розміром 114 545, 58 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000, 00 грн.; витрати за оплату судової авто-товарознавчої експертизи в сумі 5 000. 00 грн., витрати по сплаченому судовому збору, витрати на правничу допомогу покласти на відповідачів, із врахуванням зміни (збільшення) позовних вимог представник позивача просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 63 403,69 грн, інфляційні нарахування на суму боргу 1 461,9 грн., 3% проценти за користування коштами у розмірі 1 141,26 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов?язань 11 382,79 грн, а також моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., а всього 97 389,63 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача майнову шкоду розміром 114 545,58 грн. ( 177 949,27 - 63 403,69 = 114 545,58 грн) та моральну шкоду в розмірі 15 000, а всього 129 545,58 грн. Витрати за оплату судової автотоварознавчої експертизи в сумі 5 000 грн. та витрати по сплаченому судовому збору, витрати на правничу допомогу покласти на Відповідачів. В обґрунтування позову зазначає, що 24.05.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу DAF FAD (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] , автомобіля RENAULT MEGANE (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] та автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] . Первісно протоколом про адміністративне правопорушення було зафіксовано, що водій [PERSON] не дотримався безпечної дистанції та спричинив зіткнення. Однак відповідно до висновку автотехнічної експертизи дії [PERSON] відповідали Правилам дорожнього руху та не перебували у причинному зв`язку з ДТП. Водночас встановлено, що дії водія [PERSON] порушували вимоги ПДР та перебували у причинному зв`язку з настанням пригоди. Постановою Стрийського міськрайонного суду від 16.05.2023 провадження щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито через відсутність складу правопорушення, а постановою Яворівського районного суду від 24.07.2023 року провадження щодо [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, при цьому його вину у вчиненні ДТП встановлено. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «ЕТАЛОН». Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням зносу становить 63 403,69 грн, а витрати на експертизу - 5 000 грн. Позивач звернувся до страховика у межах передбаченого законом строку, однак отримав відмову з мотивів пропуску річного строку з моменту ДТП. Позивач вважає відмову страховика неправомірною, оскільки вина страхувальника була встановлена лише 24.07.2023, а Верховний Суд визнає можливість отримання відшкодування при пропуску річного строку з незалежних причин. Унаслідок ДТП та протиправної поведінки відповідачів позивачу було завдано майнової шкоди, а також моральної шкоди: душевних страждань, тривалих незручностей, необхідності витрачати власні кошти та час на відновлення автомобіля. Розмір моральної шкоди, спричиненої діями [PERSON] , позивач оцінює у 15 000 грн, а шкоди, завданої діями ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» через відмову у виплаті страхового відшкодування - у 20 000 грн. Крім того, позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу та судовий збір. Враховуючи вищенаведене просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі. 17.04.2024 року провадження у справі відкрито. 12.06.2024 на адресу суду надійшов відзив від уповноваженого представника ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» Панченко Ю. Ю., в якому просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, який вона мотивує тим, що позовні вимоги є ДТП, внаслідок якої позивачу завдано шкоду, відбулася 24.05.2021 року, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п. 37.1 ст. 37) встановлює, що потерпілий має право на виплату страхового відшкодування лише у разі звернення до страховика протягом одного року з моменту ДТП. Позивач подав заяву після спливу цього строку. Відсутність судового рішення про встановлення винної особи не зупиняє перебіг строку та не є підставою для його поновлення, оскільки закон такої можливості не передбачає. Обставини ДТП не оспорювались, тому позивач мав змогу звернутися до страховика одразу після пригоди. Щодо вимог про моральну шкоду, то вважає, що заявлена сума моральної шкоди є завищеною, вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, зазначений розмір не відповідає критеріям розумності та справедливості, а також не пов`язаний безпосередньо з діями відповідача. Щодо витрат на правничу допомогу Відповідач заперечує проти стягнення цих витрат у повному обсязі, вважає їх непропорційними до складності справи та обсягу фактично виконаної роботи адвоката. 10.06.2024 року через канцелярію суду представником позивача подано відповідь на відзив представника ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» Панченко Ю. Ю., у якому він зокрема зазначає, що наведені у ньому аргументи носять декларативний характер і не відповідають фактичним обставинам справи. Обставини, що підтверджують своєчасність звернення за страховим відшкодуванням, викладені у позові та підтверджені письмовими доказами, тому повторне їх наведення недоцільне. Посилання відповідача на узагальнену судову практику без конкретизації не має відношення до даної справи і свідчить про намагання уникнути виконання зобов`язань за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однорічний строк для звернення за виплатою страхового відшкодування слід обчислювати з 24.07.2023 - дати постанови Яворівського районного суду, якою встановлено вину водія [PERSON] та настання страхового випадку, а не з дати ДТП. Позивач подав заяву про виплату 27.06.2023, тобто ще до ухвалення зазначеної постанови, що спростовує твердження відзиву про подання заяви 24.07.2023. Посилається на приписи ст. 12 ЦПК України. Щодо моральної шкоди зазначає, що така у розмірі 20 000 грн. заявлена не через ушкодження здоров`я під час ДТП, а через невиплату страхового відшкодування. Невиплата суперечить законодавству та свідчить про намір уникнути зобов`язань. Моральні страждання пов`язані з незаконною відмовою у виплаті та неможливістю відновити автомобіль, щодо відшкодування правничої допомоги, оскільки Позивач ще не заявляв вимогу про їх стягнення, тому заперечення відповідача з цього приводу є передчасними. Представник ПрАТ «СК «Еталон» Панченко Ю. Ю. подала заперечення на відповідь на відзив у справі № 462/2244/24. Вона стверджує, що позовні вимоги є необґрунтованими та незаконними з наступних причин, а саме через пропуск строку, адже ДТП сталася 24.05.2021 року, а заява про виплату страхового відшкодування подана 24.07.2023, тобто з пропуском річного строку, передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цей строк є присічним і поновленню не підлягає. Позивач не надав доказів витрат на лікування. Відповідач наголошує, що моральна шкода відшкодовується в розмірі 5% від виплати за шкоду здоров`ю, а без підтвердження витрат її стягнення є безпідставним. У той же час, Позивач не надав копії договору, ордера та свідоцтва адвоката, що, на думку відповідача, робить вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу необґрунтованою та документально не підтвердженою. На підставі цих аргументів, ПрАТ «СК «Еталон» просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. 28.08.2024 року на адресу суду представником позивача [PERSON] - адвокатом Герасимівом Б. І. подано доповнення до позовної заяви, відповідно до якого, просить суд: стягнути з відповідача ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 63 403,69 грн, інфляційні нарахування на суму боргу 1 461,9 грн., плюс 3% проценти за користування коштами у розмірі 1 141,26 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов?язань 11 382,79 грн, а також моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., а всього 97 389,63 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача майнову шкоду розміром 114 545,58 грн. ( 177 949,27 - 63 403,69 = 114 545,58 грн) та моральну шкоду в розмірі 15 000, а всього 129 545,58 грн. Витрати за оплату судової автотоварознавчої експертизи в сумі 5 000 грн. та витрати по сплаченому судовому збору, витрати на правничу допомогу покласти на Відповідачів. 18.10.2024 року судом прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Герасимів Б. І. повністю підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, та просить суд їх задоволити у повному обсязі, зважаючи на доповнені (збільшені) позовні вимоги, подані ним до суду 28.08.2024 року, представник наголошує на їх обґрунтованості та відповідності чинному законодавству. Також звертає увагу суду на прострочення виплати страхового відшкодування, підстави для стягнення пені, 3% річних та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вказав на недоведеність наявності моральних страждань позивача, зазначив, що вину у вчиненому правопорушенні не визнавав, що його вимоги базуються лише на суб`єктивних незручностях без підтверджуючих доказів. Також звернув увагу суду на те, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є завищеною та не підтвердженою належними доказами. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо нього. Уповноважений представник відповідача ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У Відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2023 року (справа № 456/2633/21, провадження № 3/456/2865/22) справу щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв?язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова не оскаржувалась і набрала законної сили 29.05.2023 року. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 05.12.2023 року (справа № 444/2651/23, провадження № 3/444/1427/2023) справу щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв?язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова не оскаржувалась і набрала законної сили 16.12.2023 року. Однак судом встановлено, що постановою Яворівського районного суду Львівської області від 24.07.2023 року (справа № 944/4492/23, провадження № 3/944/3185/23) [PERSON] визнано винним, однак провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного правопорушення. Із змісту вищевказаної постанови та копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 262157 від 27.06.2023 року вбачається, що [PERSON] 24.05.2021 року об 19 год 00 хв на автодорозі Західний обхід м. Львова 3 км + 500 м, керуючи транспортним засобом марки «RENAULT MEGANE» д.н.з. [NUMBER] , при виїзді на дорогу зі смугами розгону, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «DAF FAD CF» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по ній та не виконав вимоги дорожнього знаку 1.1, та перетнувши її, гальмував, внаслідок чого, відбулося зіткнення з транспортним засобом марки «DAF FAD CF» д.н.3. [NUMBER] , після чого автомобіль марки «RENAULT MEGANE» д.н.з. [NUMBER] , по інерції зіткнувся з причіпом транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.3. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , врезультаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п.1.5, 1.10 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні [PERSON] вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнав. Просить провадження у справі. закрити, оскільки на час розгляду таких закінчився строк накладення адміністративного стягнення. Постанова не оскаржувалась і набрала законної сили 04.08.2023 року. Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб позивача - «DAF FAD CF» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] отримав механічні ушкодження. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що власником транспортного засобу «DAF FAD CF» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (позивач), що знаходить своє підтвердження із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП 24.05.2021 року була застрахована в Приватного акціонерного товариства «СК «ЕТАЛОН», також відповідачем у справі, на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АР-1011616 (забезпечений транспортний засіб - «RENAULT MEGANE» д.н.з. [NUMBER] ). [PERSON] 27.05.2021 року у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав на адресу ПАТ «СК «ЕТАЛОН», зазначену в страховому полісі [PERSON] , повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 24.05.2021 року за участі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] вже 27.06.2023 року подав на адресу ПАТ «СК «ЕТАЛОН», зазначену знову ж таки в страховому полісі [PERSON] , заяву про виплату страхового відшкодування. Однак, як встановлено судом, із листа за вих.№02-23-736 від 24.07.2023 року, за підписом голови правління ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» Олега Кравченко, що оскільки норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо визначають порядок та строки звернення за страховим відшкодуванням, а [PERSON] така заява подана лише через два роки після настання дорожньо-транспортної пригоди, то підстав для задоволення вимог про виплату страхового відшкодування немає. Таким чином, ПрАТ «СК «Еталон» у зв`язку з пропуском встановленого Законом строку подання заяви, відмовило у здійсненні виплати страхового відшкодування. Представником [PERSON] - адвокатом Герасимівом Б. І. 02.01.2024 року було подано адвокатський запит (в порядку ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», згідно змісту якого останній просив надати: копію страхового полісу № АР-1011616 на забезпечений транспортний засіб RENAULT MEGANE д.н.з. [NUMBER] ; копію Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля DAF FAD д.н.з. [NUMBER] [PERSON] ; копію розрахунку страхового відшкодування; копію протоколу огляду зазначеного транспортного засобу, а також дати відповідь на повторну заяву власника автомобіля [PERSON] від 2023 року про виплату страхового відшкодування в межах страхової суми. У відповідь на вищевказаний адвокатський запит за вих. № 02-24-97 від 17.01.2024 року, за підписом начальника Департаменту Врегулювання збитків ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» Кирила Царьова повідомив, що ПрАТ «СК «Еталон» не має правових підстав для надання на запит копії полісу № AP-1011616 або витягу з ЦБДМТСБУ та копії страхового акту, для отримання витягу з ЦБД МТСБУ пропонували звернутись безпосередньо до МТСБУ, як оператора єдиної централізованої бази даних, надано копію ремонтної калькуляції № 21258, вказано також, що ???розрахунок страхового відшкодування по справі не проводився, в зв?язку з тим що по справі прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, ???надано копію протоколу технічного огляду КТ3, також зазначено, що відповідь на повторну заяву від 22.09.2023 року не надавалась, в зв?язку з тим що зазначена заява не була отримана ПрАТ «СК «Еталон». Згідно ремонтної калькуляції № 21258 від 24.05.2021 року встановлено, що загальна вартість робіт складає 11 844,00 грн, вартість фарбувальних робіт та матеріалів - 6 185,20 грн, вартість запасних частин - 92 392,40 грн, що в сукупності становить 110 421,60 грн. Після врахування зносу запасних частин у розмірі 70 % (63 406,55 грн), загальна сума витрат на ремонт складає 47 015,05 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових виплат), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових коштів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Встановлено, що ПрАТ «СК «Еталон» виплату страхового відшкодування [PERSON] не здійснило, у відзиві на позовну заяву представник посилається на те, що позивачем був пропущений строк для подання заяви про виплату страхового відшкодування. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-ГУ). На підставі пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961- IV у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого (стаття 28 Закону № 1961-IV ). Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю п. 37.1. статті 37 Закону № 1961- IV ). Підпункт 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідки пропуску річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентної виплати. Однак у даному випадку суд вважає за необхідне зазначити, що ні Закон № 1961-ІУ ні ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову, як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. 3гідно п.34.1 ст.34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов?язаний після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей ,необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. При відмові страховика у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку потерпіла особа має право на пред`явлення вимоги до страховика винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності, враховуючи також те, що вищезазначеною постановою Яворівського районного суду Львівської області тільки 24.07.2023 року (справа № 944/4492/23, провадження № 3/944/3185/23) [PERSON] визнано винним, однак провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП, було закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП. До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, який суд зобов`язаний враховувати при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України. У той же час, Велика Палата Верховного Суду у справі № 623/290/21 від 12 травня 2022 року дійшла висновку,що «... при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведенності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування,пред?явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності….» Положеннями Закону №1961 передбачено два види доказів для встановлення розміру матеріального збитку звіт про оцінку, виконаний оцінювачем, та висновок про оцінку, виконаний експертом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 №2658-ІІІ (далі Закон №2658) оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до ст. 5 Закону №2658 суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов`язки та відповідальність суб`єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами. Відповідно до вимог ст. 7 Закону №2658 у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону №2658 звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Як зазначено у п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092. Наданий стороною позивача звіт №1585/23 від 26.08.2023 року проведений згідно Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 року №2658-I; національного стандарту №1 „Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений Постановою КМУ від 10.09.2003 року №1440; методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. МЮ України Фонд державного майна України, реєстр. № 724/16740 від 04.08.2009 р. зі змінами, а також використав інформаційні джерела - довідник "Бюлетень автотоварознавця", випуск № 118 та програмний комплекс AUDATEX. За таким звітом оцінку виконано ТзОВ АК «ЕКСПЕРТ - СЕРВІС», який є суб`єктом оціночної діяльності (сертифікат №22/21 від 09.02.2021 року), а проведення оцінки здійснено оцінювачем [PERSON] , який має вищу юридичну та технічну освіту, кваліфікацію аварійного комісара(кваліфікаційне свідоцтво № АК-ПК-ТЗ № 6343 від 30.09.2021 р. видане «Національним Банком України») та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача (№2665 від 18.12.2004 року видане Фондом Державного Майна України) та зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів(свідоцтво № 2586 від 07.04.2005 року, видане Фондом Державного Майна України.) Посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ 22/16 - ПК від 07.09.2022 року за напрямком «Оцінка об?єктів у матеріальній формі» та за спеціалізацією у межах напряму «Оцінка колісних транспортних засобів» У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що оцінка проведена уповноваженою на те особою, а відповідний звіт про оцінку є належним та допустимим доказом розміру заподіяної матеріальної шкоди. Згідно із Звітом № 1585/23 про оцінку автомобіля DAF FAD д.н.з. [NUMBER] , виконаного ТОВ АК «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС» від 26 серпня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля DAF FAD реєстраційний номер [NUMBER] складає з ПДВ на запчастини 177 949,27 грн(сто сімдесят сім тисяч дев?ятсот сорок дев`ять гривень 27 коп.) Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля DAF FAD реєстраційний номер [NUMBER] складає з ПДВ на запчастини 63 403,69 грн (шістдесят три тисячі чотириста три гривні 69 коп). Вартість проведеного експертного дослідження згідно акта №1585/23 прийому-передачі виконаних робіт становить 5 000 (п?ять тисяч) грн, що підтверджується рахунком № 1585 від 10.07.2023 року. Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник, відповідно до ст. 386 ч. 3 ЦК України. Положенням ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Статтею 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Вказані дії страховика здійснені не у порядок та спосіб, встановлені Законом України № 1961-IV, чим порушені права позивача, які підлягають судовому захисту. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПАТ " Страхова компанія "Український страховий стандарт" страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 63 403,69 грн. в межах суми страхового відшкодування, витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 5 000, 00 грн. є підставними та підлягають до задоволення. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспортного засобу, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, про що вказує Верховний Суд у постанові від 21.12.2020 у справі № 911/286/20. У постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 754/5129/15-ц, зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхової платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності»). Вирішуючи позовні вимоги до [PERSON] суд виходить з того, що особа, винна у завданні шкоди, зобов`язана її відшкодувати в розмірі збитку, не покритому страховим відшкодуванням. Оскільки підтвердженою на час розгляду справи є сума збитку в розмірі 177 949,27 грн. за врахуванням ПДВ та встановлено, що сума належного до виплати потерпілого страхового відшкодування складає 63 403,69 грн., тому позовні вимоги до [PERSON] підлягають до задоволення в частині стягнення 177 949,27 грн. - 63 403,69 грн. = 114 545,58 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача ПАТ " Страхова компанія "Український страховий стандарт" на користь позивача інфляційних нарахувань, пені, 3 % річних, суд зазначає наступне: [PERSON] 09.08.2023 року у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав на адресу ПрАТ «СК «Еталон» заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Ч. 1 ст. 625 ЦК України, встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового: зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У відповідності до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування, про що протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення, та здійснити виплату. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Розрахунок, здійсненим стороною позивача за період з 09.08.2023 року по 15.03.2024 року (день подачі позову до суду) підтверджується матеріалами справи. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПрАТ «СК «Еталон» інфляційних нарахувань на суму боргу 1 461,9 грн., 3% процентів за користування коштами у розмірі 1 141,26 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов?язань 11 382,79 грн, також є підставними та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення, з огляду на те, що: відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вже було зазначено вище, постановою Яворівського районного суду Львівської області від 24.07.2023 року (справа № 944/4492/23, провадження № 3/944/3185/23) встановлен, що ДТП, яке мало місце 24.05.2021 року стало результатом винних дій відповідача у даній справі [PERSON] . У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки на момент ДТП транспортний засіб RENAULT MEGANE (номерний знак [NUMBER] ) перебував у фактичному володінні та користуванні [PERSON] , не вибув із її безпосереднього володіння. Відповідно до положень ЦК України та судової практики, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, несе його власник (володілець), якщо не доведе, що транспортний засіб вибув із його володіння не з його вини. Отже, обов`язок з відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, покладається саме на володільця цього транспортного засобу. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, в ході розгляду справи, судом беззаперечно встановлено підставність твердження позивача про заподіяння йому моральної шкоди внаслідок ДТП, що виразилося у душевних стражданнях та негативних емоціях у зв`язку із противоправною поведінкою щодо нього та внаслідок технічного пошкодження транспортного засобу [PERSON] через неможливість користуватися автомобілем, що є підставою для компенсації моральної шкоди. В той же час, суд зазначає, що заявлена сума моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн., у вказаній справі, з урахуванням досліджених даних є явно завищеною та непропорційною, з огляду на що такі витрати підлягають зменшенню до 3000,00 грн. У той же час, позивачу спричинена моральна шкода і відповідачем ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», яка полягає у його відмові виплатити страхове відшкодування, порушенні зобов`язань за договором страхування, що призвело до душевних страждань [PERSON] та вимагало додаткових зусиль і часу для вирішення цього питання та вплинуло на особисті, сімейні стосунки, у зв`язку із противоправною поведінкою щодо нього, яка полягає перш за все в небажанні та намаганні уникнути відшкодування вартості відновлювального ремонту належному йому транспортного засобу, що безумовно є підставою для компенсації моральної шкоди, в той же час вказана сума у розмірі 20 000,00 грн., враховуючи принципи розумності, справедливості та співмірності, на переконання суду є завищеною та підлягає зменшенню до 5 000, 00 грн. Постановою ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц визначено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Враховуючи вищевикладене, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткового задоволення позовних вимог, шляхом стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн. з відповідача [PERSON] та 5000,00 грн. з відповідача ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» на користь позивача. Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 15.09.2023 року між позивачем та адвокатом Герасимівом Б. І. укладено договір про надання правової допомоги № 15/09/23, відповідно до умов якого Клієнт дає завдання, а Адвокат зобов`язується надавати йому за плату правову допомогу: представляти інтереси Клієнта в справі про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн. до матеріалів справи долучено також копію Додаткової угоди № 2 від 25.06.2024 року (до Договору про надання правничої допомоги № 15/09/23 від 15.09.2023 року), відповідно до якої сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) Адвоката за Договором про надання правничої допомоги № 31/07/23 від 31.07.2023 року по зазначеній цивільній справі про відшкодування майнової та моральної шкоди становить 21 000 грн., виходячи з розрахунку 1500 грн. за годину участі адвоката у судових засіданнях, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, юридичний супровід справи тощо, що сплачується Клієнтом Адвокату за надання останнім послуг, які визначені п.2 цієї Додаткової Угоди, найменування та вартість послуг, які надаються клієнту Адвокатом по справі, що визначена п. 1 цієї Додаткової Угоди, а саме: вивчення проблематики та консультація щодо вирішення спору, кількість витраченого часу 1 год., вартістю 1000 грн.; аналіз судової практики, опрацювання законодавчої бази, формування правової позиції, кількість витраченого часу 2 год., вартістю 2500 грн.; складання адвокатського запиту та повторної заяви до страхової компанії, кількість витраченого часу 2 год., вартістю 2000 грн.; організація та проведення автотоварознавчої експертизи, кількість витраченого часу 2 год., вартістю 2500 грн.; організація та проведення автотехнічної експертизи, кількість витраченого часу 3 год., вартістю 3000 грн.; складання відповіді на відзив, направлення сторонам поштою, кількість витраченого часу 2 год., вартістю 2000 грн.; підготовка, складення позовної заяви, передача її в суд, кількість витраченого часу 8 год., вартістю 7000 грн.; представництво в суді, кількість витраченого часу 4 год.(постійно), вартістю 4000 грн. Згідно Акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.06.2024 року (до Договору про надання правничої допомоги № 15/09/23 від 15.09.2023 року) вбачається, що Сторони, уклали акт здачі-прийняття робіт(надання пслуг) про те, що на підставі Договору про надання правничої допомоги № 15/09/23 від 15.09.2023 року року у цивільній справі про відшкодування майнової та моральної шкоди Адвокатом були надані клієнту вищезазначені у Додатковій угоді № 2 від 25.06.2024 року (до Договору про надання правничої допомоги № 15/09/23 від 15.09.2023 року) послуги, а також враховуючи фінансовий стан Клієнта та інші обставини щодо погодинної оплати (24 год - 24 000,00 грн), Сторони домовились, що гонорар Адвоката становить 21 000 грн. Судом, окрім іншого також встановлено, що сума у розмірі 21 000 грн. була сплачена позивачем - [PERSON] у встановленому розмірі адвокату Герасиміву Б. І., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 1624982518314 (#1624982518314) від 25.06.2024 року. Згідно із статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до частини першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та в запереченнях на відповідь на відзив, в яких окрім іншого сторона відповідача просить суд у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити, оскільки всупереч вимогам чинного законодавства такі в розмірі 21 000 грн. є необгрунтованими та документально не підтвердженими, суд оцінює критично, оскільки таке спростоване наданими стороною позивача доказами, долученими до матеріалів цивільної справи. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № 751/3840/15-ц на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Однак суд зазначає, що надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved