Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

07.07.2025 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «КОШЕЛЬОК» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» заборгованість за кредитним договором № 3386705048-548851 від 16.12.2021 р. в розмірі 20869,80 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.12.2021 р. між [PERSON] та ТОВ «КОШЕЛЬОК» було укладено кредитний договір № 3386705048-548851, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 7000,00 грн. на строк 14 днів зі сплатою за користування кредитом відсотків, визначених договором. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору, а відповідач порушила умови договору і кредит не повернула, утворилась заборгованість, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 24.07.2025 р. від представник відповідачки [PERSON] адвоката Кудіна О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. Свої заперечення мотивує тим, що відповідачка [PERSON] брала в кредит грошові кошти в інших фінансових установах, а в ТОВ «Кошельок» такої транзакції в сумі 20869,80 грн. чи в будь-якому іншому розмірі не було, так як вона вибирала самі мінімальні відсотки, щоб реально повернути борг. Однак, навіть якщо припустити, що [PERSON] брала кошти в кредит, то строк кредитування становить 14 днів, це вказано в договорі та в паспорті споживчого кредиту , а тому після спливу 14 днів ТОВ «Кошельок» не мав права нараховувати відсотки. [PERSON] не надавала згоду та не погоджувала своїм підписом умову про стягнення з неї процентів поза межами строку кредитування терміном більше 14 днів. Відповідачка не згодна з розрахунком, який наданий на обґрунтування розміру позовних вимог. Також зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, що свідчив би про внесення його до Довірчого списку у відповідності до положень ст.35 Закону України «Про електронні довірчі послуги» та можливість ТОВ «Кошельок» генерувати електронний цифровий підпис. Як слідує з відомостей електронного реєстру чинних блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів, ТОВ «Кошельок» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг. Враховуючи, що у випадку недотримання форми укладення правочину він не може породжувати наслідків та надавати права, вказаний електронний договір не може бути взятий за основу судового рішення про стягнення коштів. 31.07.2025 р. від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких просить позовні вимоги ТОВ «Кошельок» задовольнити в повному обсязі та зазначає, що оскільки договір між первісним кредитором та відповідачем укладено в електронному вигляді, із застосуванням одноразового цифрового ідентифікатора, а кошти за даним кредитом було отримано Відповідачем на свій банківський рахунок, є всі підстави для обґрунтованого висновку, що між сторонами складись кредитні правовідносини. Позивачем було надано до суду низку доказів, зокрема й кредитний договір, розрахунок заборгованості за кредитним договором та довідку про переказ кредитних коштів. Також вказує на те, що не вчинивши певних дій (ведення персональних даних та низки іншої інформації) первісний кредитор би не зміг сформувати індивідуальну частину договору та надати одноразовий цифровий ідентифікатор для підпису позичальникові, а тому доводи відповідача про не укладення кредитного договору не заслуговують на увагу. В свою чергу, відповідачем до відзиву на позов не долучено взагалі жодного доказу, що свідчив би про не укладення кредитного договору, відсутність волевиявлення сторін на підписання договору, неотримання кредитних коштів. Матеріали справи містять докази направлення відповідачеві кредитних коштів, що додатково свідчить про укладення кредитного договору відповідачем. Таким чином, договір був укладений належним чином, отже твердження відповідача не відповідають дійсності. Крім того, для повного та всебічного розгляду даної справи, зокрема, обґрунтування позовних вимог ТОВ «КОШЕЛЬОК» разом із позовною заявою подавав клопотання про витребування доказів зарахування кредитних коштів у банка емітента банківської картки, на яку направлялися кредитні кошти Відповідачу, що в свою чергу доводить той факт, що позивач належним чином виконав умови кредитного договору. Відповідач не надає на підтвердження своїх заперечень жодних доказів про не укладання кредитного договору або не видачі коштів по кредитному договору, що могли б спростувати позовні вимоги ТОВ «КОШЕЛЬОК» , а наведене відповідачем не відповідає матеріалам справи, являється власними (хибними) припущеннями, що носять виключно інсинуаційний характер та мають на меті уникнення виконання умов кредитного договору. З наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків Відповідачем, а подання його разом із позовною заявою надає Відповідачу не тільки можливість його аналізу, а й сприяє реалізації права на подання контр розрахунку. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом зазначає, що у даному випадку кредитний договір містить умови щодо продовження зобов`язань позичальника щодо сплати відсотків за користування кредитом до повного погашення боргу. В даному ж випадку автопролонгація кредитного договору погоджена між сторонами та є невід`ємною частиною кредитного договору. Підписання одним одноразовим ідентифікатором кількох документів одночасно є допустимим, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відтак, зміст правочину може бути зафіксований у кількох документах. Кредитний договір, додаткова угода до нього, паспорт кредиту та автопролонгація підписувалися одночасно. Таким чином, підписання угоди (автопролонгація) відбувалося разом з підписанням самого кредитного договору та є його невід`ємною частиною, тому твердження відповідача щодо не підписання такої угоди не відповідають дійсності. Тобто автопролонгація строку дії кредитного договору - це відкладальна обставина, застосування якої врегульовано ч. 1 ст. 212 ЦК України, а саме: особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 30.12.2021 року до 29.03.2022 року, за ставкою 2,2% на добу. У зв`язку з викладеним та у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у визначений договором строк в дію вступила угода про автоматичне продовження (автопролонгацію) дії кредитного договору. За умови виконання кредитного договору Відповідачем належним чином у визначені договором строки автопролонгація кредитного договору не діяла б. Таким чином, з боку Відповідача по відношенню до Позивача має місце свідомо порушення зобов`язання визначеного в кредитному договорі, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановленні Кредитним договором та законом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, в письмовій заяві представник відповідачки просить розгляд справи провести без участі відповідача та її представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що 16.12.2021 р. між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] укладено договір № 3386705048-548851 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового характеру (а.с. 11-18).\~ За умовами п. 1.1 Договору ТОВ «Кошельок» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 7000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 9.4. Договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок». Уклавши даний договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця: https://koshelok.net. Згідно з умовами розділів 3, 5 Правил, [PERSON] акцептувала оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання Договору і настання юридичних прав та обов`язків, заповнивши заявку на сайті ТОВ «Кошельок» добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначила інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажала отримати кредит. Проценти за користування кредитом: 15 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.3.2, 1.3.3 Договору). Відповідно до умов кредитного договору кредит надається строком на 14 днів (далі Лояльний період). Сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом (п. 2.1, 2.2 Договору) Пунктом 3.6. Договору встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні\~ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення «лояльного періоду», але не більше ніж на 90 днів після закінчення «лояльного періоду» (п. 3.7); з наступного дня після закінчення «лояльного періоду» позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2,2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 3.8). Згідно з п. 4.1.1. Договору, позичальник зобов`язаний вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіку платежів. На підставі п. 4.1.3. Договору, позичальник зобов`язався у випадку прострочення сплати частини або всі всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У ч. 1 ст. 627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір № 3386705048-548851 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового характеру, від 16.12.2021 р. між [PERSON] та ТОВ «Кошельок» укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що вона не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81\~ЦПК України є її процесуальним обов`язком. 16.12.2021 р. ТОВ «Кошельок» виконано свої зобов`язання за договором та перераховано на картку № 5375-41ХХ-ХХХХ-8114 кредитні кошти в сумі 7000,00 грн., що підтверджується повідомленням XPAY Group LLC, листом МТВ Ваnk від 25.06.2025 р. № 06/642-06/35 (а.с. 21,22). Доказів того, що банківська картка з відповідним номером [PERSON] не належить, матеріали справи не містять. Згідно інформації, наданої АТ «Універсал Банк», на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , 16.12.2021 р. на дану платіжну картку було зараховано платіж у сумі 7000,00 грн. (а.с. 62-64). Отже, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 7000,00 грн. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Як вбачається з детального розрахунку заборгованості за договором № 3386705048-548851 від 16.12.2021 р. про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового характеру, заборгованість відповідача перед позивачем становить 20869,80 грн. та складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000,00 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 13869,80 грн. (а.с. 19-20). Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідачки посилається на те, що строк кредитування відповідно до умов договору становить 14 днів, [PERSON] не надавала згоду та не погоджувала своїм підписом умови про стягнення з неї процентів поза межами строку кредитування терміном більше 14 днів. З вказаними твердження представника відповідачки суд не погоджується виходячи з наступного. У п. 3.6 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні\~ст. 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом, зокрема, за умови зобов`язання щодо повернення основної суми переноситься на наступний день після закінчення початкового періоду користування кредитом, що погоджений між сторонами строком в 30 днів, але не більше ніж на 90 днів після закінчення такого періоду. Таким чином, оскільки позичальник у встановлений в Договорі строк 30 днів не виконала свої зобов`язання та не повернула грошові кошті, кредитор, у відповідності до вимог п. 3.6 Договору, продовжив нараховувати проценти за користування позикою протягом наступних 90 днів. З детального розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Кошельок» за договором № 3386705048-548851 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового характеру, вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами на загальну суму 13869,80 грн. були нараховані в межах дії договору та відповідно до узгодженого сторонами договору розміру. Правильність вищезазначеного розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована. Посилання представника відповідача на те, що ТОВ «Кошельок» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг, а, отже, не має законних підстав для генерації електронного підпису, що свідчить про неукладення кредитного договору, - не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. У цій справі встановлено, що договір № 3386705048-548851 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового характеру, підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8897, що свідчить про укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. \~ \~ \~ \~Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. \~ \~ \~ \~Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. \~ \~ \~ \~При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. \~ \~ \~ \~Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що відповідачем 16.12.2021 року укладено в електронній формі договір № 3386705048-548851 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового характеру. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений з відповідачем [PERSON] та ТОВ «Кошельок» у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір про надання правової (правничої) допомоги від 12.02.2025 р. про надання правничої допомоги адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери»; додаток від 20.06.2025 р. до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 р. (а.с. 37-39). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу направлялися докази понесених позивачем витрат на правову допомогу. 24.07.2025 р. від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат, в якому просить зменшити розмір судових витрат позивача на правничу допомогу сторони позивача до розмірі 500 грн. Зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу явно завищений та не узгоджується з категорією та складністю справи. Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. У додатку від 20.06.2025 р. до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 р. зазначено, що адвокатське бюро зобов`язується надати замовнику наступну правову допомогу: оформлення документів щодо надання правової допомоги 30 хв. 1000,00 грн., збір та аналіз доказів, формування правової позиції 1 год. 2000,00 грн., складання позовної заяви 2 год. 4000,00 грн., формування додатків до позовної заяви 1 год. 2000,00 грн., відправка позову стороні, до суду, формування маті реалів адвокатського досьє по справі 30 хв. 1000,00 грн., всього 10000,00 грн. Враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 10000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.\~137\~ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн (а.с. 7). Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 4422,40 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 207, 517, 526, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved