Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

28 липня 2025 року АТ «Сенс Банк» через свого представника адвоката Лойфера А.Е. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 119901,47 грн, судовий збір та 10012,27 грн витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог АТ «Сенс Банк» вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 26 лютого 2020 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 200000,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,99 % річних. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на 27 квітня 2025 року має заборгованість в сумі 119901,47 грн, яку банк просив стягнути з відповідача. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 10 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, та встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву. Копію ухвали відповідачкою отримано 06 серпня 2025 року (а.с.43-44), відзиву на позовну заяву не подано. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 09 липня 2008 року між АТ «Альфа-Банк», яке за рішенням загальних зборів акціонерів від 12 серпня 2022 року змінило назву на «Сенс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 631372355, за яким відповідачка отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії із встановленням кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 200000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,99 % річних на суму залишку заборгованості ща кредитом. З наданої банком виписки за договором за період з 26 лютого 2020 27 квітня 2025 року видно активне користування відповідачкою кредитними коштами (а.с.19-30). Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконала. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на 27 квітня 2025 року [PERSON] має заборгованість перед банком в сумі 11990147 грн, яка складається з: 72213,54 грн заборгованість за тілом кредиту; 47687,93 грн заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.35). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що всі складові заборгованості розраховані у відповідності до умов договору, а тому приймається судом як належний доказ заборгованості відповідача перед позивачем. Вимогу про усунення порушень, надіслану відповідачці 26 квітня 2025 року, [PERSON] не задовольнила, 119339,93 грн банку не сплатила (а.с.16). Доказів погашення заборгованості [PERSON] суду не надано. Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 631372355 від 26 лютого 2020 року ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн (а.с.36). Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved