Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Представник заявника адвокат Онофрей Ш.К. звернувся до суду із вказаною заявою в інтересах [PERSON] , посилаючись на те, що [INFO] померла дружина заявника [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Як спадкоємець\~за законом\~після смерті\~дружини,\~заявник спадщину\~прийняв своєчасно\~та звернувся\~до приватного\~нотаріуса Чернівецького\~районного нотаріального\~округу Чернівецької\~області Опришко\~С.І.\~за для\~її оформлення.\~Однак,\~через розбіжність\~щодо прізвища\~дружини заявника\~у свідоцтві\~про смерть\~( [PERSON] )\~та в\~актовому записі\~про шлюб\~( [PERSON] ),\~нотаріус відмовив\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину.\~За таких\~обставин,\~просить встановити\~юридичний факт,\~а саме\~що заявник\~ [PERSON] \~перебував в\~зареєстрованому шлюбі\~із [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заявлені вимоги заявника та просив їх задовольнити Герцаївська міська рада Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення вимог заявника не заперечують. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідка та вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, заявник [PERSON] 06 серпня 1958 року уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 03. На час укладення шлюбу [PERSON] минуло 25 років, а [PERSON] минуло 22 роки. [INFO] у віці 79 років померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Частиною 1 ст.\~1220\~ЦК України встановлено, що внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст. 1270\~ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи щодо померлої [PERSON] вбачається, що остання була зареєстрована та проживала по день смерті у [ADDRESS] . Разом із спадкодавцем, в одному господарстві проживав її чоловік [PERSON] , [INFO] , тобто заявник по справі, який своєчасно прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, про що свідчить довідки Герцаївської міської ради Чернівецької області № 66, 67, 68, 69 від 16.06.2025 року. 18 червня 2025 року заявник [PERSON] як спадкоємець за законом звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Опришко С.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] . Однак, через розбіжності щодо прізвища дружини, яка за витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб остання записана як « [PERSON] », а за свідоцтвом про смерть остання записана як « [PERSON] », нотаріусом повідомлено заявника про необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та померлою [PERSON] . Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлено , що суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України слідує, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту родинних відносин між дружиною чи чоловіком чинним законодавством не передбачено, оскільки між ними не має кровного споріднення, для них може мати правове значення встановлення факту реєстрації шлюбу чи факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у відповідних випадках. Відповідно п.п. 10, 18 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року, суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленням судом фактом. Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту перебування у шлюбі з тих підстав, що в документах міститься неточності щодо прізвища померлої дружини, через що він не взмозі оформити спадщину. Тим самим, встановити факт реєстрації шлюбу судовим рішення у даній ситуації не можливо, оскільки факт реєстрації шлюбу підтверджено наявним у справі витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00051872273 від 18.06.2025 року, з якого вбачається, що нареченій після реєстрації шлюбу змінено прізвище на « [PERSON] », що у свою чергу різниться із прізвищем останньої за свідоцтвом про смерть « [PERSON] ». За даними Лунківського старостинського округу №1 Герцаївської міської ради Чернівецького району № 414 від 19.06.2025 року, померла [PERSON] була дружиною [PERSON] , [INFO] . Будучі допитаний в якості свідка [PERSON] , суду пояснив, що знає заявника [PERSON] та померлу [PERSON] як чоловіка та дружину. Вони були його вчителями на час коли він навчався у сільській школі. Господарство останніх розташовано у с. Великосілля Чернівецького (колишнього Герцаївського) району Чернівецької області. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Beles and Others v. the Czech Republic), «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France). Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99). Слід прийняти до уваги, що суд не наділений повноваженнями розглядати в порядку окремого провадження справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, однак судом в порядку ч. 2 ст. 315 ЦПК України можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, або він не може бути встановлений у відмінний від судового порядку/способу. Ураховуючи вищенаведені докази у своїй сукупності, зокрема, дані про реєстрацію шлюбу заявника із померлою [PERSON] , вік останніх на час укладення шлюбу, відомості про їх місце проживання, що повністю збігається із місцем проживання спадкодавця на час її смерті, то суд знаходить встановленням, що [PERSON] , яка померла [INFO] була дружиною [PERSON] , які перебували у юридичному шлюбі, зареєстрованому 06 серпня 1958 року виконавчим комітетом Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 03. Приймаючи до уваги, що встановлення даного факту, який просить встановити заявник має для нього юридичне значення, а саме, надає право на оформлення спадщини, то його вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved