Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Представник позивача Цокало Т.М. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] , обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №31302 про стягнення з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ: 35234236, заборгованості за кредитним договором №3323001406/221972 від 28 січня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», і [PERSON] , за період з 17 листопада 2020 року по 27 грудня 2020 року в загальному розмірі 14700,00 грн. В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича перебуває виконавче провадження №65253576 від 22 квітня 2021 року про примусове виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Про існування даного виконавчого провадження позивач дізналася на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. В матеріалах виконавчого провадження знаходяться постанова про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу за №65253576 від 22 квітня 2021 року, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №65253576 від 30 квітня 2021 року, копія вказаного виконавчого напису. За вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом стягнуто плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 930,00 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис є незаконним і має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Так, в матеріалах виконавчого напису відсутні докази, на підставі яких між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» і позивача ніхто не повідомляв про наявність договору про заміну кредитора. Згідно п.1.2 індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту договір укладався строком на 30 днів і закінчився 26 лютого 2019 року, тоді як приватний нотаріус, всупереч висновку Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, незаконно стягнув проценти за користування кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування з 17 лютого 2020 року по 22 травня 2020 року, тоді як за вказаний первод часу нарахування жодної заборгованості, окрім заборгованості в порядку ст.625 ЦК України, є незаконним. Також нотаріус не вчинив жодної дії на встановлення факту безспірності заборгованості за кредитним договором, оскільки позивач не погоджується з загальною сумою заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, що свідчить про існування спору про право. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, саме по собі вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в тому числі за кредитними договорами. Отже, приватний нотаріус у даному випадку не мав права вчиняти виконавчий напис виключно на нотаріально посвідченій угоді, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, як це передбачено п.1 Положення КМУ. Також, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не мав виписки з особового рахунку боржника, у зв`язку з чим незрозуміло з чого саме виходив нотаріус при визначенні суми заборгованості. Крім того, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів і доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Ждя одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості». Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц зазначив, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №31302, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 18 березня 2021 року, про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №3323001406/221972 від 28 січня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» і [PERSON] , за період з 17 листопада 2020 року по 27 грудня 2020 року в загальному розмірі 14700,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 968,96 грн.; витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9500,00 грн. Представник відповідача Шпичак К.М. надала суду відзив на позов, де зазначила, що зазначені у позовній заяві витрати на професійну правничу допомогу є необгрунтованими, завищеними, такими, що суперечать вимогам співмірності і судовій практиці. Просить суд у задоволенні позовних вимог і стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити у повному обсязі. Представник позивача Цокало Т.М. завчасно надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але у відзиві на позов просив розглянути справу без його участі. Третя особа приватний нотаріус Горай О.С. в судове засідання не з`явився по невідомим суду обставинам. Третя особа приватний виконавецьШаган О.А. в судове засідання не з`явився, але завчасно надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно\~зі ст.16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:\~1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;\~5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення;\~7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №31302 про стягнення з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ: 35234236, заборгованості за кредитним договором №3323001406/221972 від 28 січня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», і [PERSON] , за період з 17 листопада 2020 року по 27 грудня 2020 року в загальному розмірі 14700,00 грн. В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича перебуває виконавче провадження №65253576 від 22 квітня 2021 року про примусове виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. 22 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. бувло відкрите виконавче провадження №65253576 і 30 квітня 2021 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями\~постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662\~внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що положення пункту 2\~Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року\~на час його застосування був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Постановою Великої Палати Верховного Суду №11-174ас18 від 20 червня 2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено. Отже, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не було враховано тієї обставини, що правові норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні. Крім того, не встановлено, що приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, врахував та перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, строки заборгованості. Не спростований також факт того, що в порушення вимог ст.1082 ЦК України не повідомлення позивача про наявність заборгованості за кредитним договором, як і про відступлення права грошової вимоги. Враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису приватний нотаріус керувався не чинними положеннями законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~п.1 ч.2 ст.141 ЦПК\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 968,96 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн. Також позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача в суді здійснювала адвокат Цокало Т.М., що підтверджується договором про надання правничої допомоги №900 від 28 жовтня 2023 року. Згідно Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до Договору №900 року позивачу були надані наступні послуги: надання усної консультації вартістю 1000,00 грн.; надання повторної усної консультації вартістю 500,00 грн.; підготовка та написання позовної заяви вартістю 6000,00 грн.; підготовка та написання заяви про забезпечення позову вартістю 2000,00 грн. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Судом встановлено, що правнича допомога полягала у наданні усних консультацій, складення позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Відповідно до ч.4\~ст.137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає завищеними, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved