Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви 20.01.2025р. [PERSON] через свого представника адвоката Кощеєва В.М. (діє на підставі ордеру від серія АЕ № 1304769 від 25.07.2024р. а.с. 5) звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину (а.с. 1 - 4). В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2018р. у справі № 201/10371/18 шлюб між сторонами розірвано. 12.09.2022р. [PERSON] зарахований студентом денної форми навчання Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» для здобуття освітнього рівня бакалавр. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2024р. у справі № 201/12057/23 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно до досягнення ним 23-річного віку. Станом на день звернення з позовом син [PERSON] є здобувачем вищої освіти денної форми навчання. Проживає разом з позивачкою. Загальний сукупний щомісячний дохід позивачки не перевищує 9000,00 грн., що унеможливлює нормальне забезпечення життя спільної дитини. Відповідач добровільно не бере участь у додаткових видатках на утримання спільної дитини. Син має хронічне захворювання - бронхіальну астму, має проблеми з кишківником, лікування якого потребує значних щомісячних видатків. Також періодично син сезонно хворіє, що потребує додаткових витрат на лікування. З червня 2024 року позивачка понесла витрати на лікування сина в сумі 69539,05 грн., що підтверджуються квитанціями. Зважаючи на обопільний обов`язок батьків дбати про спільну дитину, видатки слід нести навпіл. Таким чином, відповідач повинен сплатити половину вартості понесених витрат на лікування дитини, що становить 34769,53 грн. Відповідач є працездатним, є військовослужбовцем ЗСУ. Аліментів нікому не сплачує, має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину. На підставі викладеного, просила разово стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на утримання сина у розмірі 34\~769,53 грн., а також стягнути судові витрати по справі. Заяви учасників процесу по суті справи. Відповідач позовні\~вимоги не\~визнав. 05.03.2025р. представник відповідача адвокат Купарєва О.В. (діє на підставі ордеру серія АЕ №1365829 від 04.03.2025р. а.с. 72) надала відзив\~на позовну\~заяву (а.с. 76 - 78), у якому вказала, що відповідач із позовом не погоджується. Наголосила, що син сторін є повнолітньою особою, та ст. 185 СК України вказує на те, що обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, діє тільки до повноліття, тобто до досягнення дитиною 18 років. Щодо повнолітніх сина чи доньки положення ст. 185 СК України не застосовуються. Додаткові витрати за 185 СК України передбачені лише на неповнолітню дитину. ??? З досягненням повноліття син сторін не має права згідно ст. 185 СК України на додаткові витрати на дитину. Правом на подачу відповіді на відзив в порядку ст. 179 ЦПК України позивачка не скористалася. Рух справи. Ухвалою судді Наумової О.С. від 21.01.2025р. залишено позовну заяву без руху (а.с. 62). Ухвалою судді Наумової О.С. від 07.02.2025р. вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 67). 28.05.2025р. від представника позивачки - адвоката Кощеєва В.М. надійшла заява, в якій він просив суд розглядати справу за відсутності позивачки та її представника (а.с. 94). Представник відповідача адвокат Купарєва О.В. у поданому відзиві на позовну заяву просила суд розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність підстав, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 12.06.2004р. між сторонами зареєстровано шлюб. [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 26.11.2018р. у справі № 201/10371/18 шлюб між сторонами розірвано. 12.09.2022р.\~ [PERSON] \~зарахований студентом\~на денну\~форму навчання\~до Національного\~технічного університету\~«Дніпровська політехніка»\~для здобуття\~освітнього рівня\~бакалавр,\~що підтверджується\~довідкою з\~відділу кадрів Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 19.06.2024р. (а.с. 48). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2024р. у справі № 201/12057/23 задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно до досягнення ним 23-річного віку (а.с. 50-54). [PERSON] проживає разом з позивачкою, має хронічні захворювання: бронхіальну астму та гастродуоденіт, що підтверджується довідкою лікаря гастроентеролога [PERSON] від 23.10.2024р. (а.с. 27) та консультаційним висновком спеціаліста лікаря [PERSON] від 01.08.2024р. (а.с. 28-29). Також позивачкою долучено до позову квитанції про оплату лікарських засобів (Зафакол, Салофальк, Холудексан, Алксоїд, Креон) придбаних за період з червня 2024 року по січень 2025 року на загальну суму 69 539,05 грн. (а.с. 8 - 18). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~13\~ЦПК суд\~розглядає справи\~не інакше\~як за\~зверненням особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. \~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене. Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Статтею 6 СК України регламентує статус дитини. Так, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Заразом, з досягненням повноліття [PERSON] втратив правовий статус дитини (стаття 6 СК України). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2024р. у справі № 201/12057/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно до досягнення ним 23-річного віку. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016року № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018року справа № 622/373/16-ц (провадження № 61-1717 св 18). Відповідно до статті 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Разом з тим, серед цих статей Глави 15 СК України, 185 стаття не зазначена, отже законодавець чітко передбачив, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Щодо судового збору. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивачку. На підставі викладеного, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 79-81, 141, ч. 2 ст.\~247, ч. 1 ст.\~279 ЦПК України,

Outcome: dismissed