Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

18.02.2025 на підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В. від 28.01.2025 до даного складу суду надійшла цивільна справа за позовом представника [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області в особі органу опіки та піклування, Виконавчий комітет Оріхівської міської ради в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка народилася у шлюбі позивача з відповідачкою. З 2017 року шлюбні відносини між сторонами припинені, після чого [PERSON] виїхала проживати за адресою: [ADDRESS] . Дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з відповідачем в [ADDRESS] . Мати доньки самоусунулась від батьківських обов`язків та припинила будь-яке спілкування з дитиною, що спонукало відповідача звернутися до суду з заявою про розірвання шлюбу. Шлюб між сторонами розірвано 01.11.2018. З вказаного часу відповідачка не турбується про стан здоров`я доньки, не забезпечуєнеобхідними речами, що потрібні для життя дитини, не робить нічого для задоволення життєвих важливих потреб доньки. З 2017 року та до теперішнього часу - жодного дзвінка, жодної зустрічі чи будь-якої участі в вихованні та житті доньки відповідачка не проявляла. Крім того, позивачеві стало відомо, що колишня дружина почала зловживати алкогольними напоями, тому життя та інтереси своєї дитини її не цікавлять, спілкування з матір`ю відсутнє взагалі вже багато років, донька її просто не бачить. Таке відношення відповідачки до дитини змусило позивача звернутися до суду та на комісію з питань захисту прав дитини Губиниської селищної ради із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до своєї неповнолітньої доньки. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 20.02.2025 цивільну справу прийнято до розгляду, залучено орган опіки та піклування - виконавчий комітет Златопільської міської ради Харківської області, розгляд справи вирішено проводити у загальному позовному провадженні, підготовче судове засідання призначено на 17.03.2025, відповідачці наданий час для подання відзиву на позов (а.с.245,246). Від третьої особи ВК Златопільської міської ради Харківської області 03.04.2025 надані письмові пояснення, в яких зазначено, що в матеріалах справи відсутня будь - яка інформація щодо проведених превентивних заходів впливу на матір дитини, таких як, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування та органів внутрішніх справ, надання сім`ї необхідної допомоги, перебування родини під соціальним супроводом, та на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, притягнення матері до адміністративної відповідальності, фактів насильства та жорсткого поводження з дитиною. Натомість, з довідки з навчальних закладів вбачається інформація про те, що за період навчання [PERSON] її мати не цікавилась навчанням доньки, а вихованням дитини займався лише її батько. Але при розгляді таких справ необхідно з`ясувати причини відсутності матері в житті дитини. Якщо на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається виключно батько, то це не свідчить безумовно про те, що мати не бажає брати участь в її утриманні та вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. З матеріалів справи невідомо, з яких саме підстав відповідач не спілкується та не проживає з дитиною. Орган опіки та піклування критично оцінює заяву [PERSON] про відмову від дитини, оскільки відповідно до ч.3 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, та такою, що суперечить моральним засадам суспільства і не відповідає інтересам дитини. Також, зважаючи на той факт, що [INFO] [PERSON] досягла повноліття, орган опіки та піклування Златопільської міської ради Харківської області не вбачає гострої соціальної необхідності в позбавленні її матері батьківських прав. Вважають недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.25 т.2). 17.04.2025, від третьої особи ВК Златопільської міської ради Харківської області, засобами Електронного суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не підтримують та вважають недоцільним їх задовольняти (а.с.54 т.2). Ухвалою суду від 17.04.2025 до справи залучено третьою особою [PERSON] , [INFO] , задоволено клопотання третьої особи ВК Златопільської міської ради Харківської області про залучення [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 07 травня 2025 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 05.06.2025. У судове засідання 05.06.2025, у режимі відеоконференцзв`язку прибув представник позивача [PERSON] , інші учасники справи до суду не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином як засобами Електронного суду, так і засобами поштового зв`язку, розгляд справи відкладено на 08.07.2025 у зв`язку з неявкою відповідачки (а.с.121-123 протокол судового засідання). 08.07.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 25.08.2025, у зв`язку із зайнятістю судді в іншій колегіальній справі (а.с.136-138 протокол судового засідання). 09.07.2025 позивач, засобами поштового зв`язку, надав пояснення щодо позовної заяви, в яких зазначив, що з 10-річного віку донька фактично постійно проживає разом з позивачем. Відповідачка не брала участі у її вихованні, не забезпечувала її матеріально, не зверталася до позивача за будь-якою інформацією щодо здоров`я, освіти чи повсякденного життя доньки. Відповідачка не надавала жодної матеріальної чи моральної підтримки, не робила спроб налагодити контакт, підтримувати зв`язок чи брати участь у важливих етапах життя дитини, таких як: навчання, випускні, свята та інші значущі події. Її байдужість завдавала дитині моральних страждань і формувала відчуття покинутості. Позивач неодноразово намагався в особистому порядку достукатися до її свідомості, заклика\-ючи брати участь у житті доньки, проте ці спроби залишилися марними. Наразі доньці вже виповнилося 18 років, однак позивач вважає за необхідне поставити юридичну крапку в цій історії, адже мати протягом усього періоду життя дитини не вико\-нувала своїх обов`язків, і не має морального чи правового підґрунтя у подальшому претен\-дувати на будь-які батьківські права або обов`язки, включно з правом на спадкування чи утримання в майбутньому. Байдужість матері до своєї дитини протягом восьми років є не лише порушенням її юридичних обов`язків, а й моральним злочином проти власної доньки. Дитина зростала без материнської турботи, любові та підтримки, що вплинуло на її емоційний стан і формування особистості. Дозволити такій особі в майбутньому претенду\-вати на утримання чи спадщину було б несправедливим і суперечило б принципам справе\-дливості та захисту прав дитини (а.с.150,151 т.2). З долучених до матеріалів цивільної справи пояснень третьої особи ВК Оріхівської міської ради вбачається, що вивчивши письмові докази, надані позивачем, враховуючі зібрані документи представник [PERSON] вважає, що вимоги аргументованими та просить прийняти рішення на розсуд суду (а.с.135-137 т.1). Також була подана заява ВК Оріхівської міської ради про розгляд справи без їх участі (а.с.143 т.1). Від третьої особи [PERSON] 05.05.2025, засобами поштового зв`язку, надійшла заява про неможливість брати участь у судових засіданнях, у зв`язку з навчанням в Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара. Під час ухвалення рішення просить врахувати її думку, та повідомила, що позовні вимоги батька підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Також, просить розгляд справи провести за її відсутності (а.с.82 т.2). Від третьої особи Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі (а.с.151,157 т.1). Позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Також, 17.04.2025 третя особа Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області надала заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.41 т.2). Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши пояснення сторін, а також всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , про що 19.04.2007 року складено актовий запис № 4, виданого повторно виконавчим комітетом Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 20.03.2013 року(а.с.30). З копії рішення від 01.11.2018 Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області вбачається, що сторони по справі розірвали шлюб 06.07.1984 за актовим записом № 23, зареєстрований 03.12.2005 виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 27,28 т.1). Дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою позивача - батька дитини: [ADDRESS] , про що свідчать витяги з реєстру територіальної громади з відміткою про зареєстроване місце проживання батька та доньки від 14.04.2023 року, а також, довідка про зареєстрованих у житловому приміщенню осіб від 17.04.2023 року за № 41, видана Мар`янівським старостинським округом, Губиниської селищної ради та акти сумісного проживання від 17.01.2024, від 27.06.2024, від 06.05.2024 (а.с.40-42,68,106, 130 т.1). Право власності позивача на житло підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстрація відбулася на підставі договору дарування квартири від 27.10.2005 (а.с.37-39 т.1). Позивач працевлаштований, що вбачається з копії довідок, виданих ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка», доданих до матеріалів справи: довідки від 10.06.2024 № ХК000000151, довідки № б/н від 04.01.2024 (а.с.36,45 т.1). Довідка за № 4392 від 23.04.2024 свідчить про те, що позивач поданий товариством ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» на бронювання до Міністерства Економіки України 17.04.2024, листом за вих. № 4328 (а.с.35 т.1). З листа-повідомлення Мар`янівської гімназії Миколаївського ліцею Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 2019 року проживала удвох із батьком [PERSON] . Відповідачка не підтримувала зв`язок з класним керівником, вчителями-предметовцями, адміністрацією. Навчанням та розвитком доньки не цікавилась, участі у вихованні не приймала. Позивач створював належні умови для навчання, виховання та розвитку доньки, підтримував її ініціативу щодо участі в предметних олімпіадах, творчих та інтелектуальних конкурсах, спортивних турнірах, в яких вона була неодноразовою переможницею. Постійно цікавився її шкільним та позишкільним життям, систематично підтримував зв`язок з класним керівником, вчителями -предметовцями, адміністрацією закладу (а.с.46 т.1). Дитина знаходиться на утриманні та вихованні її батька, який піклується та слідкує за станом здоров`я своєї доньки, що підтверджується копією довідки від 10.01.2024 (а.с.45 т.1). З характеристики на позивача, наданої Губиниською селищною радою Мар`янівським старостинським округом за № 140 від 11.06.2024 вбачається, що [PERSON] до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, будь-які скарги на позивача до Мар`янівського старостинського округу не надходили (а.с.44 т.1). З копії характеристики на дитину, за підписом Директору ліцею вбачається, що [PERSON] , [INFO] учениця 11-А класу Ліцею № 18 міста Новомосковська є донькою учасника бойових дій АТО. Дівчина проживає удвох із батьком [PERSON] , який брав активну участь у житті класу, допомагав у організації позакласних заходів, регулярно відвідував батьківські збори, цікавився життям доньки, забезпечує її всебічний творчий та спортивний розвиток, організовує правильне проведення вільного часу, контролює поводження доньки в мережі Інтернет, забезпечує високий рівень навчання дитини. Мати [PERSON] , за період навчання дівчини, жодного разу не з`явилася в ліцей, батьківські збори не відвідувала (а.с.13 т.1). З характеристики на відповідачку, засвідченою підписом Голови квартального комітету м. Оріхів, вул. Героїв АТО, буд.21 від 01.08.2024 вбачається, що [PERSON] за період проживання за адресою: [ADDRESS] з початку 2022 року та до виїзду її в невідомому напрямку проявила себе не з кращої сторони. Вела розгульний спосіб життя, вживала спиртні напої. Ухилялася від виховання своєї неповнолітньої дитини, ігнорувала її потреби, не забезпечувала їй необхідного харчування, медичного догляду, освіти та інше (а.с.139 т.1). Заявою, за підписом відповідачки, адресованої всім компетентним органам кого це стосується, засвідченою приватним нотаріусом Вовк І.В. Лозівського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстровану в реєстрі за № 1634 від 13.06.2024 року доведено, що відповідачка свідомо бажає відмовитись від виховання та від утримання її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не заперечує, щоб суд розглядав справу про позбавлення її батьківських прав та виніс відповідне рішення без її присутності у суді (а.с.14 т.1). Також, заява відповідачки від 09.01.2025 про підтримання нею нотаріальної заяви від 13.06.2024 міститься в матеріалах справи (а.с.216 т.1). Згідно Висновку органу опіки та піклування Губиниської селищної ради від 28.05.2024 р. за № 1401, [PERSON] тривалий час не проживає з сім`єю, не приймає участі у житті дитини, матеріально її не забезпечує. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем без участі та підтримки з боку відповідачки. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, самостійно аліменти не сплачує. Позивачеві приходиться самостійно вирішувати усі життєві та матеріальні проблеми, створювати належні умови для життя та розвитку доньки, для її навчання та відпочинку, забезпечувати дитину одягом, взуттям відповідно до сезону та продуктами харчування. (а.с.32-34 т.1). Рішення Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 136 від 28.05.2024 р. про затвердження висновку «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 31 т.1). Надані суду копії письмових доказів, які зазначені в додатку, завірені позивачем власноручно, оригінали знаходяться у позивача. Відповідно до частин 1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частин 3 та 4 ст.155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав є суворим заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише у невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько (матір) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Повертаючись до обставин даної справи, суд вважає, що позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження факту свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до неповнолітньої доньки. Так, відповідно до постанови Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №203/3505/19 непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їхніх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. Між тим, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідачка є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідачки застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивача про те, що відповідачка мешкає в іншому місці та не займається вихованням дитини не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідачки та ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Проживання матері окремо від дитини не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав. Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачки відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї. На думку суду, позбавлення відповідачки батьківських прав порушуватиме її права та не відповідатиме інтересам самої [PERSON] , [INFO] , яка на день постановлення рішення суду досягла повноліття та відповідно до ч.1 ст.34 ЦК України має повну цивільну дієздатність, тому вона особисто може звернутися до суду з відповідним позовом у разі такої необхідності. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Представник позивача в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав посилається на те, що відповідачка систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, разом з дитиною не проживає. Між тим, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідачка є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідачки застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачкою відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Більше того, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , наданого Губиниською селищної радою Новомосковського району, Дніпропетровської області № 1401 від 28.05.2024 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] складений поверхнево і ґрунтується лише на заяві позивача. На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] присутня не була. Позиція матері дитини, яка висловила згоду на позбавлення її батьківських прав, комісією не досліджувалася, заходи впливу до матері не застосовувалися. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем та представником позивача не доведено, що поведінка відповідачки відносно своєї доньки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, не довели та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Відсутні також докази ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків в частині матеріального забезпечення дитини, позивачем жодними допустимими та належними доказами не підтверджено факту, що вживались будь-які заходи щодо одержання аліментів з відповідачки, але він не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням [PERSON] від їх сплати. Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України оцінюється у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі. Проживання матері окремо від дитини не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про позбавлення відповідачки батьківських прав, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини від 04.11.1950 і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. При цьому, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права і особливості даної ситуації свідчать про необхідність врахування наведених міжнародних стандартів, які знаходяться у тісному взаємозв`язку із національним правовим регулюванням описуваних правовідносин. Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя, (див. пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»), Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору з відповідачки стягненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed