Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просив визнати його батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виключити відомості про [PERSON] як батька [PERSON] з актового запису про народження № 57, складеного 10.04.2019 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; внести відомості до актового запису про народження № 57, складеного 10.04.2019 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про [PERSON] та зазначити його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , змінити дитині [PERSON] прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження. В обґрунтування позову зазначив, що навесні 2013 року він познайомився з відповідачкою [PERSON] , та з березня 2015 року вони почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу у належному йому будинку за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у них народився син [PERSON] , проте оскільки сторони у шлюбі не перебували, відомості про батька дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України зазначені за вказівкою матері. Позивач указує, що він є батьком дитини, він та [PERSON] проживали разом в одному жилому приміщенні як до народження дитини так і після її народження однією сім`єю, вели спільне господарство, спільно виховували та утримували дитину. Із народження дитина вважає позивача своїм батьком. Позивач постійно піклується про дитину, проявляє батьківську турботу та спілкується з нею, із народження дитина перебуває на його повному утриманні. Відповідачка відмовляється\~від подання\~спільної заяви\~до органу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану для внесення відомостей про батька до актового запису про народження дитини. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.12.2022, справу передано за територіальною підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року, ухваленим під головуванням судді Суворової О. В., позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства задоволено частково. Визнано [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виключити відомості про [PERSON] як батька [PERSON] з актового запису про народження № 57, складеного 10.04.2019 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та внести відомості до актового запису про народження № 57, складеного 10.04.2019 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про [PERSON] та зазначити його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , змінити дитині [PERSON] прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2024, постановленою під головуванням судді Суворової О. В., задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд вищевказаного заочного рішення. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року у справі №203/3780/22 скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. На підставі розпорядження щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу справи № 266/24, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Федчишеній Т. Ю. У судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Логойда Т. В. позов просили задовольнити. Представник відповідача - адвокат Гурський В. С. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що відповідачка заперечує проти задоволення позову, її позиція полягає в тому, що вона не може ані підтвердити, ані спростувати біологічне батьківство позивача щодо дитини, вважає, що спільне проживання сторін не свідчить беззаперечно про біологічне батьківство позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. [INFO] народився [PERSON] , про що 10 квітня 2019 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис № 57, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Матір`ю дитини є [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері, що не заперечується сторонами. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «… при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed