Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , представником якої є адвокат Тинів І.Д., звернулася в суд з позовом до відповідачів, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , яка майно колгоспного двору. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , який до 1991 року належав до суспільної групи - колгоспний двір та обліковувався у погосподарських книгах сільської ради. Станом на 15.04.1991 рік у житловому будинку, який побудований до 05.08.1992 року були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] - голова двору; [PERSON] , [INFO] - невістка; [PERSON] , [INFO] - внук; [PERSON] , [INFO] - правнучка; [PERSON] [INFO] - син. За життя всіх співвласників ними не було оформлено право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, правовстановлюючий документ не видавався. [INFO] померла [PERSON] . Спадкоємцем за законом до майна померлої був її син - [PERSON] , який прийняв спадщину але не оформив спадкових прав на неї. [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями до майна померлого були його дружина [PERSON] , яка мала право на обов?язкову частку, та дочка [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину у встановленому законом порядку проте не оформили своїх спадкових прав на неї. [INFO] померла [PERSON] . Спадкоємцями до майна померлої за заповітом є її син [PERSON] та дочка [PERSON] , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку проте не оформили своїх спадкових прав на неї. [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцем до майна померлого в порядку спадкування за законом є його син [PERSON] , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Обставини належності спірного житлового будинку, спорідненість між співвласниками житлового будинку та факт їхньої смерті встановлені у рішенні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08 січня 2025 року, що набрало законної сили 08 лютого 2025 року, у цивільній справі № 353/674/24 за позовом [PERSON] до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Крім того, даним рішенням визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Наразі співвласниками спірногожитлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є: [PERSON] , якому належить 1/3 частка, право власності на яку ним зареєстровано у встановленому законом порядку; [PERSON] , якій належить 7/15 частки, яку вона набула в порядку спадкування за заповітом після смерті своїх батьків, проте наразі не оформила права власності на неї; [PERSON] , якій належить 1/5 частка як співвласнику колишнього колгоспного двору, право власності на яку нею не оформлено. Вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про реєстрацію за нею права власності на належну їй частину вищевказаного будинковолодіння, однак їй було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. У зв`язку з вищевказаним, просила суд визнати за нею право власності на1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як майно колгоспного двору. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Тинів І.Д. у судове засідання не з`явились, однак від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та розгляд справи провести без його участі та без участі позивача (а.с. 82). Представник відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився. 30.04.2025 року від нього надійшла заява, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти позовних вимог та просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с. 49). Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак 16.05.2025 року від нього надійшла заява, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти позовних вимог та просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с. 60). Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву суду не надала, причин неявки суду не повідомила. 08.04.2025 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області вказану позовнузаяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 15.04.2025 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 24.06.2025 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08.01.2025 року, яке набрало законної сили 08.02.2025 року, позовну заяву [PERSON] до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задоволено та визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , яку ним зареєстровано у встановленому законом порядку, що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєсту речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власностіна нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 417674002 (а.с. 15, на звороті-19). За вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Даним рішенням встановлено, щозгідно виписки з погосподарської книги № 4 Остринської сілської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 15.04.1991 року за [PERSON] , яка була головою двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (співвідповідачка) та [PERSON] , значилось господарство (колгоспний двір), розташоване по [ADDRESS] . Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок садибного типу від 20.11.2023 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у період 1960 року по 1987 рік, не є самовільним будівництвом. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.06.2024 року та довідки ОКП Івано-Франківського ОБТІ від 08.11.2023 року відомості щодо речових прав на нерухоме майно, що розташоване по [ADDRESS] , у Державному реєстрі відсутні та реєстрація права власності на вказане домоволодіння не проводилась. Отже [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (по 1/5 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до архівних довідок Державного архіву Івано-Франківської області Івано-Франківської ОДА від 06.11.2023 року та 12.06.2024 року [PERSON] народився [INFO] у с. Остриня Тлумацького району (актовий запис № 46) та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу [PERSON] та [PERSON] з 19.11.1933 року перебували у зареєстрованому шлюбі (актовий запис №11). [PERSON] прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , успадкувавши належну їй 1/5 частину домоволодіння, оскільки він вступив в управління спадковим майном, до дня смерті проживав разом з нею, вів з нею спільне господарство та проводив її похорон, що підтверджується копією довідки Остринського старостинського округу № 8 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 321 від 30.08.2024 року. Згідно копій інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (заповіти/спадкові договори) від 05.03.2024 року інформація про наявність спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , та інформація про посвідчені від її імені заповіти/спадкові договори у Спадковому реєстрі відсутня. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Ще за життя [PERSON] посвідчив на ім`я [PERSON] заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 05.09.2005 року. [PERSON] прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки вона у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 11.06.2024 року, [PERSON] з 15.06.1957 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії довідки Остринського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 319 від 30.08.2024 року [PERSON] проживала разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини по [ADDRESS] , а отже вважається такою, що прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , успадкувавши 1/15 частину спадкового домоволодіння та 1/6 частину спадкової земельної ділянки, як обов`язкової частки у спадщині, розмір якої визначено з розрахунку всіх спадкоємців за законом першої черги ( [PERSON] - дружина, [PERSON] - син та [PERSON] - донька) ((2/5 : 3) : 2 = 1/15), ((1 : 3) : 2 = 1/6). Враховуючи вищенаведене, [PERSON] набула у власність 4/15 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (1/5 належна їй частина домоволодіння та 1/15 частину спадкового домоволодіння, як обов`язкову часку у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] ), а також 1/6 частину спірної земельної ділянки, як обов`язкову часку у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] . Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 52/2011 від 11.03.2011 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] (відповідачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , а [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] . Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім`я доньки [PERSON] (відповідачка) та сина [PERSON] заповіт, яким заповіла їм в рівних долях все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 22.05.2012 року. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки вони у шестимісячний термін звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, успадкувавши 4/15 частини (по 2/15 частині кожен) спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/6 частину (по 1/12 частині кожен) спірної земельної ділянки. Відповідно до копії довідки Остринського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 320 від 30.08.2024 року на день смерті [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом з внуком [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, [PERSON] став власником 1/3 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (1/5 належна йому частина домоволодіння та 2/15 частини успадкованого спадкового домоволодіння після смерті матері [PERSON] ), а також 1/2 частини спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 20/2013 від 05.02.2013 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , оскільки він у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, успадкувавши 1/3 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/12 частину спірної земельної ділянки. Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 201/2023 від 25.07.2023 року, заведеною приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. Зокрема згідно відомостей, які містяться в спадковій справі, окрім [PERSON] , спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до копій довідок Остринського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №№ 317, 318 від 30.08.2024 року [PERSON] до дня смерті проживав разом з сином [PERSON] по [ADDRESS] . В свою чергу [PERSON] за вказаною адресою проживала тільки у період з 1991 року по 10.05.1999 року. Також [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Однак суд не приймає до уваги вказану заяву, оскільки вона була подана до нотаріальної контори поза межами строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України. [PERSON] з 29.01.2002 року була розлучена з [PERSON] , а отже не може претендувати на спадщину після його смерті. Позивач, [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно, однак у проведенні реєстраційних дій їй було відмовлено у зв`язку з тим, що подані заявником документи не дають змоги встановити набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме відсутній правовстановлюючий документ, що вбачається з копії рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78370961 від 14.04.2025 року (а.с. 39). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Створення і діяльність колгоспного двору врегульовувалось положеннями статтей 120-127 ЦК Української РСР 1963 року. Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15.04.1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї. Так, відповідно до ст.17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. 6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16.12.1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15.04.1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» (697-12) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи із Правової позиції, викладеної в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15 - згідно з частиною першою статті 120, статтею 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 321, 328, 355, 392, 1216-1222, 1297 ЦК України,

Outcome: approved