Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 27.09.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності, розподіл майна подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що з 02 травня 2015 року між позивачем та відповідачем за було укладено шлюб. 22 вересня 2022 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду вищевказаний шлюб було розірвано. За час шлюбу між сторонами було набуто у спільну сумісну власність згідно ст. 60 СК України наступне майно: зблокований житловий будинок [ADDRESS] ; автомобіль «AUDI» A6 2001 р.в. д.н.з [NUMBER] VIN- [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] , який знаходиться у фактичному володінні позивача та автомобіль «AUDI» A4 2013 р.в. д.н.з. [NUMBER] VIN- [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] , який знаходиться у фактичному володінні останньої. 24 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги по Договору пайової участі у будівництві №21-24/10 від 24.10.2018 року, згідно якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до Обслуговуючого кооперативу «СІМЕЙНЕ» і стає кредитором за договором. За цим договором новий кредитор одержує право вимагати від боржника виконання своїх зобов`язань щодо будівництва будинку з будівельним номером [ADDRESS] . Відповідно до довідки №01 від 24 жовтня 2018 року, [PERSON] сплатив пайові внески згідно вищевказаного договору на суму 816350,00 грн. Просить суд визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: зблокований житловий будинок [ADDRESS] ; автомобіль «AUDI» A6 2001 р.в. д.н.з [NUMBER] VIN- [NUMBER] , автомобіль «AUDI» A4 2013 р.в. д.н.з. [NUMBER] VIN- [NUMBER] , зареєстрованих на ім`я [PERSON] . Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55460708 від 02.12.2020 року та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на зблокований житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрованого на підставі вказаного рішення. Розділити спільне майно подружжя наступним чином. Визнати за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на 1/2 частки зблокованого житлового будинку [ADDRESS] , припинивши право спільної сумісної власності на вищевказане майно. Виділити [PERSON] [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) в особисту приватну власність автомобіль «AUDI» A6 2001 р.в. д.н.з [NUMBER] VIN- [NUMBER] , припинивши право власності [PERSON] на вказаний автомобіль. Виділити в особисту приватну власність [PERSON] автомобіль «AUDI» A4 2013 р.в. д.н.з. [NUMBER] VIN- [NUMBER] , припинивши право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль. Стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості часток у спільному майні подружжя, у розмірі 132903 (сто тридцять дві тисячі дев`ятсот три) грн..40 коп.. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їх участі. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2022 року відкрито провадження, справу призначено у підготовче засідання у загальному проваджені. 30.11.2022 року відповідачем подано відзив, у якому заперечуються позовні вимоги посилаючись на те, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю та належить [PERSON] 22.03.2023 року до суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову. 27.06.2023 року ухвалою суду призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження по справі. 20.03.2024 року поновлено провадження та справу призначено у підготовче засідання на 09.04.2024 року. Ухвалою суду 24.06.2024 року закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 28.08.2024 року. Також, до участі у справі було залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради та обслуговуючий кооператив «Сімейне». 23.07.2025 року до суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача. 13.08.2025 року ухвалено рішення по справі. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що з 02 травня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що вбачається з даних копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС по м. Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ 02 травня 2015 року. 22 вересня 2022 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду вищевказаний шлюб було розірвано. За час шлюбу між сторонами було набуто у спільну сумісну власність зблокований житловий будинок [ADDRESS] ; автомобіль «AUDI» A6 2001 р.в. д.н.з [NUMBER] VIN- [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] , який знаходиться у фактичному володінні позивача та автомобіль «AUDI» A4 2013 р.в. д.н.з. [NUMBER] VIN- [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] , який знаходиться у фактичному володінні останньої. 24 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги по Договору пайової участі у будівництві №21-24/10 від 24.10.2018 року, згідно якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до Обслуговуючого кооперативу «СІМЕЙНЕ» і стає кредитором за договором. За цим договором новий кредитор одержує право вимагати від боржника виконання своїх зобов`язань щодо будівництва будинку з будівельним номером [ADDRESS] . Відповідно до довідки №01 від 24 жовтня 2018 року, [PERSON] сплатив пайові внески згідно вищевказаного договору на суму 816350,00 грн. перед ОК «Сімейне», про що свідчить акт прийому - передачі будівельних матеріалів до договору пайової участі в будівництві №21-24/10 від 24.10.2018 року. Наданими до матеріалів справи доказами, підтверджується факт оплати [PERSON] за спірний житловий будинок спільними коштами подружжя, наявність яких була в тому числі і від продажу квартири [ADDRESS] загальною площею 80 кв.м. житловою 41.8 м.кв. Вказана квартира належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності та була продана за відплатним договором купівлі-продажу 17.10.2018 року [PERSON] , що узгоджується та підтверджується сторонами у судовому засіданні. Вартість пайового внеску, який було сплачено [PERSON] за спірний будинок становить 816350,00 грн. готівкою, що підтверджується поясненнями ОК «Сімейне» від 13.03.2023 року, які знаходяться у матеріалах справи. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.09.2022 року підтверджується, що право власності на спірний зблокований житловий будинок зареєстроване за [PERSON] 30 листопада 2020 року, номер запису 39481359 на підставі довідки ОК «Сімейне» №21 від 26.11.2020 року. Нотаріально посвідчена довіреність [PERSON] на представництво її інтересів [PERSON] видана 10 січня 2020 року строком на три роки. У квитанції №3_32 від 30.06.2020 року про здійснення касової операції у розділі призначення платежу зазначається платник [PERSON] , зазначається пайовий внесок згідно договору №21-24/10 від 24.06.2018 рік [PERSON] . Отримувачем коштів у розмірі 816350 грн., зазначено ОК «Сімейне», а не [PERSON] так, як останній є стороною (первісним кредитором) зазначеного договору відступлення права вимоги від 24.10.2018 року. У квитанції 5_32 від 30.06.2020 року про здійснення касової операції у розділі призначення платежу зазначається платник [PERSON] , зазначається пайовий внесок згідно договору №21-24/10 від 24.10.2018 рік [PERSON] . Отримувачем коштів у розмірі 15587 грн., зазначено ОК «Сімейне». Даними висновку експерта за результатами проведення судової транспортно - товарознавчої експертизи №108/23 від 29.02.2024 року підтверджується, що ринкова вартість автомобіля «AUDI» A6 2001 р.в. д.н.з [NUMBER] VIN- [NUMBER] складає 135804,08 грн., автомобіля «AUDI» A4 2013 р.в. д.н.з. [NUMBER] VIN- [NUMBER] - 401610,99 грн. 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Судом не беруться до уваги, правовстановлюючі документи, а саме технічний паспорт на спірний будинок від 07.09.2020 року, довідка обслуговуючого кооперативу «Сімейне» виданих на ім`я [PERSON] , про те, що остання станом на 26.11.2020 року являється асоційованим членом обслуговуючого кооперативу та здійснила повне внесення пайового внеску за спірний будинок та платіжні квитанції про сплату коштів [PERSON] в інтересах [PERSON] на підставі виданої нотаріально посвідченої довіреності від 10.01.2020 року у розмірі 816350 грн. та 15587 грн. як доплату за додаткові квадрати так, як зазначені обставини спростовуються показаннями позивача, які збігаються даними договору про відступлення права вимоги укладеного від 24.10.2018 року між [PERSON] (первісним кредитором) та [PERSON] (новим кредитором). Крім цього, у суду викликає сумнів той факт, виходячи з хронології подій за період часу з моменту видачі довіреності 10.01.2020 року відбулась процедура реєстрації на спірний будинок за [PERSON] , а не з моменту укладення договору переуступки права вимоги між [PERSON] та [PERSON] 24.10.2018 року, що дає право відповідачу зареєструвати право власності за собою у 2018 році. Також, судом не беруться до уваги представлені платіжні квитанції відповідачем про внесення [PERSON] коштів у вище зазначеному розмірі на ОК «Сімейне» та видану довідку №21 від 26.11.2020 року [PERSON] , яка являлась членом кооперативу про сплату повного внеску за спірний зблокований житловий будинок яка стала підставою для реєстрації права власності за останньою так, як вказані документи містять суперечки, які різняться з показаннями сторін та дослідженими доказами у судовому засіданні. Враховуючи вище наведене, беручи до уваги показання відповідача, які різнилися під час допиту у судовому засіданні та не збігалися з дослідженими доказами та наявним у справі договором відступлення права вимоги між [PERSON] та [PERSON] 24.10.2018 року, який свідчить про внесення коштів за спірний будинок саме 24.10.2018 року, суд приходить до висновку, що дії відповідача слід вважати такими, які направлені на ухилення від визнання спірного будинку спільною сумісною власністю подружжя та ухилення від його поділу, зареєструвавши право власності за своєю матір`ю [PERSON] , яка постійно перебувала за кордоном. З наведеного суд вважає, що достатньо підстав для визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: зблокований житловий будинок [ADDRESS] ; - автомобіль «AUDI» A6 2001 р.в. д.н.з [NUMBER] VIN- [NUMBER] , та автомобіль «AUDI» A4 2013 р.в. д.н.з. [NUMBER] VIN- [NUMBER] , зареєстрованих на ім`я [PERSON] . Зважаючи, що реєстрація права власності за [PERSON] відбулась на підставі не законно виданих документів суд рахує, що слід скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55460708 від 02.12.2020 року та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на зблокований житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрованого на підставі вказаного рішення, визнавши за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на 1/2 частки зблокованого житлового будинку [ADDRESS] , припинивши право спільної сумісної власності на вищевказане майно. З показань сторін, які узгоджуються між собою та досліджених правовстановлюючих документів суд вважає, що автомобіль «AUDI» A6 2001 р.в. д.н.з [NUMBER] VIN- [NUMBER] та автомобіль «AUDI» A4 2013 р.в. д.н.з. [NUMBER] VIN- [NUMBER] , зареєстрованих на ім`я [PERSON] , придбаних у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають наступному розподілу: виділити [PERSON] [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) в особисту приватну власність автомобіль «AUDI» A6 2001 р.в. д.н.з [NUMBER] VIN- [NUMBER] , припинивши право власності [PERSON] на вказаний автомобіль. Виділити в особисту приватну власність [PERSON] РНОКПП [NUMBER] автомобіль «AUDI» A4 2013 р.в. д.н.з. [NUMBER] VIN- [NUMBER] , припинивши право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль, стягнувши з [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] різницю вартості часток у спільному майні подружжя у розмірі 132903 (сто тридцять дві тисячі дев`ятсот три) грн..40 коп., як різницю у вартості вище зазначених автомобілів. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що представником позивача наведено переконливі аргументи та представлено докази, які підтверджують вище зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування За приписами 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в шлюбі неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом та практика вирішення зазначеного питання є сталою. Так, у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що за змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Уразі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини тачоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені нормизакону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин ,необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Пропрактику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнанняйого недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства,з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати(виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження)речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів,що були особистою власністю кожного з них. В свою чергу, слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку (доходу). Крім того, як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України від 25.11.2015 року по справі №6-2333цс15,належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна;кошти, за яке таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Аналогічна правова позиція також викладена й в постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 року по справі№6-79цс13. Норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набутеними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширенняправового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягардоказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який їїспростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільногосуду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Водночас стаття 57 СК України визначає підстави, за яких майно, в тому числі і набуте за час шлюбу, є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка. Так, відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 зазначеної норми особистою приватною власністю дружини, чоловіка ємайно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. За змістом частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Одночасно зазначаю, що заходи забезпечення позову до подання позовної заяви не вживались, до відповідача не пред?явлено аналогічного позову з тих самих підстав і про той самий предмет. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Звертаючись до суду з позовом, позивач просила припинити право на частку у спільному майні - квартирі, у зв`язку з тим, що відповідач відмовляється (ухиляється) від викупу частки, квартира є неподільною, спільне володіння та користування майном є неможливим, а також, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Зазначених обставин не доведено представником позивача у судовому засіданні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні спору. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 5395 грн., сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду і відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з належного відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved