Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] ,\~через уповноваженого\~представника адвоката\~Деменкової Євгенії\~Сергіївни,\~через підсистему\~«Електронний суд»\~ЄСІТС звернулася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовним вимогами до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві Державної адміністрації, якими просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] з 08.11.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] .. З вересня 2018 року сімейно-шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинено, позивачка разом з сином з того часу проживають окремо від відповідача. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.05.2019 у справі №219/3348/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 26.04.2019 Артемівським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ у справі №219/3351/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше, 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.03.2019 до досягнення сином повноліття. Вказаний судовий наказ було пред`явлено до виконання, однак згодом виконавчий документ було втрачено. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 12.11.2024 було видано дублікат судового наказу, примусове стягнення аліментів відновлено. Відповідач не сплачує аліменти на дитину з лютого 2021 року, не надає жодної матеріальної допомоги, не цікавиться інтересами сина, в той же час, на своїй сторінці в соцмережах публікує фотографії з новою жінкою та її сином. Інших дітей у відповідача за її даними не має, відповідач є працездатною людиною. Відповідач має заборгованість по аліментам у сумі 135\~033,75 грн. З лютого 2023 позивачка з сином вимушені були евакуюватись з м. Бахмут до м. Києва у зв`язку з активними бойовими діями в м. Бахмут, це вже їх друга евакуація, так як у 2014 році вони з сином вже евакуювались до м. Бахмут. З 2018 року між позивачкою та відповідачем, а також між її сином та відповідачем жодних відносин не існує, відповідач не виявляє інтересу до дитини, не займається його вихованням, не вітає сина з днем народження, не цікавиться інтересами дитини та уникає спілкування з ним. На даний час місце перебування відповідача взагалі не відоме. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.03.2025 зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025, цивільну справу №212/1831/25, провадження №2/0203/1335/2025, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 24.03.2025. 26 березня 2025 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від Міністерства соціальної політики України витребувано інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно відповідача, на виконання якої 16 квітня 2025 року листом Міністерства соціальної політики України за вих. № 22097/0/2-24/3 від 25.09.2024 повідомлено, що станом на 04.04.2025 в ЄІБД ВПО [PERSON] знятий з обліку внутрішньо переміщених осіб з 02.08.2024. Фактично проживає з 01.08.2018 за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, яку визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, з урахуванням ухвали суду від 12.05.2025 про виправлення описки в ухвалі суду від 22.04.2025, проведення підготовчого судового засідання у справі призначено на 14.05.2025. 12.05.2025 від представника третьої особи Баканової А.С., через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, надійшло клопотання про долучення висновку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.05.2025 №104-3543 з рекомендацією про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в якому остання також просить проводити розгляд справи у її відсутність та прийняти законне рішення в інтересах дитини. 14.05.2025 від представника позивача [PERSON] адвоката Деменкової Є.С., через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, надійшла заява, в якій остання просить проводити підготовче судове засідання без участі позивача та її представника. Також просить розглянути можливість про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Розгляд справи у підготовчому судовому засіданні, призначеному на 14.05.2025, був відкладений на 30.06.2025, у зв`язку з поданим представником позивача клопотанням про відкладення розгляду справи. 15.05.2025 від позивача [PERSON] , через канцелярію суду, надійшла заява, в якій остання просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у її відсутність, за участю її представника. Також зазначає, що не заперечує проти ухвалення заочного судового рішення. 30.06.2025 підготовне судове засідання у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті на 21.07.2025, визнано обов`язковою явку третьої особи, про що в судовому засіданні постановлено ухвалу. У судовому засіданні 21.07.2025 представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечувала, також просила долучити до справи опитування малолітнього [PERSON] ; у судовому засіданні було оголошено перерву до 18.08.2025. У судове засідання 18.08.2025 сторони не з`явилися, від представника позивача та третьої особи до суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідач у судові засідання жодного разу не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», причин неявки не повідомив, відзив на позовну заяву, будь-які клопотання від нього до суду не надходили. З урахуванням цього, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280, 281\~ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, вислухавши пояснення позивачки, її представника та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку 04.06.2013. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.05.2019 у справі №219/3348/19 шлюб між сторонами розірвано. За судовим\~наказом Артемівського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~(справа\~№219/3351/19)\~вирішено стягнути\~з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 27.03.2019 до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості (ВП 76821092) від 02.02.2025, виданого Бахмутським відділом державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів за період з лютого 2021 року по січень 2025 року має заборгованість у сумі 135\~033,75 грн. Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.02.2023 №№ 3005-5002577826, 3005-5002577765 [PERSON] та\~ [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, фактичне місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає\~позивачка,\~ [PERSON] до м. Києва з ними не переїжджав, наразі його місце мешкання та перебування не відомо. Згідно характеристики [PERSON] , останній є учнем 6-А класу Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням інформаційних технологій №271 м. Києва. В закладі освіти навчається з 2023 року. За час навчання зарекомендував себе як здібний, розумний учень. Має високі досягнення у навчанні, є учасником самоврядування класу, бере активну участь у позашкільному житті класу. [PERSON] дуже добра, дружня, чемна дитина, має товариські стосунки з усіма учнями класу. Завжди охайний, зібраний. Є лідером класу. Мати [PERSON] бере активну участь у житті класу. Допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне і корисне проведення вільного часу, слідкує за інформаційною гігієною дитини. Згідно висновку\~Оболонської районної\~в місті\~Києві державної\~адміністрації за №104-3543 від 12.05.2025, про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , встановлено, що: « [PERSON] зареєстрований (відповідно довідок про внутрішньо переміщених осіб) та проживає разом з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складених службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, від 29.04.2025, в даній квартирі створені належні умови для проживання дитини. Під час обстеження, [PERSON] повідомив, що останній раз бачив батька роки три тому, іноді він йому пише у месенджерах. Мати уточнила, що ця зустріч відбулась, ще до початку повномасштабного вторгнення рф до України, у м. Бахмут. Вона з батьком дитини не спілкується взагалі, проте з соціальних мереж побачила, що він виїхав за кордон, до Німеччини. [PERSON] навчається у спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням інформаційних технологій №271 м. Києва. За інформацією, наданою учбовим закладом, хлопчик характеризується позитивно. Мати бере активну участь у шкільному та позашкільному житті сина, приділяє належну увагу його вихованню. За інформацією, надано Міністерством соціальної політики України, [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав у місті Донецьк, Донецької області. Враховуючи вищевикладене, надіслати батьку дитини запрошення на засідання Комісії не виявляється можливим. На засіданні Комісії, від 01.05.2025 мати дитини підтвердила свій намір позбавити батька батьківських обов`язків, оскільки для вирішення нагальних юридичних питань потрібна згода обох батьків, а батько на зв`язок не виходить, місце його реального перебування їй невідоме, з дитиною не спілкується». З огляду\~на викладене,\~Оболонська районна\~у місті\~Києві державна\~адміністрація рекомендує\~позбавити батьківських\~прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка вважає, що відповідача, [PERSON] , який не бере участі у вихованні дитини та тривалий час не цікавиться його життям, слід позбавити батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини)). Стаття 9 Конвенція про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частини друга та третя статті 51 Конституції України). Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 1 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон №2402-III) забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Частиною першою статті 8 Закону №2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону №2402-III виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, повагу до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частини друга та третя статті 150 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частини перша, друга та четверта статті 155 СК України). Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (частина друга статті 157 СК України). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (частина перша статті 165 СК України). Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (частини перша та четверта статті 169 СК України). Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Судова практика в цій категорії справ є сталою і підстави для відступлення від вказаних висновків відсутні, відмінність стосується лише фактичних обставин конкретної справи й доказування. Верховний Суд в оцінці обставин справи керується тим, що суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками(постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі №361/2014/22 (провадження №61-9249св24)). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частини перша-третя статті 12 ЦПК України). Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , не проживає та не спілкується без поважних причин. Отже, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки з виховання та утримання дитини, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та його подальшої долі, дитина не отримувала від батька жодної допомоги для морального та фізичного розвитку, батько свідомо відмовляється від спілкування з дитиною. Судом також досліджено опитування малолітнього [PERSON] , проведеного Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до якого [PERSON] пояснив, що проживає з матір`ю та вітчимом, мама записувала його на гурток з футболу та сплачує за його навчання. До школи та на гуртки він вже ходить сам. Він сам робить домашнє завдання, а мати його перевіряє. Мати готує йому їжу та купує все необхідне, у нього з матір`ю гарні, ідеальні стосунки. Про батька він нічого не знає. Останні раз бачив батька у 2021 році, що робили під час зустрічі не пам`ятає. Батько зі святами не вітає, не писав повідомлень навіть на день народження. З батьком спілкуватись не хоче, йому це не потрібно. Доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про бажання відповідача брати участь у вихованні та розвитку дитини, матеріали справи не містять. Установивши викладене, суд дійшов висновку, що застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав буде спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання у права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав. Із урахуванням наведеного, враховуючи, що відповідач тривалий час дійсного інтересу до сина не проявляє, його життям не цікавився та участі у вихованні й утриманні не приймає, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При ухваленні рішення суд проводить розподіл судових витрат між сторонами відповідно до ст.141 ЦПК України. У разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Outcome: approved