Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

20.05.2025 року [PERSON] в особі представника - адвоката Солтіс І.В. звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам за договором, неустойки (пені) по заборгованості за аліментами. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. З 2010 по березень 2016 року позивач перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах (цивільному шлюбі), в яких народилося двоє спільних дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Батьком обох спільних дітей є відповідач, запис про нього як про батька обох дітей внесений до відповідних актових записів про народження та Свідоцтв про народження обох дітей. З березня 2016 року фактичні сімейні відносини між сторонами припинилися. Позивач та відповідач проживають окремо. Спільні діти позивача та відповідача проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , перебувають на її утриманні. 13.04.2016 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про сплату аліментів на дітей, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за умовами якого відповідач, як батько обох спільних дітей, зобов`язався сплачувати на користь позивача аліменти на утримання двох малолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 2 400,00 грн. на місяць на кожну дитину. Аліменти повинні сплачуватися відповідачем два рази на місяць, рівними частками по 1 200,00 грн. на кожну дитину не пізніше 5-го числа кожного поточного місяця та 1 200,00 грн. не пізніше 20-го числа кожного поточного місяця. Проте, в порушення досягнутих домовленостей сторін вищевказаного договору щодо розміру, строків та повноти сплати аліментів, відповідачем умови договору не виконувалися, аліменти протягом 2016-2018 року сплачувалися відповідачем позивачці не в повному обсязі та несвоєчасно (з порушенням строків та розміру, встановлених у Договір про сплату аліментів на дітей від 13.04.2016 року), а з лютого 2018 року відповідач взагалі припинив сплату аліментів. За період з лютого 2018 року по 01.09.2022 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів за вищевказаним договором на обох дітей у розмірі всього 263 590,00 грн., в тому числі: на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 131 590,00 грн. та на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 132 000,00 грн. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду з метою захисту своїх порушених прав та рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2023 року у справі № 333/4006/22, яке набрало законної сили 25.01.2024 року, позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якої дії адвокат Солтіс І.В., до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам, стягнення неустойки (пені) по заборгованості за аліментами, стягнення додаткових витрат на дітей, розірвання договору, задоволено частково. Відповідно до абзацу 2, 3 резолютивної частини вищевказаного рішення суду, вирішено, зокрема, але не виключно: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , заборгованість по сплаті аліментів за період з лютого 2018 року по 01.09.2022 року у розмірі всього 263 590,00 грн., в тому числі: на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 131 590,00 грн. та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 132 000,00 грн.; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання двохдітей за період з лютого 2018 року по 01.09.2022 року у розмірі всього 263 590,00 грн., в тому числі: неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 131 590,00 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 132 000,00 грн.; - розірвати Договір про сплату аліментів на дітей від 13.04.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 982 з дня набрання рішенням законної сили. Період з 01.09.2022 року по 25.01.2024 року (дати набрання законної сили рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2023 року у справі № 333/4006/2), за який також наявна заборгованість по сплаті аліментів відповідача на користь позивача, вищевказаним рішенням суду не охоплено, хоча відповідач продовжував ухилятися від їх сплати, а отже у відповідача перед позивачем залишилися невиконані зобов`язання по Договору про сплату аліментів на дітей від 13.04.2016 року. Отже, позовні вимоги цієї позовної заяви грунтуються на вже досліджених і встановлених Комунарським районним судом м. Запоріжжя у справі № 333/4006/22 обставинах, різниця тільки у періоді заборгованості відповідача по сплаті аліментів, а саме з 01.09.2022 року по 25.01.2024 року за цим же Договором про сплату аліментів на дітей від 13.04.2016 року. Згідно з розрахунком, складеним позивачем, заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 01.09.2022 року по 25.01.2024 року за Договором складає всього 81 600,00 грн., в тому числі: на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40 800,00 грн. та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40 800,00 грн., які позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь. Крім того, посилаючись на положення п. 3.1 Договору та ч. 2 ст. 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) по заборгованості за аліментами за період 01.09.2022 року по 25.01.2024 року всього у розмірі 81 600,00 грн, в тому числі: на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40 800,00 грн. та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40 800,00 грн. Також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 21.05.2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Солтіс І.В. у підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені судом своєчасно та належним чином, представник позивача надала заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимогт та вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу підтримують у розмірі 4 500,00 грн. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, від його представника - адвоката Гнєзділової К.О. на адресу суду надійшов відзив, згідно з яким вимоги позивача стороною відповідача визнаються в повному обсязі, в тому числі і витрати на правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи висловлену у відзиві думку відповідача, який визнав позов у повному обсязі, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе винести рішення по справі в підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 22.12.2011 року, актовий запис № 1313, та копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 20.01.2015 року, актовий запис № 72, батьками обох дітей є: мати [PERSON] (позивач) та батько [PERSON] (відповідач). Спільні діти позивача та відповідача, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та фактично проживають разом із позивачем (матір`ю) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями витягів з реєстру Запорізької територіальної громади № 2024/001740312 від 20.02.2024 року та № 2024/001740311 від 20.02.2024 року. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами. Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Нормами сімейного законодавства встановлюється порядок укладення договору про сплату аліментів на дитину та зазначаються правові наслідки у разі невиконання такого договору. Частиною першою ст. 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.2016 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про сплату аліментів на дітей, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 982. Договір містить усі істотні умови, які необхідні для укладення такого виду договору, умови надання коштів на утримання дітей, їх розмір, що відповідає інтересам дітей та є обов`язковими для сторін договору. Так, за умовами п. 1.1 вищевказаного Договору, відповідач [PERSON] (батько) зобов`язується в порядку та на умовах, визначених даним Договором, сплачувати на користь позивачки [PERSON] (матері) аліменти на утримання двох малолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Розділом 2 Договору сторонами узгоджено розмір, порядок та строки сплати аліментів. Розмір аліментів визначений в твердій грошовій сумі: щомісяця в розмірі 2 400,00 грн. на утримання [PERSON] , в розмірі 2 400,00 грн. на утримання [PERSON] , до досягнення кожною із них повноліття (п. 2.1, 2.2. Договору). Аліменти повинні сплачуватися відповідачем два рази на місяць, рівними частками, а саме не пізніше 5-го числа кожного поточного місяця та не пізніше 20-го числа кожного поточного місяця по 1 200,00 грн. на кожну дитину. Аліменти сплачуються шляхом перерахування відповідних сум грошових коштів на відкритий на ім`я матері картковий рахунок (п. 2.4. Договору). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2023 року у справі № 333/4006/22, яке набрало законної сили 25.01.2024 року, вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , заборгованість по сплаті аліментів за період з лютого 2018 року по 01.09.2022 року у розмірі всього 263 590,00 грн., в тому числі: на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 131 590,00 грн. та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 132 000,00 грн.; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання двох дітей за період з лютого 2018 року по 01.09.2022 року у розмірі всього 263 590,00 грн., в тому числі: неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 131 590,00 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 132 000,00 грн.; розірвати Договір про сплату аліментів на дітей від 13.04.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 982 з дня набрання рішенням законної сили. Вказане рішення вступило в законну силу 25.01.2024 року. В період з 01.09.2022 року по 25.01.2024 року, який не охоплений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2023 року у справі № 333/4006/2, відповідач, в порушення умов договору, продовжував ухилятися від сплати аліментів, а тому має заборгованість, яка за розрахунком позивача становить всього 81 600,00 грн., з яких: на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40 800,00 грн. та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40 820,00 грн. На підтвердження розміру заборгованості по аліментам, неустойки (пені) позивачкою, в особі свого представника, складено Детальний розрахунок заборгованості по аліментам, неустойки (пені) за період прострочення оплати аліментів на кожну дитину окремо. Згідно з вищевказаним розрахунком заборгованість відповідача по сплаті аліментів за Договором про сплату аліментів на дітей від 13.04.2016 року за період 01.09.2022 року по 25.01.2024 року становить 81 600 грн. 00 коп., в тому числі: на утримання [PERSON] , [INFO] , - 40 800,00 грн., та на утримання [PERSON] , [INFO] , - 40 800,00 грн. Крім того, наведено детальний розрахунок нарахування суми неустойки (пені) по заборгованості відповідача зі сплати аліментів за період 01.09.2022 року по 25.01.2024 року та яка підлягає стягненню на користь позивача, а саме всього у розмірі 81 600,00 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по виплатах аліментів, аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд дійшов до переконання, що стороною позивача доведена наявність заборгованості відповідача по аліментам за Договором про сплату аліментів на дітей від 13.04.2016 року за період з 01.09.2022 року по 25.01.2024 року у розмірі всього 81 600,00 грн., в тому числі: на утримання [PERSON] , [INFO] , - 40 800,00 грн., та на утримання [PERSON] , [INFO] , - 40 800,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, то суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою-другою ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідальність батька (відповідача) за порушення умов Договору про сплату аліментів на дітей від 13.04.2016 року, в тому числі строків та розмірів сплати аліментів, передбачена п. 3.1 цього Договору, зокрема батько (відповідач) зобов`язується сплатити неустойку в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.07.2020 року по справі № 362/4462/16-ц, відповідно до якого, оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Нормами Сімейного кодексу України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Судом встановлений факт, який в свою чергу не заперечується стороною відповідача, неналежного виконання аліментних зобов`язань відповідачем [PERSON] та наявність заборгованості по сплаті аліментів згідно з умовами Договору про сплату аліментів на дітей від 13.04.2016 року за період з 01.09.2022 року по 25.01.2024 року у розмірі всього 81 600,00 грн. Крім того, оскільки встановлено, що відповідач має заборгованості зі сплати аліментів згідно з умовами Договору про сплату аліментів на дітей від 13.04.2016 року за період з 01.09.2022 року по 25.01.2024 року у розмірі всього 81 600,00 грн., оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача неустойки (пені), передбаченої ст. 196 СК України. Разом з тим, відповідно до положень ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. При розрахунку пені за заборгованістю за аліментами суд виходить із положень, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Відтак, суд розраховує суму пені за наступною формулою: ?р= (А1 х 1 % х Q1) (A2 х 1 % х Q2) ……… (An х l % х Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Суд погоджується з розміром неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зробленим позивачем, де загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2022 року по 25.01.2024 року складає всього 197 928,00 грн., в тому числі: на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 97 464,00 грн., та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 97 464,00 грн. Проте, враховуючи те, що згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) по заборгованості за аліментами за період 01.09.2025 року по 25.01.2024 року всього у розмірі 81 600,00 грн., в тому числі: на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40 800,00 грн., та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40 800,00 грн., а отже дана вимога позивача також підлягає задоволенню. Нормами сімейного законодавства встановлюється порядок укладення договору про сплату аліментів на дитину та зазначаються правові наслідки у разі невиконання такого договору. Частиною першою ст. 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Договір містить усі істотні умови, які необхідні для укладення такого виду договору, умови надання коштів на утримання дітей, їх розмір, що відповідає інтересам дітей та є обов`язковими для сторін договору. Цей договір укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений. Відповідно до положень статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами другою, третьою ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні такі докази: платіжну інструкцію № @2PL343916 від 06.05.2025 року про сплату [PERSON] на користь АБ «СОЛТІС ІРИНИ» 4 500,00 грн., договір № 17/11-2021 ПД про надання правової (правничої) допомоги від 01.11.2021 року з додатковою угодою № 2 від 05.05.2025 року та попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу за даною позовною заявою, згідно з яким вже фактично понесені позивачем витрати становлять 4 500,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача розмір фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу не заперечується. Вивчивши надані стороною позивача докази фактично понесених витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що вони у повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу розміром 4 500,00 грн. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» , від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved