Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із позовною заявою, згідно якої просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2010 по 22.11.2011. Від даного шлюбу у сторін є одна дитина [PERSON] . Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 22.11.2011, яке набрало законної сили 03.12.2011, шлюб між ними розірвано, неповнолітню дитину залишено на вихованні матері. Зазначає, що їхня дочка являється дитиною з інвалідністю та згідно із посвідчення серії [NUMBER] її опікуном вказана [PERSON] . У 2017 році відповідачка виїхала за межі України, донька залишилась проживати з її батьками в с. Космирин. Зазначає, що з 2018 року по теперішній час донька проживає разом ним в с. Порохова. Зазначає, що позивачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, йому відомо, що вона має іншу сім`ю. \~ \~ \~ \~Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 липня 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради Тернопільської області про позбавлення батьківських прав та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином повідомлялася про час та дату розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить суд справу розглядати у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Надала суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав, заявлений позов не визнає та не підтримує. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, встановив наступні обставини. [INFO] народилася [PERSON] батьком якої записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 14 лютого 2024 року Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. \~ \~ \~ \~Шлюб між сторонами розірвано 22.11.2011, що підтверджується копією рішення Бучацького районного суду Тернопільської області № 2-718/11 від 22.11.2011. Із долученої копії посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] [INFO] являється дитиною з інвалідністю. Як вбачається із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №41 від 12 березня 2025 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою також зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №19 від 18 .03.2025, виданої директором Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, [PERSON] , 2010 року народження дійсно навчається в 8 класі Порохівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Згідно довідки №19 від 18.03.2025, виданої директором Порохівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, за період навчання [PERSON] мати не відвідувала її в школі, не цікавилася донькою, як навчається, що потребує, не була на різних заходах, святах, не телефонувала. Цікавиться успішністю та шкільним життям дитини тільки її батько, з яким вона проживає. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. \~ \~ \~ \~Згідно висновку органу опіки та піклування Бучацької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради від 07.05.2025 року №196, комісія із захисту прав дитини вважає, що недоцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Висновок мотивовано тим, що із наявних матеріалів справи неможливо встановити як [PERSON] виконує свої батьківські обов`язки, тому 29.04.2025 працівники служби у справах дітей провели телефонну розмову із старостою Порохівського старостинського округу та запросили на бесіду неповнолітню [PERSON] , щоб з`ясувати ставлення до матері та взяти письмові пояснення. Заявнику запропоновано надати докази невиконання батьківських обов`язків [PERSON] , зокрема звернутися до психолога для опитування дитини, надати інформацію чи сплачує відповідачка аліменти, залучити свідків тощо, однак позивач дану пропозицію проігнорував. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.\~5\~СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. \~ \~ \~ \~Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~ \~ \~ \~Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення\~\~батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. \~ \~ \~ \~Відповідно до Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~березня 2007\~року №\~3 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. \~ \~ \~ \~Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками. \~ \~ \~ \~Стаття 150\~СК України вказує, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послався на те, що відповідач самоусунулася від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дитини. Однак, в судовому засіданні не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п.2. ч.1\~ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї доньки в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дочки, позивач не довів та не надав суду доказів, в чому саме полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення відповідача по відношенню до дитини батьківських прав та не надав доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Суд погоджується з висновком, наданим Службою в справах дітей, та виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав, не надано. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи принцип найкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed