Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

У липні 2025 року позивачка звернулася з вказаним вище позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивовано тим, що після смерті її батька відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки у квартирі, яка знаходиться за вказаною вище адресою. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1995 спадкодавцю на праві приватної спільної власності належала частка квартири. Власниками іншої частини квартири на праві спільної власності є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Спадкодавець за життя на належну йому частку у згаданій вище квартирі 29.12.2004 склав заповіт на ім`я позивачки та її рідної сестри [PERSON] . Позивачка після смерті спадкодавця прийняла спадщину у встановлений законом строк шляхом подання заяви до нотаріального органу. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не виявили бажання успадковувати майно після смерті спадкодавця. На день його смерті разом з ним не проживали, тому є такими, що не прийняли спадщину. При зверненні до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ видано на квартиру, тоді як бюро технічної інвентаризації провело реєстрацію на житловий будинок. Водночас їй було роз`яснено, що згідно підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №\~296/5 від 22 лютого 2012 року , видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, [PERSON] звернулася з цим позовом до суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частку квартири, яка за життя належала її батьку [PERSON] . Ухвалою судді від 07.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження (а.\~с.\~37). Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, проте від її представника адвоката Воронцової\~О.\~В. 15.08.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява, в якій просить підготовче засідання провести без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак, 15.08.2025 від головного спеціаліста юриста відділу правового забезпечення [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без участі представника відповідача, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують щодо їх задоволення. Оскільки від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, позовну заяву задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 1 ст.\~206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2022 (а.\~с.\~11). До дня смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав сам за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок, виданих виконавчим комітетом Погребищенської міської ради від 22.06.2022 №\~193 та від 08.07.2024 №\~84 (а.\~с.\~62). Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачкою підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] від 14.06.1973 (а.\~с.\~13). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1995, виданого Погребищенським контейнерним заводом згідно наказу від 08.12.1995 №\~114, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] голові сім`ї та членам його сім`ї: [PERSON] дружині, [PERSON] дочці (а.\~с.\~14). Право власності на вказану квартиру в бюро технічної інвентаризації (ВООБТІ) зареєстровано 25.12.1995 як на будинок [ADDRESS] (а.\~с.\~14 на звороті). Відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому 19.07.2024 ФОП [PERSON] , квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м. (а.\~с.\~16-19). Після звернення позивачки до Погребищенської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їй було відмовлено у зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на квартиру, видане з порушенням чинного законодавства, а саме правовстановлюючий документ видано на квартиру, а бюро технічної інвентаризації провело реєстрацію на житловий будинок (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.07.2024 №\~457/02-31) (а.\~с.\~64). З матеріалів спадкової справи №\~164/2022 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що [PERSON] за життя, користуючись своїм правом, зробив заповітне розпорядження, яким заповів на ім`я своїх дочок [PERSON] та [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений 29.12.2004 секретарем виконкому Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Кулик\~В.\~І., зареєстрований в реєстрі за №\~200 (а.\~с.\~56 на звороті). Також із матеріалів спадкової справи №\~164/2022 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом подання відповідної заяви до Погребищенської державної нотаріальної контори. В матеріалах спадкової справи відсутні будь-які заяви про відкликання чи скасування означеної заяви (а.\~с.\~52). Із матеріалів вказаної вище спадкової справи також встановлено, що інший спадкоємець за заповітом дочка померлого [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] ») шляхом подання заяви до Погребищенської державної нотаріальної конто відмовилася від прийняття спадщини на користь сестри [PERSON] . В матеріалах спадкової справи відсутні будь-які заяви про відкликання чи скасування означеної заяви (а.\~с.\~61 на звороті). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №\~7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статей 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 ст.\~1233\~ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ч. 1 ст.\~1235\~ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1226 ЦК України унормовано, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. В ч. 1 ст.\~368\~ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 2 ст.\~370\~ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За ч. 1 ст.\~181\~ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. В ст.\~382\~ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Наявні в матеріалах справи копії документів, зокрема, інвентаризаційної справи №\~6 щодо будинковолодіння [ADDRESS] , свідчать про те, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] об`єктом права спільної сумісної власності була саме квартира, як індивідуально визначене нерухоме майно в розумінні приписів ч. 1 ст. 181 ЦК України, а не частина домоволодіння (багатоквартирного житлового будинку). Виходячи із встановлених судом обставин справи, та зважаючи на презумпцію рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, до складу спадкової маси після смерті [PERSON] ввійшло право на 1/3 частки у праві власності на вказану вище квартиру. Згідно з ч. 3 ст.\~1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В ч. 1 ст. 328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статей 55, 124\~Конституції України та ст.\~13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч. 2 ст.16\~ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Отже, зважаючи на те, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, однак, у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи визнання позову представником відповідача, суд дійшов висновку, що з метою захисту майнових прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на 1/3 частину спірної квартири. Відповідно до ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на те, що позивачка бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений нею судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на її користь.

Outcome: approved