Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.07.2020 року Сторожинецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис\~№ 67 (додається). Від шлюбу у сторін народилася [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження додається). Позивач має намір розірвати шлюб з відповідачем так як їх шлюб носить формальний характер, спільне життя з відповідачем не склалося. Вони припинили сімейно шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, сторони проживають окремо. Позивач просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, представник [PERSON] надала заяву про розгляд справи у відсутності представника та позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлений судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Ухвалою Сторожинецького районного суду від 06.06.2025 року, у справі було відкрито спрощене провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] 18.06.2025 надіслала на адресу суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд розірвати шлюб та стягнути аліменти з відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що 15.07.2020 року Сторожинецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 67,\~що\~підтверджується свідоцтвом\~про шлюб\~серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~[PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно положень ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім`ї, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матір`ю, що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, аліментів на утримання дитини. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років - 2563 гривні. Дитина відповідача перебувають саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення, яке їй зобов`язані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, її батьки. Тобто, обов`язок забезпечення дитини встановленим законом розміром прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів завеликим до стягнення із відповідача, зважаючи на обоюдні обов`язки батьків по утриманню їх дитини. На думку суду розмір аліментів на утримання дитини має бути в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, що відповідає усталеній практиці та чинному законодавству України. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв`язку з тим, що дитина сторін проживає з матір`ю, яка до суду зверталась для захисту інтересів неповнолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обов`язки у відповідача відсутні.

Outcome: approved