Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано 26 вересня 2019 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідачка у\~шестимісячному віці\~залишила доньку\~та по\~час звернення\~з позовом\~до суду\~нею цікавиться\~рідко,\~ [PERSON] \~повністю взяв на себе обов`язки по вихованню та утриманню доньки. 06 березня 2019 року [PERSON] склала заяву, яка посвідчена приватним нотаріусом про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] . 11 вересня 2019 року між сторонами укладено Договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини зі [PERSON] . [PERSON] попередньо звертався до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Однак, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 16 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав відповідачки відмовлено. Суддя Братасюк В.М. в рішенні суду від 16 лютого 2021 року попередив [PERSON] про доцільність зміни ставлення до виховання і утримання дитини, та необхідність активізації дії з метою налагодження позитивних материнських відносин з дитиною. Від дати винесення рішення суду зі сторони відповідачки ніяких позитивних змін щодо виховання і утримання доньки не відбулося, як і не змінився спосіб її життя. А з 2022 року [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Всі питання щодо виховання дочки позивачем вирішуються самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. З моменту введення воєнного стану на території України відповідачка не телефонує і не цікавиться життям та здоров`ям дитини, її безпекою. [PERSON] не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання донькою освіти, жодного разу не відвідала навчальний заклад. Мати свідомо нехтує своїми обов`язками. [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах № 193097 від 13 грудня 2024 року, виданого головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно їх спільної доньки, а саме, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року матеріали цивільної справи № 607/57972/24 надіслано Управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для надання письмового висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . 26 травня 2025 року на адресу суду повернулися матеріали цивільної справи № 607/27972/24 з рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 661 від 21 травня 2025 року «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав». [PERSON] не скористалася своїм правом на відзив, як це передбачено ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не подала його у строк, визначений ухвалою про відкриття провадження. Суд протокольною ухвалою від 20 червня 2025 року закрив підготовче провадження та розпочав розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] , його представник адвокатка Добрянська О. І. в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Суду пояснювали, що [PERSON] самоусунулася від виховання та матеріального утримання спільної доньки сторін [PERSON] , [INFO] . Відповідачка не проявляє інтересу до дитини та матеріально не забезпечує доньку. Стороні позивача відомо, що відповідачка проживає за межами України, де створила іншу сім`ю в якій виховує дитину. Вважає, що висновок органу опіки та піклування, а також інформація, наявна в матеріалах справи, в сукупності є достатніми доказами обґрунтованості позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала. 14 липня 2025 року на електронну пошту суду надійшов лист від [PERSON] , у якому вона заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Разом з тим, суд не бере до уваги вказаний лист, оскільки у суду відсутня можливість встановити особу відправника. Лист аналогічного змісту зареєстрований судом 18 липня 2025 року, який надійшов поштовою кореспонденцією від [PERSON] (вказує, що є бабусею відповідачки). Отож, суд вважає, що відповідачка про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, разом із надісланням до суду висновку органу опіки та піклування, надіслав лист про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що знайома з позивачем [PERSON] , вони є сусідами, свідок мешкає у [ADDRESS] , проживають в одному під`їзді, знайомі з дитинства. Позивач проживає разом із батьками та дитиною дівчинкою на ім`я [PERSON] . Матір дівчинки не проживає з батьком та дитиною, останній раз свідок її бачила, коли [PERSON] було 10 місяців. Вихованням дитини займається батько [PERSON] та бабуся. Позивач ходить з дочкою на прогулянки, возить її всюди, доглядає, придбаває все необхідне. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що проживає на [ADDRESS] , по сусідству із позивачем, їх діти дружать, спільно граються у дворі. Свідок бачить [PERSON] , як [PERSON] її водить у шкоду та забирає зі школи. На дитячий майданчик дитину приводить тато або бабуся. Матері дитини свідок бачила багато років, в останній раз вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння в компанії інших чоловіків. 3-4 роки свідок не бачила матері [PERSON] , перешкод у побаченнях з дитиною їй ніхто не чинив. Дівчинка гарно виховується, вчиться, коли грається з сином свідка мами не згадує. Чи допомагає матір дитині, свідок не знає. Заслухавши пояснення позивача, його представника, покази свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі з 03 лютого 2018 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 вересня 2019 року (справа №607/19976/19). Від шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 липня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. 06 березня 2019 року [PERSON] писала заяви, в яких дає згоду на позбавлення її батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , яка посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ліщиною О. П. та реєстрована в реєстрі за № 932. 11 вересня 2019 року між позивачем та відповідачкою укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л. В., яким сторони домовилися, що місце проживання дитини визначити місце проживання батька (п. 1.3.). Матір має право без перешкод спілкуватися з дитиною (по телефону, шляхом листування, за допомогою електронної пошти, іншими засобами)у будь-який день тижня та у будь-який зручний для дитини час, а також має право, за попередньою домовленістю з батьком зустрічатися з дитиною, брати дитину до себе за місцем свого проживання або їздити на відпочинок спільно з дитиною (п. 2.1). Батько зобов`язується не перешкоджати спілкуванню дитини з матір`ю, сприяти матері зустрічі з дитиною, завчасно повідомляти дитину про час та день зустрічі (п. 3.1). За згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким шляхом договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами, питання зміни чи розірвання договору вирішується в судовому порядку (п. 4.3). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2021 року у справі № 607/25138/19 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, третя особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовлено. Додатковим рішенням\~Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області від\~01\~березня 2021\~року у\~справі №\~607/25138/19\~вирішено стягувати\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] аліменти\~на утримання\~дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи стягувати з 23 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04 серпня 2021 року № 657 затверджено висновок щодо зміни порядку участі матері у вихованні дитини. Вказаним висновком рекомендовано матері [PERSON] брати участь у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до графіку спілкування в такі дні: І-ІІІ субота місяця з 10:00 по 14:00 год, ІІ-ІV неділя місяця з 10:00 по 14:00 год. Побачення повинні відбуватися в присутності батька [PERSON] . Рішенням виконавчого\~комітету Тернопільської\~міської ради\~від 09\~листопада 2022\~року №1216\~затверджено висновок\~щодо визначення\~місця проживання\~малолітньої дитини\~з батьком. Вказаним висновком орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року у справі №607/13630/20, яке переглядалося Тернопільським апеляційним судом, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та молоді органу опіки та піклування Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовлено. Відповідно до інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 17 жовтня 2024 року, [PERSON] знаходиться на обліку в закладі з народження, з рапорту лікаря педіатра відомо, що дитину на огляд в 2024 році супроводжує батько [PERSON] , дитина доглянута, рекомендації лікарів виконуються. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13 грудня 2024 року № 193097, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , становить 12 435,20 грн. У довідці дирекції Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 27 від 07 жовтня 2024 року № 189 зазначено, що [PERSON] дійсно навчається в 1-Б класі школи. Також згідно характеристики дирекції Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 27 від 20 грудня 2024 року № 195, [PERSON] навчається у школі з 01 вересня 2024 року, є ученицею 1-Б класу. Дівчинка рухлива, активна на уроках, завдання виконує завжди, дисциплінована, навчальний матеріал засвоює швидко. Дитина добра, по-товариськи відноситься до дітей у класі, із учителями стримана, але йде на контакт. Дівчинка завжди чиста, одягнена відповідно до сезону, акуратно зачесана, забезпечена усім необхідним для навчання. Харчується у шкільній їдальні разом із усіма дітьми класу. Завжди має перекуси з дому. Батько [PERSON] приводить і після уроків забирає доньку зі школи, відвідує батьківські збори, часто в телефонному режимі цікавиться успіхами [PERSON] , забезпечує дівчинку усім необхідним, старається організувати цікаве проведення її вільного часу. Зі слів батька, мати з дитиною не спілкується і з сім`єю не проживає (живе за кордоном), у вихованні дитини участі не бере. Із класним керівником на зв`язок не виходила жодного разу, на батьківські збори не з`являлася. Згідно характеристики [PERSON] виданої ТОВ «ТЕРНОБУДІВЕСТ», [PERSON] працює з 01 листопада 2023 року муляром 3 розряду по даний час, за час роботи зарекомендував себе здібним працівником, користується авторитетом та повагою серед колег по роботі, дисциплінований. Порушень трудової дисципліни не має. Дохід [PERSON] за період з 01 січня 2024 року по 31 серпня 2024 року склав 77\~700,00 грн, що стверджується довідкою ТОВ «ТЕРНОБУДІВЕСТ» від 19 вересня 2024 року № ТБ00-000001. Згідно довідки ДП «Люкс-Житло-1» ПП «Люкс» від 02 жовтня 2024 року № 235 та характеристики від 02 жовтня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним зареєстровані: [PERSON] (мати), [INFO] , [PERSON] (батько), [INFO] , [PERSON] (сестра), [INFO] , та [PERSON] (донька), [INFO] . За час проживання скарг не надходило, норм життя не порушував. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 661 від 21 травня 2025 року «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав» затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За змістом висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , органом опіки оцінено всі описані вище судом документи. Захищаючи інтереси дитини, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За встановлених судом обставин до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першоючетвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будьяких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що державиучасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першоютретьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: поперше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; подруге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Із матеріалів справи вбачається та підтверджується висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що біологічна мати відсутня у житті доньки, не приймає участі у її утриманні та вихованні, усі важливі події у житті [PERSON] відбувалися та відбуваються без участі та присутності матері. Байдуже ставлення відповідачки до дитини, відсутність зі сторони матері дій, які б вказували на її інтерес до доньки, її бажання буди присутньою в житті дитини шляхом її матеріального забезпечення, турботи про її здоров`я і розвиток також підтверджується висновком органу опіки та піклування. Відтак, суд дійшов переконання, що позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] відповідає інтересам малолітньої дитини, так як відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Своєю негативною\~поведінкою відповідачка\~показує поганий\~приклад та\~нівелює обов`язок\~батьків виховувати\~дитину в\~дусі поваги\~до прав\~та свобод\~інших людей,\~любові до\~своєї сім`ї\~та родини,\~свого народу,\~своєї Батьківщини. У зв`язку\~із вищевикладеним,\~суд дійшов\~висновку,\~що відповідачка\~неналежним чином\~виконує свої\~батьківські обов`язки\~відносно малолітньої\~дочки \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~безпричинно та\~свідомо самоусунулася\~від виконання\~батьківських обов`язків,\~не цікавиться\~її фізичним,\~духовним,\~моральним розвитком. Саме бездіяльність матері призвела до розриву зв`язків між нею і дочкою, оскільки немає доказів, що хтось перешкоджав їй спілкуватися з дитиною. При вирішенні цього спору, суд врахував позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 08 грудня 2021 року, справа № 311/563/20, від 26 січня 2022 року, справа № 203/3505/19, від 24 травня 2023 року, справа № 358/371/21, від 19 лютого 2025 року , справа №\~147/277/24. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Водночас, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові № 459/3411/18 від 29 вересня 2021 року зазначив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В силу ст. 141 ЦПК України, слід cтягнути із [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved