Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, який був встановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2013, та просив суд стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивував тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2013 шлюб між сторонами розірвано, вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 02.10.2013, і до досягнення дитиною повноліття. За вищевказаним судовим рішенням позивач сплачує аліменти. Вказав, що перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час бойових дій за територію України 03.01.2024 біля н.п. Авдіївка Донецької області отримав травму правого наколінника зі зміщенням, що згідно з класифікацією тяжкості, отриманих травм, відноситься до тяжких. Станом на цей час стан позивача погіршився, останній хворіє, несе витрати на лікування та сплату комунальних послуг. Згідно з довідкою про нарахування та утримання грошового забезпечення на військовослужбовця [PERSON] № 1930 від 07.03.2025 за січень 2025 року позивачу нараховано 51 912,51 грн основних та додаткових видів грошового забезпечення, з яких сплачено аліменти в сумі 25 566,82 грн. За лютий 2025 року позивачу нараховано 24 561,21 грн. грошового забезпечення, з яких сплачено аліментів на суму 12 096,40 грн. Окрім цього, у позивача порушено функцію кінцівки, у нього суттєво погіршився стан здоров`я. У зв`язку із хворобами він не має можливості повноцінно працювати, а розмір отримуваної заробітної плати з врахуванням податків та стягнень за аліментами є недостатнім для проживання та забезпечення лікування, не дозволяє йому пройти належним чином курс лікування та реабілітації, внаслідок чого він не може відновити обмеження життєдіяльності, соціально-побутовий стан, відновити професійну діяльність та військову службу. З огляду на викладене, просив суд зменшити розмір аліментів. Представник позивача Шуріна Н.Р. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що у такому викладені та додаткових поясненнях. Зокрема зазначила, що відповідачка не навела переконливих доказів, які би спростовували заявлену позивачем необхідність зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своєї позиції позивач подав до суду належні докази, зокрема медичні документи, які підтверджують факт втрати працездатності внаслідок травми, отриманої під час проходження військової служби, а також необхідність подальшого лікування та реабілітації. Згідно з наданими медичними документами, позивач переніс хірургічне втручання, потребував і ще потребує лікування та обмежений у працездатності. Враховуючи характер травми, що зачіпає кісткову систему, неможливо з упевненістю прогнозувати швидке повне відновлення. Ці обставини підтверджують погіршення як стану здоров`я, так і матеріального стану позивача, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач не заперечує свого обов`язку щодо утримання дитини, однак просить суд зменшити розмір аліментів з 1/3 до 1/6 частини доходу з урахуванням істотної зміни життєвих обставин. Такий розмір є розумним, співмірним його теперішнім фінансовим можливостям та дозволяє забезпечити базові потреби дитини в поєднанні з участю матері у її утриманні, що також передбачено ст. 180 СК України. Твердження відповідача про нібито відсутність істотних змін у стані позивача є безпідставними. Надані медичні документи, включаючи виписки з лікувальних закладів та висновки військово-лікарської комісії, підтверджують як тимчасову, так і тривалу непрацездатність. Позивач втратив джерело стабільного доходу та змушений нести значні витрати на лікування. Зазначене виключає можливість продовження виконання аліментних зобов`язань у попередньому обсязі. Запропонований позивачем розмір не веде до істотного зниження рівня життя дитини, враховуючи її вік, звичайні витрати на утримання та фінансову участь обох батьків. Документи, надані відповідачем щодо примусового виконання судового рішення, не спростовують фактів погіршення стану здоров`я позивача, зменшення платоспроможності та необхідності зменшення розміру аліментів. Позивачем за результатами медичного обстеження і проходження військово-лікарської комісії отримано медичну довідку від 23.05.2025, яка підтверджує обставини, що мають істотне значення для вирішення спору по суті, зокрема про те, що 03.01.2025 під час проходження військової служби останній зазнав закритого перелому правого надколінника зі зміщенням кісткових фрагментів; йому проведено оперативне втручання металоостеосинтез; на теперішній час має місце обмеження рухливості у колінному суглобі та наявні післяопераційні ускладнення; встановлено, що травма пов`язана з виконанням військового обов`язку; стан здоров`я позивача віднесено до категорії тяжких травм. Згідно зі статтями 616 та 786 графи ІІ Розкладу хвороб, позивач визнаний непридатним до подальшого проходження служби за попередньою військовою спеціальністю. З урахуванням фактичного розміру доходу позивача, з нього здійснюється стягнення аліментів у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, що перевищує встановлену законодавством мінімальну норму для утримання однієї дитини, та перевищує мінімальний розмір аліментів, необхідний для достатнього забезпечення гармонійного розвитку дитини, встановлений ст. 182 СК України. Отже, стягнення аліментів у розмірі 1/3 доходу є підвищеним зобов`язанням, яке в умовах істотного погіршення стану здоров`я та зниження платоспроможності позивача негативно впливає на його майнове становище, позбавляючи можливості забезпечити власне лікування та базові життєві потреби. Відповідно до довідки, наданої у відповідь на адвокатський запит, щодо нарахування та утримання грошового забезпечення військовослужбовцю [PERSON] за 20242025 роки, у 2024 році йому виплачувалась щомісячна додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн, у пропорційному обсязі залежно від кількості днів участі у бойових діях, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Натомість у 2025 році, після отриманої травми, зазначені виплати йому більше не нараховуються, що підтверджено відповідною довідкою. Таким чином, обсяг щомісячного доходу позивача знизився, і половина цієї суми надалі підлягає автоматичному стягненню в рахунок аліментів відповідно до постанови державного виконавця. Згідно з довідкою ВЛК №2025-0725-1120-5555-0 від 25.07.2025 року у позивача діагностовано наслідки закритого перелому правого надколінника зі зміщенням з наявністю металофіксатора та стійку контрактуру правого колінного суглоба з помірним порушенням функцій правої ноги (код Т93.2); травма кваліфікована як тяжка, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби; стан здоров`я обмежує його придатність лише до служби у частинах забезпечення, логістики, зв`язку, ТЦК та СП, без можливості виконувати бойові завдання. Таким чином, довідка ВЛК підтверджує не лише факт травми, але і стійке зниження працездатності позивача. Відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження військової служби (наказ МО №1153/2008 із змінами) та вимог Інструкції з організації обліку особового складу в системі МО України (наказ МО №280 від 15.09.2022 зі змінами): 14 січня 2025 року солдат [PERSON] , призваний по мобілізації, був звільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини [NUMBER] . Вважає, що ці обставини підтверджують істотне зниження доходів позивача, що має безпосереднє значення для вирішення питання про зменшення розміру аліментів. Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали з підстав, що викладені у запереченнях, а також додаткових пояснень. Зокрема, зазначив, що факт тимчасового припинення працездатності чи травми під час проходження служби не є підставою для зменшення аліментів, оскільки носить тимчасовий характер, позивач не визнаний особою з інвалідністю, залишається працездатним і має можливість надалі отримувати доходи або відновити трудову діяльність після лікування. Вказала, що позивач ухиляється від сплати аліментів, упродовж тривалого часу не виконував своїх обов`язків щодо утримання та виховання дитини. За фактом систематичного ухилення від сплати аліментів вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.05.2023 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Аліменти належним чином почали надходити лише після мобілізації позивача до лав Збройних сил України, коли нарахування почали відбуватися автоматично із грошового забезпечення військовослужбовця. Позивач має значну заборгованість за аліментами. Вважає, що позов про зменшення розміру аліментів подано лише з метою ухилення від утримання доньки, така поведінка позивача порушує принцип добросовісності. Позивач не надав достатніх доказів істотного погіршення матеріального становища, яке б унеможливлювало сплату аліментів у попередньому розмірі, а погіршення стану його здоров`я носить тимчасовий характер. Останній є працездатним, надалі перебуває в лавах Збройних Сил України, отримує дохід та може надавати кошти на утримання доньки. Вказала, що донька [PERSON] проживає з матір`ю, дитина потребує постійного лікування та обстеження стану здоров`я через порушення роботи щитовидної залози та встановлений діагноз «Аутоімунний тиреоїдит», що відповідно тягне за собою значні фінансові витрати. Зменшення розміру аліментів призведе до прямого порушення її прав та може негативно вплинути та стан здоров`я дитини. У зв`язку з систематичною несплатою аліментів на утримання доньки відповідачка змушена працювати на двох роботах та постійно брати позики. Натомість, тимчасова непрацездатність позивача не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки не має сталого характеру, не свідчить про повну втрату працездатності чи неможливість виконувати батьківські обов`язки, не змінює суттєво матеріальне становище, порівняно з потребами дитини, яка хворіє та потребує постійного лікування. Погіршення стану здоров`я позивача дійсно мало місце, проте йому була надана медична допомога, проведено оперативне втручання і в задовільному стані виписано зі стаціонарного лікування та надано відпустку на 30 календарних днів із зобов`язанням повернутися в частину для подальшого проходження служби. Військово-лікарською комісією в/ч [NUMBER] встановлено, що погіршення стану здоров`я позивача є тимчасовим. Відповідно до довідки Ф №5 військової частини [NUMBER] за № 1704 від 18.02.2025р., солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Тобто, позивач є працездатним та отримує постійний дохід і таким чином має можливість утримувати неповнолітню доньку. Зазначила, що ні позивачем, ні його представником не надано доказів, що позивача звільнено з військової служби і він втратив дохід, як і не надано доказів виведення його поза штат. Факт тимчасового припинення працездатності чи травми під час проходження служби не є підставою для зменшення аліментів, оскільки носить тимчасовий характер, заявник не визнаний інвалідом, не виведений поза штат, не звільнений з військової служби; він залишається працездатним і має можливість надалі отримувати доходи або відновити трудову діяльність після лікування. Позивач визнаний придатним до подальшої військової служби, його придатність обмежена, проте, він продовжує нести службу та отримувати грошове та матеріальне забезпечення. Просили суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. \~ \~ \~ \~ Положеннями статей 141, 180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Встановлено, що позивач та відповідачка є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.10.2012 Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с. 13). Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2013 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Окрім цього, вищевказаним рішенням вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 02.10.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14). Встановлено, що на виконані Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження №51449336 за рішенням Франківського районного суду м. Львова 16.01.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 02.10.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Вироком Пустомитівського районного суду м. Львова від 02.05.2023 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком приєднано не відбуте повне покарання за попереднім вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27.10.2022 та остаточно призначено [PERSON] покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин громадських робіт та штраф в розмірі 17\~000 грн. (а.с. 48). Постановою головного державного виконавця від 06.06.2024 звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у військовій частині [NUMBER] , із суми доходів боржників у розмірі 50% доходів щомісячно до погашення загальної заборгованості за виконавчим провадженням, яка станом на 01.04.2024 складає 112 089,16 грн (а.с. 134 -135). Як видно з довідок про нарахування та утримання грошового забезпечення [PERSON] , виданих Військовою частиною № [NUMBER] , за період з 01/2024 до 09/2024 для сплати аліментів вирахувано такі суми: липень 37000,85 грн, серпень 34198,89 грн., вересень 40126,71 грн.; за період з жовтня 2024 по грудень 2024: жовтень 33\~762,75 грн., 25\~505,68 грн., 32\~972,33 грн; за період з січня 2025 по березень 2025: січень 25566,83 грн, лютий 12096,40 грн, березень 10666,56 грн (а.с. 189-190). Відповідно до довідок про доходи №33-01 від 14.04.2025, №5901 від 15.07.2025, виданими ВНЗ ПрАТ «Львівський інститут менеджменту», відповідач [PERSON] обіймає посаду менеджера з інформаційної діяльності, загальна сума доходів за період з січня 2024 року до грудень 2024 року становила 80\~520 грн., з січня 2025 року по червень 2025 року складає 35 7502 грн. Окрім цього, остання здійснює підприємницьку діяльність, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку (а.с. 108, 111-114, 199, 200-201). [PERSON] несе витрати на утримання дитини, її лікування, оплату комунальних послуг. Згідно з медичними документами, зокрема протоколом обстеження від 08.04.2025, проведеного в дитячій поліклініці « [INFO] », у [PERSON] , [INFO] , виявлено сонографічно ознаки аутоімунного тиреоїдиту та призначено лікування (а.с. 81-95). Звертаючись до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , позивач покликався на те, що у нього змінився стан його здоров`я, а саме він отримав травму під час проходження військової служби. Погіршення стану його здоров`я та зниження платоспроможності негативно вплинуло на його майнове становище. Згідно з довідкою Військової частини [NUMBER] від 18.02.2025, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с 16). Відповідно до виписок із медичної карти стаціонарного хворого №164 від 05.01.2025, №133 від 20.01.2025, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні після отримання травми під час бойових дій за територію України (а.с. 20, 21 ). Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] від 20.01.2025 №146 проведено медичний огляд військово-лікарської комісії хірургічного профілю військової частини [NUMBER] 20.01.2025, діагноз: Закритий уламковий перелом 03.01.2025 правого наколінника зі зміщенням. Травма пов`язана з проходженням військової служби, згідно з класифікацією тяжкості отриманих травм така травма відноситься до тяжких (а.с. 24). Як видно з довідки військово-лікарської комісії від 21.03.2025 №2025-0321-1128, солдат [PERSON] прийнятий на військову службу [INFO] у [ADDRESS] з 02.2024 року; 21.03.2025 проведено медичний огляд ВЛК клініки амбулаторного-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону, діагноз: Незміцнілий кістковий мозоль (03.01.2025) правого надколінника після операції (10.01.2025) металоостеосинтез надколінника пластиною із тимчасовим порушенням функції; травма пов`язана з проходженням військової служби; Згідно класифікатора розподілу тяжкості отриманих травм така відноситься до тяжких (а.с. 27 ). З довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №4540 від 09.05.2025, виданої на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] щодо солдата [PERSON] , видно, що останній «...внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в населеному пункті Шостаківка Краматорського району Донецької області під час виконання ним обов`язків військової служби отримав травмування, що не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного та токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження» (а.с. 188). Згідно з довідкою ВЛК №2025-0725-1120-5555-0 від 27.05.2025, проведено медичний огляд [PERSON] , відповідно до якого травма отримана останнім 03.01.2025 пов`язана з виконанням військової служби , згідно класифікатора розподілу травма за ступенем тяжкості така відноситься до тяжких. На підставі статті 78б, 61 б графи ІІ розладу хвороб придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с. 221). Як видно з листа Військової частини [NUMBER] від 02.08.2025 на запит адвоката Шуріної Н., 14.01.2025 [PERSON] призваного за мобілізацією, звільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини [NUMBER] (а.с. 222). Надані медичні документи, серед яких виписки з лікувальних закладів та висновки військово-лікарської комісії, підтверджують тривалу непрацездатність позивача, зміну стану його здоров`я, яке погіршилось порівняно з періодом присудження судом аліментів в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку доходу, що відповідно до положень ст.192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, беручи до уваги усе вищенаведене, в тому числі стан здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я відповідачки, суд дійшов висновку про необхідність\~часткового задоволення\~позовних вимог\~та зменшення\~розміру аліментів з\~1/3\~частини до\~1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~боржника,але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На переконання суду з урахуванням обставин справи, вказаний розмір є розумним, співмірним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини. Оскільки позивач при зверненні до суду з таким позовом звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial