Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

23 жовтня 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] , в особі представника - адвоката Скрекотень О. В., з цивільним позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] (надалі-Позивач, змінила прізвище відповідно до Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 17.11.2023 з [PERSON] на [PERSON] - Додаток 2) від шлюбу, зареєстрованого 12.01.2002, а згодом розірваного в судовому порядку з [PERSON] (надалі-Відповідач) має двох дітей: Дочку - [PERSON] , [INFO] , повнолітня з 2020 року, Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 29 березня 2003 року (актовий запис № 570 від 29.03.2003) (Додаток 3); Сина - [PERSON] , [INFO] , неповнолітній, виповнилось на дату звернення до суду 11 повних років, Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 19 лютого 2013 року (актовий запис №546 від 19.02.2013) (Додаток 4). Відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2016 року Справа № 760/16246/16-ц (Додаток 5) Позовна заява про стягнення аліментів на дітей Позивача задоволена частково та ухвалено стягнути з Відповідача на користі Позивача аліменти на утримання двох дітей (дочки та сина) в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.09.2016 року та до повноліття дітей. Виконавчий лист, виданий судом 30.03.2017 року, щодо примусового виконання рішення, поданий Позивачем на примусове виконання до Другого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (Додаток 6), чим Позивач здійснив всі залежні від Позивача заходи з приводу організації стягнення аліментів на двох дітей, котрі проживають з Позивачем. Дочці - [PERSON] , [INFO] , [INFO] виповнилось 18 років (повнолітня), що підтверджено Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 29 березня 2003 року (актовий запис № 570 від 29.03.2003) (Додаток 3). З огляду на досягнення дочкою повноліття на її утримання не нараховуються аліменти починаючи з 05 грудня 2020 року. Також приблизно з цього ж часу Позивач не отримує аліментів на утримання сина, оскільки складно виокремити частку, що підлягає стягненню у разі повноліття однієї з двох дітей, а також через воєнний стан в Україні (обставина, що не підлягає доведенню). З огляду на те, що дочка досягла повноліття, через що аліменти вже припинили нараховувати, та у зв`язку зі зміною сімейних обставин Позивача, враховуючи те, що Позивач не отримує аліментів на другу дитину через невизначеність про це у рішенні суду, виникла необхідність у зміні розміру аліментів, що визначені рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2016 року Справа № 760/16246/16-ц (Додаток 5). Син від шлюбу між Сторонами проживає з Позивачем (Додаток 7). Потреба у Позивача в аліментах на утримання сина існує незалежно від зміни сімейного стану починаючи з 05 грудня 2020 року. У Відповідача відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2016 року Справа № 760/16246/16-ц (Додаток 5) існує обов`язок щодо сплати аліментів, зокрема, на сина. Останні аліменти, що були отримані у 2020 році Позивачем на двох дітей, складали 2026,00 грн. Якщо цю суму поділити на 2, то отримаємо суму на одну дитину (сина) у розмірі 1013 грн., що менше половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (наразі 50% ПМ на дитину відповідного віку складає 1598,00 грн.), а отже менше гарантованого розміру аліментів. Таким чином Позивачу виплачувалась сума, що менша гарантованого законодавством України розміру: менша 25% (оскільки рівна частина із 1/3 (33,33%) доходу складає приблизно 16,5% відповідно до статті 183 СК України) та менша гарантованого розміру аліментів (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, 3196.0 грн. х 50% грн.=1598,00 грн.). Виходячи із викладеного можна дійти висновку, що для встановлення врегульованого законодавством розміру аліментів на утримання сина Позивача після досягнення другою дитиною (дочкою) повноліття, треба стягнути з Відповідача аліменти на користь Позивача на утримання Сина - [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 19 лютого 2013 року (актовий запис №546 від 19.02.2013) (Додаток 4) й за минулий період починаючи з 05 грудня 2020 року у розмірі однієї чверті (25%) заробітку (доходу), але не менше, ніж половина (50%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, чим змінити встановлений відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2016 року Справа № 760/16246/16-ц (Додаток 5) розмір аліментів. З врахуванням наведеного просила задовольнити позовні вимоги повністю, змінити розмір стягуваних відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2016 року Справа № 760/16246/16-ц аліментів та стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП(ІПН): [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП(ІПН): [NUMBER] , аліменти на утримання Сина - [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 19 лютого 2013 року (актовий запис №546 від 19.02.2013) у розмірі одна чверть (25%) заробітку (доходу), але не менше, ніж половина (50%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05 грудня 2020 року до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, судові витрати у зв`язку з розглядом справи покласти на Відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 25 жовтня 2024 року. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшла до суду 26 листопада 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 17 грудня 2024 року відповідач через «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 17 грудня 2024 року через «Електронний суд» надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. 18 грудня 2024 року відповідач через «Електронний суд» подав клопотання про долучення доказів, заяву про виклик свідка, клопотання про витребування доказів. 18 грудня 2024 року від відповідача через «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву який обґрунтований наступним чином. [PERSON] , являється батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Оскільки дитина народжена не під час його перебування в шлюбі з його матір`ю, то за домовленістю з [PERSON] дитина проживала разом з останньою. Після початку повномасштабного вторгнення [PERSON] втратила з ним будь - який зв`язок, за зареєстрованим місцем проживання разом з дитиною не знаходиться, в належній їм на праві спільної сумісної власності квартирі [PERSON] не проживає, в квартирі без його дозволу проживають квартиранти, з яких [PERSON] отримує дохід. Із соціальних мереж йому стало відомо, що у 2021 році [PERSON] вступила до релігійної секти «Церква Спасіння» (очільник пастор [PERSON] ), яка відома низкою скандалів та шахрайських дій з нерухомим майном своїх прихожан. Зі слів сусідів [PERSON] відомо, що вона вийшла заміж та постійно змінює місце проживання разом зі своїм новим чоловіком. Ні [PERSON] , ні її чоловік, ніде не працюють, живуть виключно за рахунок аліментів, які він сплачую на дитину (це щонайменше 15 000 гривень на місяць) та від здачі в оренду квартирантам належних йому і їй на праві спільної сумісної власності житлових квартир. Наразі вихованням дитини [PERSON] не займається, так як весь свій час проводить або на своїх сектантських зборах, або зі своїм новим чоловіком. Зі слів очевидців йому стало відомо, що дитина почала пропускати відвідування школи, почала різко набирати зайву вагу та у своєму віці вже важить понад 100 кілограмів. В сім`ї [PERSON] постійно відбуваються скандали, бійки, з`ясування стосунків між нею, її чоловіком та її матір`ю, яка неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській психіатричній лікарні імені Павлова внаслідок настання психічного розладу викликаного систематичним надмірним вживанням алкогольних напоїв (інколи навіть доводилося викликати органи МНС для аварійного відкриття дверей для визволення матері [PERSON] та її доставлення до лікарні. Протягом тривалого періоду часу [PERSON] та члени релігійної секти «Церква Спасіння» тероризують його дружину надсилаючи їй різноманітного роду образливі та обурливі повідомлення в мобільних застосунках, телефонують йому та його дружині з прихованих номерів та вимагають переоформити на членів цієї секти належне йому нерухоме майно в обмін на можливість побачити дитину. Фактично, [PERSON] , спільно зі своїми родичами та завдяки консультаціям свого адвоката, позбавила його доступу до належного йому житла, а саме: житлових квартир за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Обидві вказані квартири [PERSON] здає в оренду та отримує з них не оподатковуваний дохід. При цьому він вимушений винаймати житло, оскільки належним йому на праві власності житлом не може користуватися внаслідок протиправних дій [PERSON] . Окрім того, йому стало відомо, що в минулому році [PERSON] вийшла заміж. Зі слів сусідів [PERSON] її теперішній чоловік, так само як і вона, ніде не працює. Викладеним підтверджується, що аліменти, які сплачуються ним на утримання неповнолітнього сина фактично є єдиним законним джерелом доходу [PERSON] . За рахунок цих аліментів вона утримує себе та свого чоловіка, [PERSON] , який ніде не працює. Вважає, що підтвердженими умисними діями [PERSON] , та членів її сім`ї значною мірою погіршено його матеріальне становище, адже в умовах дії правового режиму воєнного стану позивачка позбавила його доступу до належного йому житла, отримує незадекларовані нетрудові доходи від здачі в оренду двох належних і мені на праві власності квартир при тому, що він вимушений винаймати житло. [PERSON] та її чоловік ніде не працюють, жодних заходів для свого працевлаштування та отримання доходу не вживають, бажаючи жити виключно за рахунок аліментів на дитину та умисного порушення моїх майнових прав. За таких обставин вважає, що відсутні належні, достатні та допустимі правові підстави для задоволення заяви [PERSON] про збільшення розміру аліментів, оскільки [PERSON] самостійно не вживає жодних заходів для працевлаштування та покращення власного матеріального стану завдяки своїй власній праці та праці свого чоловіка. 23 грудня 2024 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування відповіді на відзив зазначає що 23.10.2024 року [PERSON] - Позивач, звернулась до суду із Позовною заявою до [PERSON] - Відповідача, про зміну розміру аліментів з 1/3 на 1/4 частини заробітку (доходу) у зв`язку із повноліттям старшої дитини Сторін. Розмір аліментів 1/3 частини заробітку (доходу) ухвалено рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2016 року № 760/16246/16-ц котре набрало законної сили, доведено до Відповідача, успішно виконувалось до орієнтовно 2021 року (даних за 2020-2021 роки немає). Вказане рішення не оскаржувалось Відповідачем, Відповідач має юридичну освіту та обізнаний, що на одну дитину суд повинен ухвалити рішення про стягнення аліментів не менше 25% або 1/4 частини заробітку (доходу) Відповідача. Позовна заява про зміну розміру аліментів повністю аргументована з посиланням на норми чинного законодавства України. Позивачка повністю підтримує позовні вимоги та принагідно просить задовольнити Позов про зміну розміру аліментів повністю. Звертає увагу суду, що добровільно Відповідач не сплачував аліменти. Аліменти відраховувались лише у примусовому порядку. Так, станом на 13.11.2024 Відповідач має заборгованість із примусової сплати аліментів за три останні роки у розмірі 177 434,12 грн. Розрахунок зі сплати аліментів вчинений ДВС у Вознесенському районі МО ПМРУ МЮ (м. Одеса), Миколаївська область додається (Додаток 1 до Відповіді на Відзив). Виконавче провадження ведеться за місцем постійної роботи та незареєстрованого проживання Відповідача із новою сім`єю. Окрім цього звертає увагу суду на те, що Відповідач від народження сина не приймав участі у його вихованні, сприянні розвиткові, спілкуванні, утриманні сина Сторін. Забезпеченням утримання сина займалася та займається Позивач самостійно. Відповідач на дзвінки Позивача не відповідає, на CMC не відповідає, ігнорує прохання про розмову, що передавались через інших людей, зокрема через теперішню дружину Відповідача, а отже Відповідачу байдужа доля його дітей і безпосередньо сина. Повномасштабне вторгнення це підтвердило. Відповідач, як батько дитини, не потурбувався про його безпеку. Окрім зазначеного звертає увагу суду на те, що Відзив на Позов Відповідача містить відверто неправдиві твердження, що спрямовані на маніпулювання думкою суду та створення поганої думки щодо особи Позивача. Відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження написаного ним. Оскільки це не перше неправдиве твердження Відповідача відносно Позивача, то до територіального відділу Національної поліції було подано Заяву про вчинення адмінправопорушення Відповідачем, копія котрого додається (Додаток 2 до Відповіді на Відзив). З огляду на це прошу не враховувати при ухваленні рішення про зміну розміру аліментів всі твердження Відповідача про особу Позивача як недоведені ним. Вважає, що змінювати спрощене позовне провадження без виклику сторін на загальне позовне провадження неможливо з огляду на те, що стаття 19 ЦПК України визначає розгляд справ стосовно розміру аліментів виключно у спрощеному провадженні. Ухвалою від 23 грудня 2024 року клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, - задоволено частково; здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 19 лютого 2025 року відповідач через «Електронний суд» подав клопотання про заслуховування думки дитини. 20 лютого 2025 року відповідач через «Електронний суд» подав клопотання в якому просив залучити до участі у справі Службу у справах дітей та сім`ї Київської обласної військової адміністрації. 24 лютого 2025 року відповідач через «Електронний суд» подав додаткові пояснення у справі у яких зазначав що чинним Цивільним процесуальним кодексом України встановлено, що під час розгляду справ вказаної категорії кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в якості підтвердження та обґрунтованості своїх позовних вимог. Має зазначити, що позовна заява позивача, яка складена та підписана її адвокатом, наскрізь пронизана неправдою та наклепами, сформована в спосіб незаконного використання документів, умисним введенням суду в оману. В первісній позовній заяві адвокат позивача стверджує, що відповідач припинив сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у грудні 2020 року. При цьому, до позовної заяви та відповіді на відзив, адвокат позивача додає розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з якого вбачається, що роботодавцем - виконавчим комітетом Південноукраїнської міської ради, відрахування аліментів з його заробітної плати припинено у серпні 2021 року. Тобто, адвокат позивача, у своїй позовній заяві умисно вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи з метою заздалегідь створити у суду несприятливе ставлення до відповідача та, нехтуючи вимогами ЦПК України та Правилами адвокатської етики, просто обманює суд щодо того, що в період часу з грудня 2020 року по серпень 2021 року позивач не отримувала аліменти на дитину. Ні Сімейний кодекс України, ні Цивільний процесуальний кодекс України не передбачають можливості збільшення (зміни) розміру аліментів за минулі періоди. Тому вимога позивача та її адвоката здійснити перерахунок розміру аліментів за період, що передує їхньому зверненню до суду не ґрунтується на законі, а тому не може бути задоволена судом. Ухвалою від 27 лютого 2025 року, відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітньої дитини до спільного розгляду з первісною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. 03 березня 2025 року від представника позивача надійшла заява про надсилання документів у справі та заява про тиск на представника позивача. 06 березня 2025 року від відповідача до суду надійшло клопотання в якому просив не брати до уваги під час розгляду справи відповідь адвоката Скрекотень О.В. від 23.12.2024 на відзив на позовну заяву по справі № 760/27019/24, як такий, що не відповідає ст. 178, ст. 179 ЦПК України. Здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами, без врахування відповіді адвоката Скрекотень О.В. від 23.12.2024 на відзив на позовну заяву по справі № 760/27019/24. 06 березня 2025 року від відповідача до суду надійшло заперечення на клопотання в якому просив відмовити в задоволенні клопотання адвоката Скрекотень О.В. від 03.03.2025 про надіслання судом процесуальних документів по справі на електронну поштову скриньку адвоката Скрекотень О.В. 11 березня 2025 року від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання сторонам можливості укласти мирову угоду в якій зазначив що до подання позивачем позову він неодноразово пропонував позивачу не допускати судового розгляду справи та укласти мирову угоду (договір про умови та порядок сплати аліментів), на який позивач спочатку погоджувалась, але потім, під впливом свого представника, змінювала свою позицію не маючи можливості визначитись зі своїми побажаннями. Протягом останнього місяця до його дружини неодноразово (в телефонному режимі) зверталась позивачка та її представники з пропозицією укласти мирову угоду у вказаній справі. У судове засідання 12 березня 2025 року позивач не з`явилась про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача з`явився заяву відповідача про відкладення розгляду справи для надання можливості укласти мирову угоду підтримав. Відповідач в судове засідання з`явився просив відкласти розгляд справи на 3-4 місяці для надання можливості укласти мирову угоду. 13 березня 2025 року до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів в якому просив долучити до матеріалів справи докази, що додаються. 17 березня 2025 року до суду від Солом`янської районної в місті державної адміністрації надійшов лист в якому просили розглянути справу за відсутності представника Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та при винесенні рішення виходити з інтересів дитини. 09 квітня 2025 року до суду від позивача надійшло клопотання в якому просив долучити до матеріалів справи копію листа позивачу з пропозицією укласти мирову угоду та припинити стягнення аліментів в спосіб передачі у власність дитини належного йому нерухомого майна, а саме: 1/3 частки житлової квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вартість належної йому частки нерухомого майна, яку він пропонує передати у власність дитини - [PERSON] , [INFO] що становить 561 329,776 грн. У судове засідання 28 квітня 2025 року позивач з`явилась зазначила що клопотання не отримувала. Представник позивача в судове засідання з`явився просив відкласти розгляд та надати час для ознайомлення з клопотанням. Відповідач в судове засідання з`явився клопотання підтримав. 28 квітня 2025 року до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. В якому просив витребувати у Державної податкової служби інформації про доходи [PERSON] та [PERSON] , витребувати у [INFO] інформацію про перебування на військовому обліку [PERSON] , витребувати у Святошинському районному управлінні ГУНП в місті Києві інформацію про те, чи притягувався [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. 07 травня 2025 року до суду від відповідача надійшла заява в якій просив винести окрему ухвалу за фактом вчинення адвокатом Скрекотень О. В. кримінального правопорушення передбаченого ст. 182 КК України, яку направити до Солом`янського РУП ГУНП в м. Києві для відкриття кримінального провадження. 07 травня 2025 року до суду від відповідача надійшла заява про тиск на відповідача. В судове засідання 09 травня 2025 року позивач з`явилась на умови мирової угоди не погодилась. Заперечувала проти задоволення клопотання про витребування доказів. Представник позивача в судове засідання з`явився заперечив проти задоволення клопотання про витребування доказів, вказав що вказане клопотання не стосується предмету позову. Відповідач в судове засідання з`явився підтримав клопотання про витребування доказів, просив задовольнити його в повному обсязі. Ухвалою від 09 травня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача про витребовування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, - відмовлено. В судове засідання призначене на 30 травня 2025 року позивач та представник позивача не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 28 та 29 травня 2025 року до суду від відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи. 21 липня 2025 року до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій просив в зв`язку з тим, що позивач та її адвокат категорично перешкоджають йому в спілкування з дитиною, без його відома та дозволу залучили дитину до діяльності релігійної секти "Спасіння", умисно та в протиправний спосіб позбавили його доступу до належного йому нерухомого майна, яке здають в оренду та отримують з цього дохід (ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.05.2025 по справі № 369/8564/25) внаслідок чого вимушений мешкати в орендованому житлі, в протиправний спосіб заволоділи та розпоряджаються його персональними даними без його дозволу просив суд: розгляд справи здійснювати без його присутності; в задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити в повному обсязі, так як матеріалами справи та позивачем не доведено погіршення її матеріального стану окрім того, що [PERSON] вийшла заміж, а її чоловік ніде не працює та фактично існує за рахунок аліментів, які відповідач сплачує на утримання його неповнолітнього сина. В судове засідання відповідач не з`явився про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвалою від 22 липня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залучення до розгляду справи третьої особи у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, - відмовлено. В судове засідання 06 серпня 2025 року позивач та представник позивача з`явились, позовні вимоги підтримали. Представник позивача зазначила, що позивачка не мала змоги звернутись до суду раніше оскільки з 2022 року у країні триває війна. У 2020 році старша дитина досягла повноліття, тому вона вважає необхідними змінити розмір аліментів, які стягуються на неповнолітню дитину (сина позивачки) саме з цієї дати. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. 23 липня 2025 року надав суду заяву у якій просив розгляд справи здійснити за його відсутності. Вислухавши учасників, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 лютого 2013 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений відповідний актовий запис №546, батьками [PERSON] ( [INFO] ) є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року по справі № 760/16249/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14.09.2016р. та до повноліття дітей (а.с. 9 - 10). Постановою № [NUMBER] від 29 липня 2023 року заступником начальника відділу другого відділу держаної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченком Віталієм Миколайовичем, прийнято виконавче провадження № [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 листопада 2023 року виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 310, [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 6). Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади № 2024/012535664 від 16 жовтня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] мешкає з позивачем, зареєстрований з нею за однією адресою, що сторонами не оскаржується. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд зважає на те, що прожитковий мінінму для дитини відповідного віку встановлено Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік». Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтей 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Суд відзначає, що відповідач має конституційний обов`язок утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (Постанова ВС від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження 61-51сво18). Як вбачається з матеріалдів справи, на цей час є підстави для зміни встановленого розміру аліментів, як такого, що не відповідає встановленим положенням норм СК України та не забезпечує потреб дитини. Позивачка в позові зазначала що з огляду на досягнення дочкою повноліття на її утримання не нараховуються аліменти починаючи з 05 грудня 2020 року, також з цього часу не отримує аліментів на утримання сина, оскільки складно виокремити частку, що підлягає стягненню у разі повноліття однієї з двох дітей. Однак, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого до матеріалів справи, вбачається, що з [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 16,67% (а.с. 63). Такий розмір аліментів на думку суду не відповідає вимогам чинного законодавства України та не забезпечує потреби дитини. Отже, зважаючи, на вищевикладене та враховуючи те що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, з врахуванням положень ч. 5 ст. 183 СК України, суд приходить до висновку, щодо необхідності зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача, а саме: встановити, що слід стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 25% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На думку суду, вказаний розмір аліментів є співмірним з обставинами, наявними на цей час, відомостями та доказами, наявними в матеріалах справи. Крім того, варто зазначити, що Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" Case of HUNT v. UKRAINE, №31111/04, § 54). Суд вважає, що аліменти, визначені судом, на утримання дитини забезпечать матеріальні потреби дитини з урахуванням її віку і стану здоров`я, а також забезпечать нормальні фізіологічні потреби. При визначенні розміру аліментів, суд виходить також із засад розумності та справедливості, вимог забезпечення належного матеріального утримання дитини та його гармонійного розвитку. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Щодо вимоги позивача щодо зміни розміру аліментів починаючи з 15.20.2020 року суд зважає на наступне. Відповідно до статті 194 СК України, стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом. Таким чином, чинним законодавством передбачена можливість стягнення за минулий час виключно аліментів, за наявності відповідних підстав. Натомість, стягнення зміненого розміру аліментів за минулий час чинним законодавством України не передбачено. Зміна розміру аліментів набуває чинності з моменту набрання чинності відповідним рішенням суду. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволення, а саме у частині зміни аліментів та стягнення їх у розмірі 1 / 4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У задоволенні вимог щодо зміни розміру аліментів починаючи з 05.12.2020 року слід відмовити. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Матеріали справи будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач звільнений від оплати судового збору не містять. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial