Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором позики № 2662316 від 04.06.2024 в розмірі 15749,70 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 749,70 грн - сума заборгованості за відсотками, 10000,00 грн - сума заборгованості за пенею, а також понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 червня 2024 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] було укладено договір позики № 2662316. За цим договором позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14 червня 2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1, який є невід`ємною частиною Договору. Згідно із п. 1.2 вказаного Договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно із п. 9.1 Договору факторингу, зі змінами та доповненнями відповідно до Дадаткової угоди №7 від 13.06.2022, даний договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності. але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У випадку, якщо жодна зі сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік. Відповідно до Реєстру боржників № 35 від 28.10.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15749,70 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 749,70 грн - сума заборгованості за відсотками; 10000,00 грн - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання, а після відступлення позивачу прав грошових вимог не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунок попереднього кредитора. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві клопотав про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 35), яке отримане, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 48). Причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань від нього на адресу суду не поступало. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 26.05.2025, суд залишив позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків 05 червня 2025 року позивач у системі "Електронний суд" сформував заяву про усунення недоліків, до якої долучив клопотання про витребування доказів від ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", з урахуванням якого просив вважати недоліки усунутими. Згідно з ухвалою від 09.06.2025, суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та постановив витребувати в Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" підтвердження перерахування [PERSON] коштів за договором позики № 2662316 від 04.06.2024, а також детальний розрахунок заборгованості за цим договором на час відступлення прав грошових вимог за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. 17.06.2025 на адресу суду поступили від ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" витребувані документи згідно з вищевказаною ухвалою. Згідно із ухвалою від 06.08.2025, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: 04 червня 2024 року [PERSON] в електронному вигляді уклав із ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" договір позики № 2662316 (з фіксованою процентною ставкою) (а.с. 6-8), відповідно до якого сторони погодили, що позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений договором строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу останнього, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити плату (проценти) від суми позики. Сума позики 3400,00 грн, строк позики 14 днів, процентна ставка/ день (фіксована), яка діє протягом строку договору - 1,275 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % - 2,70 %, пеня %/ день - 2,70%, орієнтована реальна річна процентна ставка, % - 7138,76, орієнтовна загальна вартість позики, у грн - 4006,90. Дата надання позики 04.06.2024, дата повернення 18.06.2024. Розрахунок денної процентної ставки, з урахуванням показників, визначених умовами договору, здійснюється за наступною методикою: (загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії договору: 606,90 грн) / (загальний розмір споживчого кредиту (сума позики): 3400,00 грн) / (строк дії договору: 14 днів) х 100% = 1,275% в день (п. 2). Проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором (п. 4). Якщо сума позики, зазначена в п. 2 договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк позикодавець має право, у випадку невиконання позичальником умов цього договору, нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України "Про споживче кредитування" та іншими актами законодавства. Якщо сума позики, зазначена в п. 2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користуванння позикої (її частиною) за ставкою, визначеною п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України "Про споживче кредитування" та іншими актами законодавства (п. 18). З такими умовами відповідач ознайомився та погодився, підписавши договір та його додаток (Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) за допомогою одноразового ідентифікатора r047QC. При цьму в договорі та додатку зазначені ідентифікуючі дані позичальника, у тому числі номер електронного платіжного засобу: [NUMBER] , номер телефону [NUMBER] та інші. На підтвердження факту перерахування ТОВ "ФК "Фінекспрес" 04.06.2024 на карту [NUMBER] отримувачу [PERSON] 3400,00 грн позивач надав довідку за вих. № КД-000034161/ТНПП від 17.06.2025, згідно з якою такий переказ здійснено на підставі укладеного між Компанією та ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 (а.с. 52). Однак, у розрахунку заборгованості за договором позики № 2662316 від 04.06.2024, який проведений ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" за період з 04.06.2024 до 28.10.2024 зазначено такі дані по кредиту: дата видачі 04.06.2024 - 3400 грн, дата видачі ДК 11.06.2024 - 1600 грн, дата продажу - 28.10.2024. Ставки відсотків: процентна ставка за перший день користування збільшеною сумою позики - 0,02%, дата початку -11.06.2024; базова процентна ставка за перший день користування позикою 1,50%, дата початку - 04.06.2024; знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики - 1,50%, дата початку - 05.06.2024; базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення повернення позики - 1,50%, дата початку - 05.06.2024. При цьому у розрахунках з 04.06.2024 до 18.06.2024 застосовується процентна ставка 1,275% відповідно з 04.06.2024 до 11.06.2024 на суму 3400 грн, а з 12.06.2024 на суму 5000 грн (3400*1,275%=43,35 (що відповідає сумі відображеній у графі нараховані відсотки) та 5000*1,275%=63,75), а з 19.06.2024 до 09.09.2024 застосовується процентна ставка -2,7% (5000*2,7%=135) (а.с. 53-54). Саме така процентна ставка обумовлена в договорі позики № 2662316 від 04.06.2024, однак розмір - 2,7 % в день визначено і як розмір пені, і як процентна ставка за понадстрокове користування позикою. При цьому, на який строк позикодавець має право нараховувати відсотки понад визначені 14 днів строку дії позики у договорі не обумовлено, умов про пролонгацію договір не містить. Заявляючи до стягнення нарахування, проведені з 19.06.2024, позивач зазначає, що вказана сума є пенею в розмірі 10000 грн. Не долучено і жодних підтверджуючих документів з приводу зазначених у розрахунку відсоткових ставок, які позикодавець так і не застосовує, як і не долучено жодних доказів на підтвердження перерахунку на користь [PERSON] 1600 грн та підстав такого перерахування, хоча суд неодноразово звертав на це увагу позивача, як в ухвалі на усунення недоліків позовної заяви, так і в ухвалі про витребування доказів, оцінку чому суд надасть нижче. Право вимоги до [PERSON] за договором позики № 2662316 перейшло від ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" до АТ "ФК "ЄАПБ" на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та додаткових угод до нього: № 2 від 28.07.2021, № 7 від 13.06.2022 та №42 від 28.10.2024, а також акта прийому - передачі Реєстру боржників № 35 від 28.10.2024 за вказаним договором факторингу, Витягу з Реєстру боржників № 35 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 10-12, 13, 14, 15, 16, 17), відповідно до яких ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги, у тому числі до [PERSON] за договором позики № 2662316 від 04.06.2024 на суму заборгованості 15749,70 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 749,70 грн - сума заборгованості за відсотками, 10000,00 грн - заборгованість за пенею. Водночас, умови автоматичної пролонгації вищевказаного договору факторингу погоджені сторонами у п.1 додаткової угоди до нього № 7 від 13.06.2022, згідно з яким пункт 9.1 договору викладено в наступній редакції: "9.1. Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонговується на кожний наступний рік". Як слідує із розрахунку заборгованості за договором позики № 2662316 від 04.06.2024, який проведений ТОВ "ФК "ЄАПБ", за [PERSON] станом на час відступлення права вимоги від ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" рахувалася заборгованість в розмірі, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 749,70 грн - сума заборованосі за відсотками, 10000,00 грн - заборгованість за пенею (а.с. 18). Така ж сума заборгованості заявлена позивачем до стягнення. Будь-яких додаткових нарахувань позивач не проводив. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору позики, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, набуття позивачем права вимоги до відповідача за вказаним договором. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Так, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як установлено з описаних вище письмових доказів, [PERSON] уклав договір позики № 2662316 від 04.06.2024, який підписав електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, за умовами якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" надало відповідачу кредит у розмірі 3400,00 грн на 14 днів (до 18.06.2024), за користування якого було передбачено нарахування: 1,275 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % - 2,70 %, пеня %/ день - 2,70%. При цьому сторони також погодили розрахунок денної процентної ставки, з урахуванням показників, визначених умовами договору, який здійснюється за наступною методикою: (загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії договору: 606,90 грн) / (загальний розмір споживчого кредиту (сума позики): 3400,00 грн) / (строк дії договору: 14 днів) х 100% = 1,275% в день (п. 2). Проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд установив, що факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 3400,00 грн мав місце, що підтверджено відповідною довідкою (а.с. 52). Саме така сума була обумовлена і в договорі позики. Натомість позивач заявляє до стягнення 5000,00 грн основного боргу, розмір якого зазначений у реєстрі боржників №35 від 28.10.2024 до договору факторингу. З приводу вказаного суд зазначає, що при укладенні договору факторингу фактору передаються документи-докази, які підтверджують наявність грошової вимоги (боргу), обгрунтованість та дійсність зобов`язання боржника перед клієнтом, розмір боргу та умови його виникнення, тобто клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, що підтверджується положеннями ч. 1 ст. 1081 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, ні в позовній заяві, ні в додатках до неї, ні на навиконання ухвали про усунення недоліків, в якій суд зазначав про необхідність надання підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів, ні в наданих документах на виконання ухвали про витребування доказів, не долучено жодного доказу, який би свідчив про домовленість між сторонами договору позики про перерахування додаткових коштів, окрім 3400,00 грн, та про сам факт перерахування таких коштів (платіжні доручення, довідки, виписки по рахунку на підтвердження перерахунку додатково -1600,00 грн відповідачу - відсутні). При цьому належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому сам розрахунок заборгованості, який проведено одноосібно однією зі сторін, не є належним доказом отримання коштів та домовленості сторін про іншу суму позики, ніж обумовлена в самому договорі. Тому сума основного боргу в розмірі 5000,00 грн є необгрунтованою, не доведеною належними та допустими доказами. А відтак стягненню підлягає 3400,00 грн основного боргу за договором позики № 2662316, що обумовлена його умовами. Саме про перерахунок на користь відповідача тільки 3400,00 грн свідчить і відповідна довідка, що описана вище. Укладаючи договір позики №2662316 [PERSON] погодився на сплату відсотків за користування позичковими коштами у розмірі 1,275% в день. Договір позики, як і його певні умови недійсними не визнавалися. Доказів на спростування факту отримання позики у розмірі 3400,00 грн відповідач не надав. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи вказані норми та умови укладеного договору, відповідач, отримавши 3400,00 грн позики на 14 днів мав сплатити 606,9 грн (3400 грн * 1,275% *14 днів) процентів за користування кредитом. Однак, позивач, пред`являючи вимоги до [PERSON] , просив стягнути заборгованість за процентами у розмірі 749,70 грн, які нараховані в тому числі в період з 11.06.2024 до 17.06.2024 на суму боргу 5000,00 грн, а не 3400,00 грн, які були реально надані в позику, про що описано вище. А тому підставною до стягнення є сума процентів в розмірі 606,90 грн. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Як встановлено вище, право вимоги до відповідача за договором позики № 2662316 від 04.06.2024 ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ", який став кредитором по відношенню до боржників, на підставі діючого, укладеного між ними договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та додаткових угод до нього: № 2 від 28.07.2021, № 7 від 13.06.2022 та №42 від 28.10.2024, а також акта прийому - передачі Реєстру боржників № 35 від 28.10.2024. Таким чином, ТОВ "ФК "ЄАПБ" стало кредитором за договором позики № 2662316 від 04.06.2024 та отримало права вимоги до відповідача за вказаним зобов`язанням. При цьому, з урахуванням наведеного вище, сума заборгованості на дату відступлення мала би становити 4006,90 грн, з яких 3400,00 грн - суми позики та 606,90 грн - процентів за користування позикою. Враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови договору про надання позики № 2662316 від 04.06.2024, не погасив заборгованість, проценти не сплатив, хоча на такі погодився, ні первісному кредитору, ні позивачу, право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ", суд уважає, що з нього на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 4006,90 грн, складові якої описані вище. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" пені в розмірі 10000,00 грн, суд вважає за необхідне зазначити таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до зазначеного вище розрахунку заборгованості, нарахування пені (яку ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відображає у графі відсотки) відбулось за період після 24.02.2022, а саме з 19.06.2024 до 01.09.2024, тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідач [PERSON] звільняється від сплати нарахованої пені в розмірі 10000,00 грн. Таким чином, суд, враховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позов в частині стягнення з відповідача нарахованої пені в розмірі 10000,00 грн не підлягає задоволенню. Отже, позов слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь позивача 4006 гривень 90 копійок заборгованості за договром позики, з яких 3400,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 606,90 гривень - сума заборованосі за процентами, та відмовити в решті позовних вимог. Розподіл судових витрат: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №110824 від 18.04.2025 (а.с. 1), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача 4006,90 грн боргу, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 770,36 грн (4006,90 грн х 3028,00 грн / 15749,70 грн) сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст. 526, 536, 626, 628, 639, 1046, 1048, 1049, 1077, 1078, 1081, п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, ст. 3, 12 Закону України "Про електронну комерцію", та

Outcome: partial