Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

в травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14460 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.12.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем був укладений в електронній формі договір про надання фінансового кредиту №167034 (підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису), відповідно до якого товариство надало відповідачу на умовах кредиту 3000,00 грн зі строком користування коштами протягом 10 днів, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит в термін до 23 грудня 2020 року та сплачувати проценти за користування коштами в розмірі 2 % на добу (730 % річних). 28 жовтня 2021 року ТОВ «ЗАЙМЕР» уклало з ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ»\~договір факторингу №01-28/10/2021, за яким відступило позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №167034 від 14.12.2020 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 14460 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 3000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 11460,00 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі. В судове засідання представник позивача Пархомчук С.В. не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Як убачається з матеріалів справи, 14.12.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем був укладений в електронній формі договір про надання фінансового кредиту №167034 (підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису), відповідно до якого товариство надало відповідачу на умовах кредиту 3000,00 грн зі строком користування коштами протягом 10 днів, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит в термін до 23.12.2020 року та сплачувати проценти за користування коштами в розмірі 2 % на добу (730 % річних). 28 жовтня 2021 року ТОВ «ЗАЙМЕР» уклало з ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» договір факторингу №01-28/10/2021, за яким відступило позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №167034 від 14.12.2020 року. Згідно ч. 1 ст.626 ЦКУкраїни договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст.628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідност.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.\~207\~ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч. 2 ст.639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] та ТОВ «ЗАЙМЕР» з дотриманням положень ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили в ньому усі істотні умови, відповідно до ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, відповідач [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника в кредитних правовідносинах. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст.611,612,623-625,1049,1050\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №167034 від 14.12.2020 року заборгованість становить 14460 грн, в тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 3000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 11460 грн. Разом з тим, суд не в повній мірі погоджується з вказаним розрахунком, а саме в частині нарахування процентів, оскільки останній суперечить умовам договору. Так, як зазначалося вище, за умовами договору про надання фінансового кредиту №167034 від 14.12.2020 року відповідач отримав кредит зі строком користування коштами протягом 10 днів, а саме до 23.12.2020 року (п.п. 1.2 договору). Порядок продовження строку користування кредитом передбачений п.п.3.3.3 договору. Проте матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем нарахованих процентів, що передбачено вказаним пунктом договору. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За встановленого, нарахування процентів поза межами строку кредитування (10 днів), тобто після 23 грудня 2020 року не відповідає умовам договору. При цьому позивач не заявляє окремих вимог щодо застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків порушення позичальником грошового зобов`язання, а тому такі вимоги не є предметом судового розгляду. Таким чином, нараховані позивачем проценти після 23 грудня 2020 року стягненню не підлягають. За встановлених обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №167034 від 14.12.2020 року в розмірі 3600 грн., в тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 3000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 600,00 (3000 х 2% х 10) грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (судовий збір) в розмірі 605,60 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог\~25 %). Що стосується витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до ч.ч. 2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року з додатковою угодою № 1 від 27 грудня 2024 року, копію акта про отримання правової допомоги від 16.06.2025 року. Згідно наданих документів вартість наданих послуг становить 10500,00 грн (консультація, аналіз судової практики, складання позовної заяви, інших заяв, виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції). Разом з тим, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір. Зазначений позивачем розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи, наданими послугами є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. Відповідно до положень ч.2 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог- 25 %).

Outcome: partial