Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики № 3286117760-120510, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в сумі 2000 грн. на строк 14 днів. В подальшому, 18.01.2022 року було укладено договір № 18-01/22 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3286117760-120510. 10.03.2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3286117760-120510. Разом з цим, 16.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позик № 75335387, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в сумі 15\~000 грн. на строк 30 днів. Також, 27.01.2022 року було укладено договір № 27/01/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75335387. В подальшому, 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75335387. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами, тому позивач має право задовольнити свої порушені права шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача наявної грошової заборгованості. Ухвалою судді від 11.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв, клопотань або відзиву до суду не направила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Встановлено, що 13.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики № 3286117760-120510. За цим договором Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а Позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом, у вигляді нарахованих на Суму кредиту процентів, за фактичний строк користування Кредитом, у порядку встановленому цим Договором. Згідно умов договору кредит надається в загальному розмірі 2\~000 грн., строк користування кредитними коштами складає 14 днів та починається з 13.09.2021 року та закінчується 27.09.2021 року(включно). Пунктом 5.1 сторони засвідчили однакове розуміння ними умов цього Договору, його правових наслідків, підтвердили дійсність намірів , гарантували те, що Договір не містить ознак удаваного або фіктивного правочину, підтвердили, що Договір не укладений під впливом обману, насильства, помилки чи збігу тяжких обставин. Вказаний договір укладено в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Так, [PERSON] підписала договір одноразовим ідентифікатором N7HGG34U. Факт отримання коштів відповідачем підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31.01.2025 року за вих. № 2873_250131131858. Позивач надав суду розрахунок заборгованості первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» з якого вбачається, що станом на 18.01.2022 року заборгованість [PERSON] склала 2546 грн. 18.01.2022 року було укладено договір № 18-01/22 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3286117760-120510. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 року склала 14\~246 грн., з яких: 2\~000 грн. заборгованість по основній сумі кредиту 2000 грн., 9\~360 грн. заборгованість по відсотках на дату відступлення права вимоги, 2\~886 грн. нараховані відсотки згідно умов кредитного договору. 10.03.2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3286117760-120510. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів по сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 3286117760-120510 від 13.09.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на дату формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 14\~246 грн., з яких: 2\~000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12\~246 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 16.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позик № 75335387. За цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строку, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Умовами договору передбачено, що сума позики складає 15\~000 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка (фіксована) 1,99% в день користування. Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 17.09.2024 року, кошти в сумі 15\~000 грн. перераховано 16.08.2021 року на рахунок [NUMBER] . З розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] станом на 27.01.2022 року складала 35\~820 грн., з яких: 15\~000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 35\~820 грн. заборгованість за відсотками. 27.01.2022 року було укладено договір № 27/01/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75335387. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75335387. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів по сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 75335387 від 16.08.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на дату формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 51\~094,52 грн., з яких: 15 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 35 820 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 240 грн. інфляційні збитки, 34,52 грн. нараховані 3% річних. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення коштів та сплати процентів не виконала, ТОВ «Коллект Центр», як новий кредитор, звернулося до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом норми статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2статті 639 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу(ст. 1050 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Всупереч умов укладених договорів зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей1077,1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З положень ч. 13 ст.12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України). Кредитні договори, а також укладені послідуючі договори факторингу, кінцевим кредитором за яким є ТОВ «Коллект Центр», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність у [PERSON] кредитної заборгованості за Договорами позики № 3286117760-120510 та № 75335387. При цьому [PERSON] не оспорювала отримання кредитних коштів на підставі вказаних договорів, а також не надала суду доказів виконання зобов`язань за цими договорами. Таким чином, суд дійшов висновку щодо стягнення суми позики в розмірі 17 000 грн. (2\~000грн. + 15 000 грн.) з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр», як нового позикодавця. Щодо позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення відсотків за договорами позики, суд виходить з наступного. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. Як вбачається з матеріалів справи договір позики № 3286117760-120510 укладено на період з 13.09.2021 року по 27.09.2021 року на 14 днів, за вказаний період розмір відсотків становить 546 грн., які і підлягають стягненню. Разом з цим, договір позики № 75335387 укладено 16.08.2021 року на строк 30 днів, за вказаний період розмір відсотків становить 3582 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості за відсотками складає 4\~128 грн., які суд стягує з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр». Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3% річних та інфляційних втрат, то суд враховує, що відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.». При цьому, у Договорах позики сторони, діючи відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом та строку кредитування. На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних збитків безпідставними, оскільки вони не відповідають приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та не підлягають до задоволення. Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу суд дійшов до такого. Частиною 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було подано договір про надання правової допомоги №04/10-2024 від 04.10.2024 року між ТОВ «Коллект Центр» та ФОП [PERSON] , заявку на надання юридичної допомоги, акт про надання юридичної допомоги, тарифи на послуги, платіжну інструкцію № 0522740001 від 16.05.2025 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд вважає, що витрати з надання правничої допомоги у сумі 16 000 грн. є не співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом (надання усної консультації та складання позовної заяви для подачі до суду), не відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру. Тому з відповідача на користь позивача підлягають частковому стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 0524210037 від 26.05.2025 року вбачається, що при зверненні до суду ТОВ «Коллект Центр» сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Так як позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 783,30 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: partial