Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Адвокат Куцалаба Г.В. в інтересах позивача звернулася до суду із зазначеним позовом та посилається на те, що у січні 2022 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] була укладена усна домовленість про те, що [PERSON] продає, а [PERSON] купує нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] за 10000 доларів США. Зазначений об`єкт нерухомого майна перебуває у власності відповідача на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №634 від 18.11.2020року. Право власності на нерухоме майно зареєстроване за №9815227 від 20.08.2008року за [PERSON] . У подальшому позивачем було передано відповідачу грошові кошти на вказану суму, що засвідчено розпискою, відповідно до якої [PERSON] підтверджує отримання від [PERSON] грошових коштів у зазначеній сумі за продаж квартири за наведеною адресою. У розписці також вказано, що [PERSON] зобов`язується заключити договір купівлі-продажу цієї квартири до 29 червня 2023 року; претензій майнового характеру до [PERSON] не має і мати не буде. Розписка підписана [PERSON] від 27.01.2022 року. Крім оригіналу розписки [PERSON] передала [PERSON] оригінали правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, а саме: свідоцтво про право на спадщину, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічний паспорт та ключі від квартири. Станом на сьогоднішній день, сторони так і не уклали письмовий нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки вплинули форс-мажорні обставини, - у зв`язку з воєнною агресією військ Російської Федерації на території України указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває, що унеможливлює прибуття відповідача, котра є громадянкою Російської Федерації в Україну та укладення письмового договору купівлі-продажу нерухомого майна, як було попередньо домовлено. Спору в сторін щодо даного майна не існує, оскільки вони виконали всі умови купівлі-продажу зазначеного об`єкту нерухомості. Позивач вважає себе законним власником даного житла, починаючи з 2022 року сплачує комунальні послуги за квартиру, утримує її в належному стані та облаштовує. Окрім цього з часу укладення усної домовленості про купівлю-продаж зазначеного нерухомого об`єкту і по сьогоднішній день позивач вільно користується вказаною квартирою на свій розсуд і зауважень щодо укладеної ними угоди з боку колишньої власниці не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між відповідачем та нею, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] ; та визнати за позивачем право власності на цю квартиру, припинивши право власності за відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник-адвокат Куцалаба Г.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та посилалась на викладені обставини у зверненні до суду, просила задовольнити позов. Відповідач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не з`явилась; із відзивом на позов не зверталась, про причини неявки не повідомила. Тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечили позивач та її представник-адвокат. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що між сторонами у справі укладено домовленість про те, що [PERSON] продає, а [PERSON] купує нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] за 10000 доларів США. У позивача наявні оригінали правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, а саме: свідоцтво про право на спадщину, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічний паспорт та ключі від квартири. За даними долученого до справи свідоцтва про право на спадщину за заповітом укладеного 18.11.2020р. та посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Кульчицьким Ю.Я. відомо, що зазначений об`єкт нерухомого майна перебуває у власності [PERSON] . Право власності на нерухоме майно зареєстроване за №9815227 від 20.08.2008 року за [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №233045959 від 18.11.2020 року. Із написаної розписки [PERSON] 27.01.2022року відомо, що відповідач підтверджує факт отримання від [PERSON] , [INFO] , грошових коштів у сумі 10000 доларів США за продаж квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також відомо, що відповідач зобов`язується заключити договір купівлі-продажу цієї квартири до 29.06.2023р. Претензій майнового характеру до [PERSON] у відповідача немає і не буде. Викладене у розписці відповідач засвідчила власноручним підписом. Позивач у позові зазначає, що виконала свої зобов`язання по усній домовленості із відповідачем, передала кошти відповідачу в сумі 10000 доларів США. При цьому 7000 доларів США були передані готівкою ще при особистій зустрічі у 2020 році, а решту 3000 доларів США було переведено через банківські установи на рахунок відповідача, що підтверджується квитанціями про переказ коштів №0V2G83075 від 31.07.2020 року на суму 1000 доларів США; №0V2G27920 від 28.07.2020 року на суму 2000 доларів США; заявами для відправлення коштів [PERSON] на ім`я [PERSON] від 28.07.2020 року та 31.07.2020 року. Із доданих до позову квитанцій відомо, що позивач починаючи з 2022 року сплачує комунальні послуги за вказану квартиру. У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) подавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У ч. ч. 2, 4 ст. 639 ЦК України зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2 вказаної статті Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За ч.\~1\~ст.\~207\~ЦК України правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчинений з моменту його державної реєстрації (ст. 210 ЦК України). Статтею ст. 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже судом установлено, що факт укладення між сторонами домовленості щодо квартири [ADDRESS] мав місце, оплату вартості майна проведено, відповідач підтверджує отримання коштів, а також відсутність претензій щодо майна, як на момент написання розписки, так і в подальшому. На підтвердження реальності своїх намірів відповідач передає позивачу правовстановлюючі документи на майно та визначає термін подальшого укладення письмового договору. Позивач будучи добросовісним набувачем заселяється у квартиру, облаштовує її, вільно користується нею на свій розсуд, зауважень щодо укладеної між сторонами угоди з боку колишньої власниці не має; сторони виконали всі умови з купівлі-продажу зазначеного об`єкту нерухомості. Відсутність письмового нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу щодо наведеного нерухомого майна між сторонами пов`язаний із впливом форс-мажорних обставин. У зв`язку з воєнною агресією військ Російської Федерації на території України указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, зокрема Указом від 15.04.2025 року №235/2025, затвердженим Законом України від 16 квітня 2025 року №4356-ІХ з 05 годин 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб. Таким чином по сьогоднішній день триває воєнний стан в Україні, що унеможливлює прибуття відповідача, яка є громадянкою Російської Федерації в Україну та укладення письмового договору купівлі-продажу нерухомого майна, як було попередньо домовлено. У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено судам, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року в справі №754/2339/16-ц зроблено висновок, що «однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин». Позивачем доведено існування таких обставин, а також те, що можливість посвідчити правочин нотаріально на сьогодні втрачена. Ураховуючи вищенаведене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок в їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд уважає, що існують всі законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved