Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Зміст позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 28.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) №28.03.2023-100001835. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн. строком на 70 дні. Процентна ставка «Економ» у розмірі 1,2% за один день користування кредитом застосовується протягом первинного періоду та періоду «Економ». Процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1,5% за один день користування кредитом застосовується на увесь строк, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 10 532,86 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 801,49 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 4 731,37 грн, яку і просив стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, правом на подання відзиву не скористався. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У ситуації, що розглядається, суд прийшов до висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 07.08.2024 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 28.03.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір №28.03.2023-100001835, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», шляхом надіслання одноразового ідентифікатора «Р247» на номер телефону [NUMBER] , ідентифікацію та верифікацію, отримання ідентифікаційних даних відповідача [PERSON] здійснено за допомогою системи BankID НБУ. Даний Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки та Підтвердження позичальника про укладення кредитного договору. Відповідачем отримано паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов пунктів 3.3.1., 3.3.2., 3.3.4., 3.3.5., 3.3.6. та 3.3.7. вказаного Договору, умов заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 6 000 грн, строком на 70 днів на умовах сплати процентів за користування кредитом: процентна ставка «Економ» у розмірі 1,2 % за один день користування кредитом застосовується протягом первинного періоду та періоду «Економ», процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1,5% за один день користування кредитом застосовується протягом усього строку, на який надається кредит, окрім першого чергового періоду та періоду «Економ», дата повернення кредиту 09.05.2024. Окрім того, відповідно до пункту 5.3 Кредитний договір №28.03.2024-100001835, та пункту 10 заявки від 28.03.2024, передбачено сплату відповідачем на користь позивача комісії за видачу кредиту у розмірі 15 5 від суми кредиту, що становить 900 грн. Грошові кошти в сумі 6 000,00 грн відповідно до квитанції сервісу LIQPAY від 28.03.2023, ID операції 2263404953, перераховано отримувачу із карткою/рахунком [NUMBER] , що збігається із реквізитами платіжної карти відповідача, зазначеними у п. 20 Заявки від 28.03.2023 до пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) - [NUMBER]. Позивач стверджує, що у порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 13 860 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі в розмірі 5 801,49 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 4 731,37 грн, разом з тим розрахунку заборгованості не надав, довідка-розрахунок про стан заборгованості надана позивачем містить лише три суми: загальну заборгованість, основний борг та борг за відсотками із зазначенням періоду нарахування відсотків - з 28.03.2023 до 05.07.2023. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 28.03.2023 шляхом підписання Заявки та Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 28.03.2023-100000403. [PERSON] у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку погоджено із позивачем та підписано одноразовим ідентифікатором «Р249» Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на укладення кредитного договору, Відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) Договору № 28.03.2023-100001835 від 28.03.2023. Підсипанням Договору сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки та комісійних платежів, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них. Положення Договору відповідають законодавчо закріпленим вимогам, що ставляться до договорів споживчого кредитування в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» із внесеними змінами. За вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів, які були перераховані ТОВ «Споживчий центр» на його картковий рахунок, що підтверджується квитанцією LIQPAY від 28.03.2023. Разом з тим, відповідачем порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого у останньої перед позивачем, за розрахунками позивача, утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача становить 10 532,86 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 801,49 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 4 731,37 грн. Вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору від 29.03.2024 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про задоволення позову у повному обсязі. Так, зміст наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, квитанція про перерахунок коштів на банківську платіжну карту відповідача підтверджує обсяг фактично отриманої позичальником суми. При ухваленні рішення суд враховує те, що основними економіко-правовими характеристиками кредиту є строковість, зворотність та платність. За відсутності хоча б однієї з цих ознак договірні відносини між сторонами не можуть вважатися відносинами кредиту. Відтак, у кредитних правовідносинах проценти є платою за користування коштами подібно до плати за користування будь-яким іншим майном, а обов`язок позичальника сплатити проценти є елементом конструкції кредитного зобов`язання за участю спеціального суб`єкта - банка або фінансової установи. З письмових доказів, які надані позивачем в обґрунтування позовних вимог вбачається, що між сторонами виникли саме кредитні відносини, а тому до стягнення підлягає як сума отриманого кредиту так і відсотки, які підлягають сплаті за його користування. Розрахунок розміру відсотків, які підлягають до стягнення, не у повній мірі відповідає умовам договору кредитування, що були у встановленому порядку погоджені із позичальником та зафіксовані у пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявці на укладення кредитного договору, відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Договору. Суд, зважаючи на те, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, а довідка-розрахунок про стан заборгованості надана позивачем містить лише три суми: загальну заборгованість, основний борг та борг за відсотками із зазначенням періоду нарахування відсотків - з 28.03.2023 до 05.07.2023, без зазначення періодів нарахування, розміру відсотків, врахування часткової погашення заборгованості відповідачем 15.04.2023 на суму 2 106,51, здійснено власний розрахунок заборгованості. Так, за Кредитним договором №28.03.2023-100001835, виходячи з умов договору щодо процентних ставок: 1,2 % за один день користування кредитом протягом первинного «Економ» періоду та 1,5 % - протягом решти строку користування. Розрахунок проведено з поділом строку користування кредитом на періоди по 14 днів, у кожному з яких відсотки нараховувалися виходячи з залишку тіла кредиту та встановленої договором денної ставки. Так, з 28.03.2023 по 10.04.2023 (перші 14 днів) застосовувалась ставка 1,2 % на день, що становило по 72 грн щодня, з 11.04.2023 починаючи - ставка 1,5 % на день, що становило по 90 грн щодня. 15.04.2023 відповідачем сплачено 2 106,51 грн, з яких відповідно до умов договору зараховані суму 1 458 грн на сплату відсотків за кредитом, відтак станом на 15.04.2023 заборгованості зі сплати відсотків не існувало, та 648,51 грн на погашення заборгованості тіла кредиту, станом з 16.04.2023 й до кінця дії кредитного договору (05.06.2023), яка становила 5351,50 грн. З 16.04.2025 у зв`язку зі зменшенням тіла кредиту залишок відсотків за день склав 80,27 грн. Подальші нарахування відсотків здійснювались на зменшений залишок тіла кредиту за ставкою 1,5 % на день (80,27 грн) у межах кожного наступного 14-денного періоду до 05.06.2025. За результатами розрахунку встановлено, що за період з 28.03.2025 до 05.06.2025 загальна сума нарахованих та несплачених відсотків становить 4 093,89 грн, залишок основного боргу - 5 351,49 грн, а загальна заборгованість - 9 445,38 грн. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , на суму, розрахунок якої судом здійснено самостійно, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №28.03.2023-100001835, яка становить 9 445,38 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 351,49 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 4 093,89 грн. Розподіл судових витрату справі Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ «Споживчий центр» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позов ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених вимог, а саме 2172,30 грн (9445,38 грн / 10 532,86 грн х 2422,40 грн).

Outcome: partial