Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

представник ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №566177298 від 12.02.2024 в розмірі 12340,61 грн. В обґрунтування зазначив, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 12.02.2024 укладено договір №566177298 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, однак відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором, не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду утворилась заборгованість. Також,\~згідно з\~умовами договору\~факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Таліон Плюс», відповідно ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», також ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступило права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» а відтак позивачем набуто право вимоги за вказаним кредитним договором до [PERSON] , яку і просить стягнути, а також судові витрати. Ухвалою суду від 23.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.111,112). У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12.02.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №566177298 (а.с.39-48). Згідно п. 2.1 Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 9620 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Кредитодавця. Відповідно до п. 2.2 Договору, сума кредиту, що зазначена в п.2.1 Договору, складається з двох частин: одна частина у розмірі 7400 грн. видається Позичальнику в порядку передбаченому Договором (Чиста сума Кредиту), а інша частина в розмірі 2220 грн. утримується Кредитодавцем із суми Кредиту шляхом однорідних грошових вимог в рахунок оплати Комісії. Як вбачається з п. 2.3 Договору, Кредит надається строком на 182 днів, що складає 6 місяців з метою задоволення поточних споживчих потреб Позичальника; згідно п. 4.2 за умови якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами Графіків платежів чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів розраховуються згідно процентної ставки 146 відсотків річних, що становить 0,40 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користуванням ним; згідно п. 4.3, за умови якщо повернення кредиту здійснюється не згідно погодженого Графіку платежів, то застосовуються правила нарахування процентів за процентною ставкою 361,35 відсотків річних, що становить 0,99 відсотків в день від суми Кредиту за кожен день користування ним. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 3.10.7 Договору, позичальник ознайомившись у усіма істотними умовами Оферти надав згоду (акцепт) укладення Договору шляхом направлення повідомлення Кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~а саме шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови Договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Моментом підписання цього Договору є використання Сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачем [PERSON] 12.02.2024 було підписано договір одноразовим ідентифікатором RFHP-3889, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.20). Із положень\~статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію»\~слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої\~статті 3 Закону №675-VIII\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Відповідно до платіжного доручення від 12.02.2024 [PERSON] перераховано на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 7400 грн (а.с.98). Згідно повідомлення АТ «Універсал Банк», на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , за період з 12.02.2024 по 17.02.2024 на платіжну картку було зараховано платіж у сумі 7400 грн. (а.с.123). Водночас, відповідач умови договору позики належним чином не виконував внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткової угоди до нього №32 від 31.12.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором №566177298 (а.с.79-91). Відповідно до п.1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно витягу з реєстру прав вимоги №294 від 23.07.2024 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло права вимоги до [PERSON] за договором №566177298, заборгованість за тілом кредиту 6239 грн., по відсотках 5545,68 грн., загальна заборгованість11784,68 грн. (а.с.77). Відповідно до договору факторингу №19/1224-01 від 19.12.2024 ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором №566177298 (а.с.71-74). Передача права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» до [PERSON] за договором №566177298 підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №1 від 19.12.2024 до договору факторингу №19/1224-01 від 19.12.2024, заборгованість за тілом кредиту 6239 грн., по відсотках 6101,61 грн., загальна заборгованість 12340,61 грн. (а.с.69). Також відповідно до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором №566177298 (а.с.63-66). Передача права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] за договором №566177298 підтверджується витягом з реєстру боржників від 29.05.2025 до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, заборгованість за тілом кредиту 6239 грн., по відсотках 6101,61 грн., разом 12340,61 (а.с.61). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 набуло право вимоги до [PERSON] заборгованості за вищенаведеним договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №566177298 від 12.02.2024 та розрахунком заборгованості за [PERSON] рахується заборгованість у загальному розмірі 12340,61 грн., в тому числі: 6239 грн. заборгованість за сумою кредиту; 6101,61 грн. заборгованість за процентами (а.с.53-зворот а.с.53). Щодо нарахування відсотків. Згідно з п. 2.3 Договору, Кредит надається строком на 182 днів, що складає 6 місяців з метою задоволення поточних споживчих потреб Позичальника. В пункті 4.2 Договору зазначено, що за умови якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами Графіків платежів чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів розраховуються згідно процентної ставки 146 відсотків річних, що становить 0,40 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користуванням ним. Відповідно до п. 4.3 Договору, Сторони погодили, що за умови якщо повернення кредиту здійснюється не згідно погодженого Графіку платежів (за виключенням дострокового повернення кредиту), то умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за процентною ставкою 361,35 відсотків річних, що становить 0,99 відсотків в день від суми Кредиту за кожен день користування ним, починаючи з наступного дня, що слідує за датою чергового платежу який не було сплачено. Отже, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відсотки за кредитом нараховані згідно умов договору в межах строку кредиту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором №566177298 від 12.02.2024 в розмірі 12340,61 грн. є обґрунтованими та доведеними, а тому, підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу. Згідно з\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~37\~ЦПК України\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~критерії для\~здійснення розподілу\~судових витрат,\~безпосередньо та\~причино пов`язаних\~з розглядом\~справи,\~беручи до\~уваги те,\~що справа\~не є\~складною,\~малозначною та\~розглядається в\~спрощеному позовному\~провадженні,\~є типовою,\~в якій\~сформована усталена\~судова практика,\~суд приходить\~до висновку,\~що розумним\~та справедливим\~у даному\~випадку буде\~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь\~позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved