Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Вимоги позову мотивовано тим, що 04 вересня 2016 року, між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу видано кредит у сумі 28937.23 грн. Крім того, 25 листопада 2019 року, між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу видано кредит у сумі 6398 грн. Зазначає, що відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Її заборгованість перед позивачем станом на 04 лютого 2025 року склала по кредитному договору від 04 вересня 2016 року 42944.54 грн., а по кредитному договору від 26 листопада 2019 року 1987.11 грн. Загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 04 лютого 2025 склала 44931,65 грн., які й просить стягнути на користь позивача. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема,\~у\~справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження разом, які було отримано відповідачем 18 червня 2025 року. Відзиву до суду надано не було, відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного переконання. Судом було встановлено, що 25 листопада 2019 року, між АТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] , укладено кредитний договір №4003410867016. За умовами вказаного договору, позивач зобов`язувався надати [PERSON] , грошові кошти в розмірі 6398 грн. Матеріали справи також містять паспорт споживчого кредиту. На підтвердження перерахування грошових коштів в розмірі 6398 грн., суду було надано платіжну інструкцію від 25 листопада 2019 року, згідно якої [PERSON] , здійснено перерахування зазначених коштів за договором 4003410867016 від 25 листопада 2019 року. Згідно розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача станом на 04 лютого 2025 року за договором 4003410867016 становить 1987, 11 грн., та складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 643,27 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 0,12 грн., заборгованості по комісії в розмірі 1343,72 грн. Як вбачається з заяви №200705327001 на приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб, [PERSON] , просила банк встановити на її поточний рахунок, відкритий за цією заявою кредитний ліміт у сумі 1\~000 грн. Суду було надано довідку про збільшення кредитного ліміту по договору №200705327001, згідно якого 04 вересня 2016 року, відповідачці було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1\~000 грн., 15 лютого 2018 року встановлено ліміт в розмірі 11\~200 грн., 21 червня 2018 року встановлено ліміт в розмірі 15\~000 грн. 21 листопада 2018 року встановлено ліміт в розмірі 19\~800 грн. 15 березня 2019 року встановлено ліміт в розмірі 21\~900 грн., 11 липня 2019 року встановлено ліміт в розмірі 24\~800 грн., 19 листопада 2019 року встановлено ліміт в розмірі 28\~937,23 грн. Згідно розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача станом на 04 лютого 2025 року за договором 200705327001 становить 42\~944,54 грн., та складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 28\~437,23 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 14\~507,31 грн. Суду було також надано виписку по особовому рахунку [PERSON] , за періоди: з 11 листопада 2018 року по 04 грудня 2022 року, 13 вересня 2016 року по 11 листопада 2018 року, 05 грудня 2016 року по30 травня 2022 року, 26 листопада 2019 року по 29 листопада 2021 року, 26 листопада 2019 року по 14 лютого 2022 року. 04 лютого 2025 року, АТ «Перший Український міжнародний банк» направило на адресу [PERSON] , письмову вимогу про необхідність повернення заборгованості в розмірі 44\~931,65 грн., за вищевказаними кредитними договорами. Щодо договору №4003410867016, суд зазначає наступне. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору №4003410867016 та отримання відповідачем грошових коштів. Докази, які б свідчили про повернення таких коштів матеріали справи не містять. Щодо договору №200705327001, суд зазначає наступне. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Разом з тим, позивачем, на підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за вказаним договором №200705327001 не долучено документів, які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такі перекази є завершеними. Надана суду виписка по особовому рахунку [PERSON] , за періоди: з 11 листопада 2018 року по 04 грудня 2022 року, 13 вересня 2016 року по 11 листопада 2018 року, 05 грудня 2016 року по 30 травня 2022 року, 26 листопада 2019 року по 29 листопада 2021 року, 26 листопада 2019 року по 14 лютого 2022 року, - не містить жодних даних про надання відповідачці грошових коштів в розмірі 1 000 грн., а також жодних даних про те, що: 15 лютого 2018 року встановлено ліміт в розмірі 11 200 грн., 21 червня 2018 року встановлено ліміт в розмірі 15 000 грн. 21 листопада 2018 року встановлено ліміт в розмірі 19 800 грн. 15 березня 2019 року встановлено ліміт в розмірі 21 900 грн., 11 липня 2019 року встановлено ліміт в розмірі 24 800 грн., 19 листопада 2019 року встановлено ліміт в розмірі 28 937,23 грн. Так, на підтвердження наявної у відповідача заборгованості перед АТ «Перший Український міжнародний банк», позивачем надано копії заяви та складений позивачем розрахунки заборгованості. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що надані розрахунки заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому такі самі по собі без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником вони не є підтвердженням наявності заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відтак, оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 107,13 грн.

Outcome: approved