Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

В травні\~2025\~року [PERSON] \~звернулась до\~Хмельницького міськрайонного\~суду Хмельницької\~області із\~заявою про\~встановлення факту,\~що має\~юридичне значення,\~в обґрунтування\~якої вказала,\~що [INFO] \~померла мати\~заявниці [PERSON] ,\~яка була\~зареєстрована та\~проживала за\~адресою [ADDRESS] .\~Заявниця у\~зв`язку із\~хворобою матері,\~яка \~потребувала постійного\~догляду,\~проживала з\~матір`ю,\~щоб піклуватись\~про неї,\~забезпечувала її\~всім необхідним,\~в тому\~числі ліками,харчуванням,\~несла всі\~витрати,\~пов`язані\~з побутом,\~оплатою комунальних\~послуг,\~а коли\~мати померла,\~здійснила її\~поховання,\~оплатила вартість\~ритуальних послуг.\~Встановлення факту\~постійного проживання\~з [PERSON] \~їй необхідне\~для реалізації\~свого права\~на оформлення\~спадщини,\~в зв`язку\~з чим\~звернулася в\~суд з\~даною заявою,\~щоб встановити\~юридичний факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини [INFO] . Представник заінтересованої\~особи Хмельницької\~міської ради\~подав відзив\~на заяву,\~де вказав,\~що позивач\~на підтвердження\~своїх слів\~про те,\~що здійснювала\~догляд за\~спадкодавцем,\~купляла необхідні\~ліки,\~харчування,\~оплачувала комунальні\~послуги за\~адресою проживання\~спадкодавця не\~додає жодних\~доказів.\~Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~83\~ЦПК України\~позивач,\~особи,\~яким законом\~надано право\~звертатися до\~суду в\~інтересах інших\~осіб,\~повинні подати\~докази разом\~з поданням\~позовної заяви.\~Серед матеріалів\~справи на\~підтвердження спільного\~проживання із\~спадкодавцем на\~момент смерті\~останньої наявний\~лише акт\~фактичного місця\~проживання,\~договір-замовлення\~на організацію\~та проведення\~поховання та\~свідоцтво про\~поховання,\~однак такі\~документи не\~можуть бути\~єдиним підтвердженням\~по даній\~категорії справ,\~оскільки згідно\~ст.\~11\~ЗУ «Про\~поховання та\~похоронну справу»\~перелік осіб,\~які здійснюють\~поховання померлого\~не є\~чітко визначеним\~та вичерпним.\~Позивачем також\~не зазначено\~чи є\~свідки,\~які могли\~б підтвердити\~факт постійного спільного проживання із померлою, здійснення догляду за нею тощо. Враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги вважає не обґрунтованими та недоведеними, а додані до матеріалів докази вважає недостатніми для встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, просить в заяві відмовити. Представник заявниці в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву просить задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] на час смерті була зареєстрована та проживала в кв. [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання Хмельницької міської ради № О-03-19077 від 30.04.2025. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1999 виданого відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому на підставі розпорядження № 25856 від 22.10.1999, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожному. [PERSON] помер [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Родинні відносини [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження останньої серія [NUMBER] , згідно якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2024, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А., [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті батька [PERSON] , до складу якого ходить частини квартири [ADDRESS] . Листом приватного нотаріуса Хмельницької міського нотаріального округу Нагорної Т.В. від 06.05.2025 № 78/01-16 [PERSON] повідомлено, що спадщина після смерті [PERSON] протягом установленого законом 6-місячного строку не була відкрита (ніхто із спадкоємців не подав заяви про прийняття спадщини) та жоден зі спадкоємців постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 24.06.2025 № 81639133 спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України). Звертаючись до суду із заявою [PERSON] просила встановити факт постійного її проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] для подальшого оформлення спадкових прав. Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року в справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Заявниця, звертаючись до суду із заявою, вказувала, що не була зареєстрована разом зі спадкодавцем у квартирі, проте до дня її смерті проживала разом із нею у квартирі, здійснювала догляд до дня смерті, а в подальшому здійснила поховання спадкодавця. Відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року в справі № 175/4514/20. За загальним правилом, визначеним статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін. Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підтвердження постійного проживання разом зі спадкоємцем на час її смерті, [PERSON] надала суду докази, а саме: акт про фактичне проживання від 04.05.2025, посвідчений ТОВ «ЖЕО», за змістом якого [PERSON] фактично проживала за адресою [ADDRESS] з грудня до 18.02.2022 дня смерті [PERSON] без реєстрації. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що заявниця постійно проживала із матір`ю до дня смерті останньої, здійснювала догляд за нею. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню та слід встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини [INFO] .

Outcome: approved