Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 29.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №4700342, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5 000,00 грн. і зобов`язався повернути його у встановлений п.1.4 Договору термін, а також сплатити комісію за надання кредиту та проценти за його користування у термін встановлений договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1400 грн. Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на день формування позовної заяви становить 30043,22 гривень. 13.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 13-01/2022-79, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №4700342 від 29.09.2021 року. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №4700342 від 29.09.2021 року. 18.02.2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення права вимоги № 18-02/25, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №4700342 від 29.09.2021 року. Крім того, 15.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено кредитний договір №555157971238, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 1800,00 грн. Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на день формування позовної заяви становить 4611,00 гривень. 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» і ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь позивача право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором позики №555157971238. Позивач просить стягнути заборгованість по кредитам, а також судові витрати по справі, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу. 28.05.2025 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №4700342, шляхом подання відповідачем в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заявки на отримання кредиту. Вказані обставини також підтверджуються копією анкети-заяви. Відповідно до п.1.2 договору було визначено суму (загальний розмір) кредиту в розмірі 5000,00 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надавався строком на 14 днів з 29.09.2021 (п.1.3.). Згідно п.1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 13.10.2021. Згідно п.1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту 950,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово. Згідно п.1.5.2. кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом: 1400,00 грн., які нараховуються за ставкою 2 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. П.1.7 договору передбачено, що тип процентної ставки за цим Договором, фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору (пп 2.4.1). Відповідно до додатка № 1 до кредитного договору №4700342 від 29.09.2021 «Графік платежі» заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 13.10.2021 року в розмірі 7350 грн. з яких: 5000 грн. - кредит, 1400 грн. - проценти, 950 грн. - комісія за надання кредиту. На виконання умов укладеного договору 29.09.2021 року ТОВ «Мілоан» було перераховано відповідачу на її банківську картку 5000,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються випискою за договором №б/н за період 29.09.2021 року - 14.10.2021 року витребуваною судом з АТ КБ «Приват Банк», відповідно до якої [PERSON] зараховано переказ у розмірі 5000 грн, номер карти: [NUMBER]. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №4700342 від 29.09.2021 року, наданим ТОВ «Мілоан», заборгованість відповідача за вказаним договором складає 20565,92 грн, з яких: 4513 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 15102,92 грн - сума заборгованості за відсотками, заборгованість за комісією - 950,00 грн. 13.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 13-01/2022-79, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №4700342 від 29.09.2021 року. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №4700342 від 29.09.2021 року. 18.02.2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення права вимоги №18-02/25, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №4700342 від 29.09.2021 року. Водночас щодо розміру нарахованих позивачем відсотків за договором №4700342 від 29.09.2021 року суд зазначає наступне. Так, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача по вищезазначеному договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 24580,22 грн. При цьому суд враховує, що договором №4700342 від 29.09.2021 року передбачено, що відповідачу кредит надано строком на 14 днів до 13.10.2021 року . П. 1.5.2 Договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 1400,00 грн, які нараховуються за ставкою 19,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Розмір відсотків згідно з додатком №1 «Графік платежів» до вказаного договору встановлено в сумі 1400,00 грн. Однак, відповідно до п. 2.3.1.1. та п. 2.3.1.2 Договору, позичальник може продовжити строк кредитування на пільгових або стандартних (базових) умовах. Так, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6. Договору. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №4700342 від 29.09.2021 року, наданим ТОВ «Мілоан», заборгованість відповідача за вказаним договором складає 20565,92 грн, з яких: 4513 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 15102,92 грн - сума заборгованості за відсотками, заборгованість за комісією - 950,00 грн. Окрім того до матеріалів справи додано розрахунок заборгованості за договором №4700342 від 29.09.2021 року, наданим ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість відповідача за вказаним договором складає 30043,22 грн, з яких: 4513 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 24580,22 грн - сума заборгованості за відсотками, заборгованість за комісією - 950,00 грн. Тобто, фактор - ТОВ «Вердикт Капітал» нарахував відсотки за договором №4700342 від 29.09.2021 року за період з 13.01.2022 року по 31.01.2022 року, що вказаним вище договором факторингу передбачено не було. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано суду доказів (а матеріали справи таких не містять) щодо подальшого продовження строку кредитування у відповідності до пункту 2.3.1.1-2.3.1.2 договору, зміни процентної ставки чи оновлення графіку платежів, які б передбачали сплату відповідачем процентів у розмірі 9477,30 грн. Отже, враховуючи наведене, одним із факторів - ТОВ «Вердикт Капітал» було нараховано проценти після закінчення строку дії договору №4700342 від 29.09.2021 та включено дану суму в розмір заборгованості. Водночас суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц згідно з якою право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд також враховує, що позивачем вимог в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України не заявлялось. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині нарахування відсотків після закінчення строку дії договору №4700342 від 29.09.2021 року, а саме після 13.01.2022 року, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором №4700342 від 29.09.2021 року, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за вказаним договором у розмірі 20565,92 грн, з яких: 4513 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 15102,92 грн - сума заборгованості за відсотками, заборгованість за комісією - 950,00 грн. Крім того, 15.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено кредитний договір №555157971238, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 1800,00 грн під 560 % річних (знижена процентна ставка) та 950 % річних (стандартна процентна ставка) строком на 30 днів. 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 18/12-2023, згідно якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до боржників за відповідними договорами, вказаними у реєстрі боржників. За змістом витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 4611 грн, яка складається з: 1800,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2811,00 грн заборгованість за відсотками. Зазначені обставини підтверджуються випискою за договором №б/н за період 15.10.2021 року - 13.11.2021 року витребуваною судом з АТ КБ «Приват Банк», відповідно до якої [PERSON] зараховано переказ у розмірі 1800 грн, номер карти: [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Відповідачем не спростовано факту отримання ним кредитів у розмірі 1800,00 грн та 5000 грн. Жодних доказів на спростування факту отримання грошових коштів від ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» за вищезазначеними кредитними договорами суду не надано. За вказаних обставин, на переконання суду вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредитним договорам є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договорами №4700342 та №555157971238 в розмірі 25176,92 грн. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 72,65% (25176,92 х 100 : 34654,22 ), судовий збір слід стягнути в розмірі 1759,87 грн. (2422,40 х 72,65: 100). Судом встановлено, що 02.07.2024 року між позивачем та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №02-07/2024. Предметом вказаного договору є зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з заявкою на надання юридичної допомоги №303 від 01.03.2025 та актом про надання правової допомоги №7 від 31.03.2025 сторони погодили надання правових послуг по стягненню заборгованості з [PERSON] на загальну суму 13000 грн., зокрема: надання усної консультації 2 години вартістю 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу 3 години вартістю 9000 грн. Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково (72,65 %), а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 9444,50 грн (13000х72,65:100). З огляду на наведене,

Outcome: partial