Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що він та відповідач [PERSON] прийняли спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та отримали свідоцтва про право на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (по 1/2 частині кожному). Зазначена квартира має загальну площу 59,9 кв.м, складається з трьох житлових кімнат загальною площею 36,8 кв.м, а саме: 7,5 кв.м, 12,0 кв.м, 17,3 кв.м, та інших приміщень, а саме: кухні - 8,9 кв.м, ванної кімнати - 2,4 кв.м, туалету - 1,3 кв.м, коридору - 7,9 кв.м, вбудованої шафи - 0,6 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані. Стверджує, що між ним та відповідачем, як співвласниками квартири, не досягнуто згоди щодо користування спірною квартирою. Відповідач проживає у квартирі разом зі своєю дочкою та не бажає укладати договір про порядок користування квартирою. Його сім`я складається з чотирьох осіб - дружина та двоє неповнолітніх дітей. Іншого житла, крім цієї квартири, вони не мають, тому будуть проживати у спірній квартирі. Просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: - у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 17,3 кв.м; - у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 7,5 кв.м та житлову кімнату площею 12,0 кв.м; - у спільному користуванні залишити: кухню площею 8,9 кв.м, ванну кімнату площею 2,4 кв.м, туалет площею 1,3 кв.м, коридор площею 7,9 кв.м, вбудовану шафу площею 0,6 кв.м. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснив суду, що він має дружину і двох неповнолітніх дітей. Разом зі своєю сім`єю він має намір проживати у спірній квартирі, оскільки іншого житла на праві власності вони не мають. Досягти згоди щодо користування квартирою самостійно не можуть. Продати свою частину квартири відповідач відмовляється. Просить задовольнити позов та встановити запропонований ним порядок користування квартирою. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Пояснила суду, що вона проживає у квартирі разом зі своєю неповнолітньою дочкою та користується усією спірною квартирою. Вона має намір сплатити позивачеві вартість належної йому на праві власності частини квартири, однак на даний час не має коштів. Вважає, що встановлення порядку користування квартирою є неможливим, оскільки буде порушувати її права. Просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 341492659 від 03 серпня 2023 року. Як вбачається\~зі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом,\~виданого 03\~серпня 2023\~рокуприватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Банацькою Г.С., сторони по справі успадкували квартиру [ADDRESS] в рівних долях (по 1/2 частині кожний) після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно довідки № 5688/4771 від 22 травня 2024 року, виданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач стверджує, що проживає у спірній квартирі разом зі своєю неповнолітньою дочкою та користується всією квартирою. Позивач [PERSON] одружений, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 липня 2009 року, та має двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 19 жовтня 2009 року та серії [NUMBER] від 15 квітня 2011 року відповідно. За положеннями частини першої статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні правила містить також стаття 405 ЦК України. Наявність у провадженні суду зазначеної цивільної справи свідчить про існуючий спір. У даному випадку факт непроживання позивача у квартирі не свідчить про відсутність спору між сторонами та не позбавляє позивача права на встановлення порядку користування квартирою. Відсутність конкретного порядку користування спірною квартирою, з урахуванням встановлених вище обставин справи, є свідченням наявності у позивача як охоронюваного законом інтересу, так і оспорюваного права, як співвласника спірної квартири на звернення до суду з даним позовом з метою ефективного поновлення своїх прав та судового захисту. Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Доступом до правосуддя є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права, так і на те, що справа будь-якої особи буде розглянута і вирішена судом. Можливість судового розгляду та доступ до правосуддя є гарантією законності дій державних органів та їх посадових осіб. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Умовами ч.1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За правилами ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При ухваленні рішення у даній справі суд враховує те, що протягом розгляду справи в суді, сторони так і не змогли дійти до мирного вирішення спору. У пункті 14\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року\~роз`яснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно технічного паспорта, виготовленого Комунальним підприємством "Здолбунівське міське бюро технічної інвентаризації", спірна квартира має загальну площу 59,9 кв.м, складається з трьох житлових кімнат загальною площею 36,8 кв.м, а саме: 7,5 кв.м, 12,0 кв.м, 17,3 кв.м, та інших приміщень, а саме: кухні - 8,9 кв.м, ванної кімнати - 2,4 кв.м, туалету - 1,3 кв.м, коридору - 7,9 кв.м, вбудованої шафи - 0,6 кв.м. Зважаючи на те, що спірна квартира складається з трьох житлових кімнат, які є ізольованими, враховуючи баланс інтересів співвласників спірної квартири та осіб, які мають право користування квартирою, приймаючи до уваги частки сторін у праві власності, ту обставину, що виділити ізольоване жиле приміщення таким чином, щоб штучно не погіршити житлових умов позивача та відповідача можливо, суд вбачає за можливе визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: - у користування позивача [PERSON] виділити житлову кімнату площею 7,5 кв.м та житлову кімнату площею 12,0 кв.м; - у користування відповідача [PERSON] виділити житлову кімнату площею 17,3 кв.м та вбудовану шафу площею 0,6 кв.м; - у спільному користуванні залишити: кухню площею 8,9 кв.м, ванну кімнату площею 2,4 кв.м, туалет площею 1,3 кв.м, коридор площею 7,9 кв.м. Суд вважає, що вказаний порядок користування спірною квартирою не призвиде до порушення прав, зокрема, сторін, виходячи з їх частки у праві власності. На підставі наведеного позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial