Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] уклав із Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі АТ «ОТП Банк») кредитний договір № 230/980/021459170/17, який за правовою природою є змішаним договором, а саме кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг - кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . 13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за означеним вище картковим рахунком, відкритим в межах кредитного договору № 230/980/021459170/17, перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 13/10/23 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 230/980/021459170/17, в сумі 29 203,36 грн, з яких: загальна сума боргу по тілу 19 730,14 грн, загальна сума боргу по відсотках 9 473,22 грн. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 13 жовтня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 230/980/021459170/17, в сумі 29 203,36 грн, з яких: загальна сума боргу по тілу 19 730,14 грн, загальна сума боргу по відсотках 9 473,22 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім цього, просить про стягнення суми сплаченого судового збору. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав, своєї позиції щодо позову суду не повідомив. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явилася, серед іншого, у позовній заяві вказала про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, які останнім отримані. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі 29 травня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Відповідач звернувся до АТ «ОТП Банк» із заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 230/980/021459170/17 від 10 липня 2017 року для оформлення поточного карткового рахунку та з метою отримати електронний платіжний засіб. Заява-анкета не містить розміру кредитного ліміту/суми кредиту, в ній наявні умови обслуговування кредитної лінії, розмір нараховуваних банком процентів (на дату укладання заяви-анкети, пільговий період). 06 липня 2017 року [PERSON] підписана заява фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії, у якій зазначено номер карткового рахунку, бажана сума кредитної лінії, особисті дані, інформація про роботу, фінансові дані, умови обслуговування кредитної картки. Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 230/980/021459170/17, за період з 13 жовтня 2023 року по 31 березня 2025 року сформований представником позивача Москаленко М.С., в ньому зазначено, що залишок заборгованості складає 29 203,36 грн, з яких: загальна сума боргу по тілу 19 730,14 грн, загальна сума боргу по відсотках 9 473,22 грн. 13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до п. 1.1 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор (фактор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, у розмірі Портфеля заборгованості. У реєстрі боржників № 2 до договору факторингу вказане ПІБ відповідача, номер карткового рахунку - [NUMBER] , номер кредитного договору - 230/980/021459170/17, загальна сума боргу в валюті кредитування - 29 203,36 грн, з яких: загальна сума боргу по тілу - 19 730,14 грн, загальна сума боргу по відсотках - 9 473,22 грн, загальна сума боргу по комісії - 0,00 грн. До матеріалів справи долучені: свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «ФК «ЄАПБ» серії А01 № 624024, свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 28 лютого 2012 року, розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про видачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів» від 23 березня 2017 року за № 691, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи «ОТП Банк» серії А01 № 370771 від 30 червня 2009 року, банківська ліцензія № 191 від 05 жовтня 2011 року, видана ПАТ «ОТП Банк» (АТ «ОТП Банк», витяг є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «ОТП Банк» та статут ТОВ «ФК «ЄАПБ» (нова редакція). Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Застосовані норми права Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Мотиви та висновки суду Суд, оцінивши надані позивачем докази за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить висновку, що існують підстави для відмови в задоволенні позову. Судом установлено, що 10 липня 2017 року відповідач звернувся до АТ «ОТП Банк» із заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 230/980/021459170/17 для оформлення поточного карткового рахунку та з метою отримати електронний платіжний засіб. Заява-анкета не містить розміру кредитного ліміту/суми кредиту, в ній наявні умови обслуговування кредитної лінії, розмір нараховуваних банком процентів (на дату укладання заяви-анкети, пільговий період). 06 липня 2017 року [PERSON] підписана заява фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії, у якій зазначено номер карткового рахунку, бажана сума кредитної лінії, особисті дані, інформація про роботу, фінансові дані, умови обслуговування кредитної картки. На підтвердження розміру заборгованості за указаною вище заявою-анкетою стороною позивача долучено розрахунок заборгованості, сформований представником позивача, в якому вказано розмір заборгованості станом на 31 березня 2025 року за період з 13 жовтня 2023 року по 31 березня 2025 року у розмірі 29 203,36 грн. Звертаючись до суду з позовом представник позивача посилається на те, що відповідач всупереч умов указаного кредитного договору, не виконав своїх зобов`язань, не здійснив жодних платежів для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, має непогашену заборгованість у вказаному розмірі. Разом із цим, з наданих представником позивача додатків до позовної заяви, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за указаним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо та те, яким чином позивач проводив розрахунок. Зазначена представником позивача сума заборгованості, яка встановлена ТОВ «ФК «ЄАПБ», є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків представника позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати однозначним доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Не є належним та допустимим доказом. Суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи (Висновок Верховного Суду від 13 травня 2020 року (справа № 219/1704/17, провадження № 61-1211св19)), а долучений представником позивача розрахунок заборгованості не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, а також чи видавалася кредитна картка та на який строк. Ні заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», ні заява фізичної особи про встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії, які підписані відповідачем, не містять суми кредиту чи/або розміру встановленого кредитного ліміту. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Верховний Суд 30 січня 2018 року (ВС/КЦС у справі №161/16891/15-ц) дійшов висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Між тим, із урахуванням викладеного, на підставі наданих ТОВ «ФК «ЄАПБ» доказів, суд вбачає, що розмір боргу, заявленого товариством до стягнення, є таким, що не знайшов свого належного та допустимого підтвердження за розглядом справи. В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів/встановлення кредитного ліміту первісним кредитором на рахунок відповідача. Зокрема, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду копію меморіального ордеру, заяви на видачу готівки, чи платіжних доручень, виписок по картковому рахунку, тощо. Правова позиція щодо первинних документів відображена і в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2018 у справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач повинен був отримати від первісного кредитора первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості за договором, зокрема і докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, чи докази, які б підтвердили розмір встановленого йому кредитного ліміту, що в свою чергу, у відповідності до умов указаного договору, надало б можливість визначити з якого часу почав діяти договір і, відповідно, час порушення відповідачем його умов, у разі наявності такого порушення, а також перевірити розмір нарахованих суми боргу та процентів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно частини другої статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів або виконання первинним кредитором умов укладеного договору, а саме правових підстав та факту здійснення платежів, передбачених його умовами. Перевірити розмір нарахованої суми боргу за наявними в матеріалах справи документами, неможливо, оскільки відсутність в матеріалах справи належних первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання відповідачем кредитних коштів, але і перевірити розмір заборгованості, порядок її нарахування, а також підстави та порядок нарахування відсотків за користування кредитом. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. За таких умов у ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів первісним кредитором, а також відповідно і користування ними відповідачем, не підтверджено наявності заборгованості за кредитом, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, суд покладає судові витрати, понесенні позивачем у виді сплаченого судового збору на останнього.

Outcome: dismissed