Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

16 січня 2023 року представник позивача адвокат Гулян Я.В. звернулася до суду в інтересах [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі Договору купівлі-продажу від 17.12.2015року на праві приватної власності позивачу [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право власності від 18.12.2015р. позивачу також належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га кадастровий номер 3520386200:52:000:0249, що знаходиться за тією ж адресою. В 2019 році між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] досягнуто згоди щодо укладення договору купівлі - продажу зазначеного будинку за ціною 90000грн., а також меблів та побутової техніки (кухонний гарнітур, двох спальне ліжко, витяжка, пральна машинка, бойлер, газова плита, насос для води, система поливу городу,жалюзі та штори) на загальну суму 35000грн. У жовтні 2019 року відповідач [PERSON] передала чоловіку позивача [PERSON] аванс за будинок в сумі 30000грн. та 35000грн. за придбані меблі та побутову техніку, які знаходилися в будинку та на подвір`ї. Після чого в`їхала разом зі своїм співмешканцем до будинку та користується будинком і придбаними речами. Також їй було передано всі книжки по комунальним послугам та правовстановлюючі документи на будинок, оскільки відповідно до досягнутих домовленостей, вона повинна була хазяйнувати в будинку, в тому числі і сплачувати спожиті нею комунальні послуги. Решту вартості будинку в сумі 60000 грн. відповідач [PERSON] повинна була сплатити вдень нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, який сторони планували оформити протягом місяця. З вини відповідача термін нотаріального посвідчення договору неодноразово відкладався і до даного часу такий договір не укладено та повну вартість будинку не сплачено. До того ж влітку 2022року між сторонами виник конфлікт, оскільки стало відомо, що відповідач, проживаючи в будинку не сплачує вартість комунальних послуг, які споживає, у зв`язку з чим рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 26.07.2022року в справі №398/1791/22 з позивача [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за послуги газопостачання за період з серпня 2019р. по березень 2022 року в сумі 29537грн.38коп. Враховуючи той факт, що врегулювати питання про сплату боргу за комунальні послуги та внесення повної вартості будинку з нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу не вдається, то вважає, що відповідач зловживала довірою позивача та добрим людським ставленням і має намір продовжувати робити це і надалі, проживаючи в будинку, за який всю суму так і не сплачено, споживаючи комунальні послуги та збільшуючи заборгованість за них. У кінці серпня 2022р. за заявою позивача, як власника будинку, працівниками ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було припинено газопостачання до будинку. Також було запропоновано відповідачу звільнити будинок, забравши з нього в тому числі придбані меблі та побутову техніку, якими вона 3 роки користувалася. Разом з тим, відповідач звільняти будинок відмовилася, та продовжуючи проживати в ньому ввернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів (справа №398/2946/22). За час проживання відповідача у будинку утворилася заборгованість за спожитий відповідачем газ, а саме, за період з жовтня 2019року по серпень 2022року, яка склала 30921грн.88коп. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 26.07.2022р. в справі № 398/1791 /22 з позивача [PERSON] стягнуто на користь ТОВ ГК «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий відповідачем природний газ в сумі 29537грн.38коп. та 2481грн.00коп. судового збору. Крім того,\~з вини\~відповідача,\~яка свідомо\~не сплачувала\~спожиті нею\~комунальні послуги\~за період\~з жовтня\~2019р.\~по серпень\~2022року виникла заборгованість також і перед ВАТ «Кіровоградгаз» в сумі 7062,67грн. за послуги з розподілу газу. Даний факт підтверджується відповіддю ВАТ «Кіровоградгаз» від 08.12.2022р. Таким чином, спричинені відповідачем збитки оцінює 40465,55грн., які складаються з: - 30921,88грн. боргу за газ за період з жовтня 2019 по серпень 2022 року; -2481грн.00 коп. судовий збір (справа №398/1791/22 на підставі рішення суду від 26 липня 2022 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ГК «Навтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ); -7062,67грн. боргу за розподіл газу за період з листопада 2019 року по серпень 2022 року, які позивач [PERSON] сплатила ВАТ «Кіровоградгаз» за рахунок власних коштів. Даний факт підтверджується квитанціями про оплату та довідкою ОУЕГГ від 20 березня 2023 року . В жовтні 2019року, надавши дозвіл відповідачу користуватися будинком, при вселенні відповідача до будинку було обумовлено обов`язок відповідача сплачувати комунальні послуги. Однак, відповідач цей обов`язок не виконала, тому порушені права позивача потребують захисту. Оскільки договір купівлі-продажу будинку між сторонами не укладено, раніше досягнуті домовленості розірвано, а відповідач звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON] авансу, як безпідставно набутих коштів, відтак на зданий час проживання відповідача [PERSON] в будинку та користування ним є безпідставним. У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не звільняє будинок, ігнорує спроби позивача зайти до будинку чи на подвір`я та поводить себе агресивно, погрожує фізичною розправою, [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] були змушені звертатися до правоохоронних органів, що підтверджується відповідями наданими Олександрійським РВП ГУНП в Кіровоградській області від 12.12.2022р. за фактами викликів, що мали місце 16.10.2022р. та 17.10.2022р. Крім наведеного, за час користування відповідачем будинком, в ньому разам з нею встигли пожити її доньки зі своїми співмешканцями, а також 6 котів. На даний час будинок та двір занедбано, він знаходиться в антисанітарному стані, в будинку брудно, шпалери в кухні обідрано, вибито скло в міжкімнатних дверях, зламано замки, пошкоджено унітаз та інше майно і побутові речі. Відповідач продовжує спричиняти шкоду будинку, та відмовляється виселятися з нього. Таким чином, відповідач без достатніх правових підстав і всупереч волі власника будинку користується нерухомістю, тим самим створює позивачу перешкоди в володінні, користуванні та розпорядження ним. З вини відповідача, позивач [PERSON] не лише не має можливості продати будинок, а навіть не може безперешкодно потратити до нього. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 21 березня 2023 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 08 червня 2023 року. 23 лютого 2024 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області провадження по справі зупинено. 07 березня 2025 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області провадження по справі поновлено та справа призначена до розгляду на 08 травня 2025 року. 25 червня 2025 року замінено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення неналежного відповідача - [PERSON] на належного відповідача [PERSON] . Представник позивача адвокат Гулян Я. В. у судовому засіданні 25 червня 2025 року позовні вимоги підтримала, посилаючись на обґрунтування викладені у позові, просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Ковальов А.І. та відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. [PERSON] вказала, що за комунальні послуги кошти передавала чоловіку позивача [PERSON] , розрахункових книжок у її розпорядженні не було. Не спростовувала, те що з заселилася у будинок у жовтні 2019 року. Наразі проживає на дачі у свого свата [PERSON] .. У спірному будинку є її речі, але ключі віддавати відмовляється доки їй не будуть повернуті грошові кошти, які вона передавала з метою здійснення подальшого правочину з купівлі будинку. Вказала, що незадоволення умовами будинку по [ADDRESS] , оскільки комунікації відсутні. Крім того, звернула увагу суду, що борги з газопостачання нею відшкодовані, оскілки [PERSON] приїхав зрізав паркан і продав , а за виручені гроші заплатив за газ. Вважає, що частиною переданих коштів в рахунок купівлі продажу будинку нею був придбаний і паркан, тому вимоги по сплаті боргу безпідставні. Свідок [PERSON] , який приходиться відповідачу сватом, суду показав, що в листопаді 2019 року позивач попросила його поїхати з нею отримати гроші за пай. Він її привіз до [ADDRESS] . [PERSON] сама пішла та отримала гроші, він чекав на неї в авто. [PERSON] також приїхав туди. [PERSON] вийшла з грошима і він відвіз її до обмінного пункту. Там вона обміняла гривні на долари США. У неї було 5000 доларів США. Після цього він відвіз відповідача до [PERSON] у квартиру і [PERSON] , в його присутності, передала [PERSON] , чоловіку позивача 5000 доларів США за будинок по [ADDRESS] . В квартирі, на кухні перебувала [PERSON] та [PERSON] , вони готували святкову вечерю з приводу продажу будинку. Через декілька днів після передачі грошових коштів [PERSON] переїхала проживати до будинку, але документи у нотаріуса не оформили. Наразі [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає. Приблизно восени 2022 року будинок було відключено від газу та світла за борги і [PERSON] переїхала жити до нього на дачу, але точної дати переїзду назвати не може. Свідок [PERSON] суду показала, що приходиться відповідачу [PERSON] свахою, їх діти одружені. [PERSON] проживала у будинку по [ADDRESS] , але нотаріально договір купівлі продажу з позивачем не укладався, за будинок передавала частину грошових коштів. Їй відомо, що була заборгованість по газу, бувало, що сваха позичала по 3000 5000 грн. та казала, що це для розрахунку по комунальним. Колись бачила через паркан, що [PERSON] передає гроші [PERSON] , але у якому розмірі не знає. Точно знає, що брала кошти у борг для розрахунку за газ, а чи були вони витрачені на комунальні їй не відомо. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. З силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійснення ним права користування та розпорядженням своїм майном. Статтею 155 Житлового кодексу України передбачено ,що жилі будинки ,що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком. Європейський суд з прав людини неодноразово висловлювався щодо можливості виселення особи з житлового приміщення. Так, у рішенні від 02 грудня 2010 року у спрає. «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Кгууіізка апб Кгууіїзкуу V. ІІкгаіпе», заява N3 19009/04, § 41] ЄСПЛ вказав, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 17.12.2015року на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-7). На підставі свідоцтва про право власності від 18.12.2015р. позивачу [PERSON] належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га кадастровий номер 3520386200:52:000:0249, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Судом встановлено, що в 2019 році між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] досягнуто згоди щодо укладення договору купівлі - продажу зазначеного будинку за ціною 90000грн., а також меблів та побутової техніки (кухонний гарнітур, двох спальне ліжко, витяжка, пральна машинка, бойлер, газова плита, насос для води, система поливу городу,жалюзі та штори) на загальну суму 35000грн. У жовтні 2019 року відповідач [PERSON] передала чоловіку позивача [PERSON] аванс за будинок в сумі 30000грн. та 35000грн. за придбані меблі та побутову техніку, які знаходилися в будинку та на подвір`ї. Після чого в`їхала разом зі своїм співмешканцем до будинку та користується будинком і придбаними речами. Також їй було передано всі книжки по комунальним послугам та правовстановлюючі документи на будинок, оскільки відповідно до досягнутих домовленостей, вона повинна була хазяйнувати в будинку, в тому числі і сплачувати спожиті нею комунальні послуги. Решту вартості будинку в сумі 60000 грн. відповідач [PERSON] повинна була сплатити вдень нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, який сторони планували оформити протягом місяця. При цьому термін нотаріального посвідчення договору неодноразово відкладався і до часу розгляду справи по суті договір не укладено та повну вартість будинку не сплачено. Крім того, влітку 2022року між сторонами виник конфлікт, оскільки стало відомо, що відповідач, проживаючи в будинку, але не сплачувала вартість комунальних послуг, які споживала, у зв`язку з чим рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 26.07.2022року в справі №398/1791/22 з позивача [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за послуги газопостачання за період з серпня 2019р. по березень 2022 року в сумі 29537грн.38коп. (а.с.24-76). Відповідно до ч.4, ч. 5 ст. 82 ЦПУ України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 26.07.2022р. в справі № 398/1791/22 з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ ГК «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий відповідачем природний газ в сумі 29537грн.38коп. та 2481грн.00коп. судового збору. Суд звертає увагу на те, що вказаним рішенням суду, яке набрало законної вили 29 липня 2022року встановлено факт проживання в будинку та користування комунальними послугами саме [PERSON] , яка приймала участь в зазначеній справі в якості третьої особи. Також встановлено, що вона отримувала повідомлення про заборгованість з попередженнями але свідомо не сплачувала за комунальні послуги та не передавала позивачу отриманих повідомлень (а.с.29-32). Суд зауважує на тому, що відповідач, яка було залучена до участі в справі №398/1791/22 в якості третьої особи, факт свого проживання в будинку та споживання комунальних послуг визнала, однак від сплати боргу, що виник з її вини відмовилася. Крім того, з вини відповідача, яка свідомо не сплачувала спожиті нею комунальні послуги за період з листопада 2019р. по серпень 2022року виникла заборгованість також і перед ВАТ «Кіровоградгаз» в сумі 7062,67грн. за послуги з розподілу газу. Даний факт підтверджується відповіддю ВАТ «Кіровоградгаз» від 08.12.2022р. на адвокатський запит ( а.с. 28). Факт, того, що відповідач, користуючись належним позивачу будинком та споживаючи в ньому комунальні послуги, свідомо та умисно ухилялася від їх оплати, підтверджується наданими ВАТ «Кіровоградгаз» копіями повідомлень про наявність заборгованості та попереджень про припинення газопостачання від 07.12.2021р., на яких міститься підпис [PERSON] , як споживача (а.с. 29 - 31). Таким чином, спричинені відповідачем збитки оцінює 40465,55грн., які складаються з: - 30921,88грн. боргу за газ за період з жовтня 2019 по серпень 2022 року; -2481грн.00 коп. судовий збір (справа №398/1791/22 на підставі рішення суду від 26 липня 2022 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ГК «Навтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ); -7062,67грн. боргу за розподіл газу за період з листопада 2019 року по серпень 2022 року, які позивач [PERSON] сплатила ВАТ «Кіровоградгаз» за рахунок власних коштів. Даний факт підтверджується квитанціями про оплату та довідкою ОУЕГГ від 20 березня 2023 року (а.с.62, 63). Проживання відповідача з жовтня 2019року, у будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] підтверджується також довідкою Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області за № 11 від 11 січня 2023 року та не спростовується сторонами. Стосовно наведеного відповідачем та свідками про не проживання на даний час та не зазначення ними, коли саме [PERSON] виїхала з будинку, не дає підстав у не задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків, з огляду на те, що сама [PERSON] не спростовувала того, що ключі від будинку перебувають у неї і вона їх не віддасть доки їй не будуть повернуті грошові кошти, які вона віддала за будинок. З приводу наведених відповідачем [PERSON] заперечень по грошовим коштам, суд приймає до уваги, що на час розгляду справи по суті набрало чинності рішення Олександрійського міськрайоного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2023 року по справі 398/2946-22 , яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про привернення в натурі безпідставно набутого майна задоволені частково, стягнуто 30\~000 грн. та судовий збір у розмірі 304, 74 грн., у стягненні 5000 долларів США відмовлено. Статтею 162 ЖК УРСР визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини З статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, обов`язок відповідача сплачувати спожиті комунальні послуги передбачено не лише домовленістю сторін, а й ст.162 ЖК та ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Невиконання відповідачем даного обов`язку привело до спричинення позивачу збитків. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки]. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В силу вимог ч.1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а так: - шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Стосовно позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належного позивачу житлового будинку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст.150,\~155 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України\~та статтею\~1\~Першого\~Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.\~Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Частиною 1ст.\~321\~ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку не звільняє будинок, ігнорує спроби позивача зайти до будинку чи на подвір`я та поводить себе агресивно, погрожує фізичною розправою, у зв`язку з чим позивач [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] були змушені звертатися до правоохоронних органів, що підтверджується відповідями наданими Олександрійським РВП ГУНП в Кіровоградській області від 12.12.2022р. за фактами викликів, що мали місце 16.10.2022р. та 17.10.2022р. (а.с.16 -20). Відповідач фактично не мешкає у будинку, але ключі не віддає, зберігає там свої речі та продовжує спричиняти шкоду будинку, оскільки не утримує його. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що на підставі ст.ст.137, 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147, 20 грн.(а.с. 41) та 8000 грн. понесених нею витрат на професійну правничу допомогу (а.с.37,38,39,40).

Outcome: approved