Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] від імені якої діє адвокат Шень К.Ф. звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] борг за розпискою від 20.05.2022 року у сумі 30\~000 грн., інфляційні втрати у розмірі 8\~984, 19 грн. та 3% річних у сумі 2\~488 грн., а також судові витрати у тому числі на правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн. В обґрунтування позову вказує, що 20.05.2022 року позивач [PERSON] надала [PERSON] у борг кошти в сумі 30\~000 грн. На підтвердження передачі коштів у борг відповідачу, остання написала боргову розписку. Відповідно до викладених у борговій розписці умов відповідач [PERSON] обов`язалася повернути до 31.08.2022 року отримані у борг кошти. Однак станом\~на дату\~звернення до\~суду \~відповідач борг\~не повернула,\~на дзвінки\~не відповідає,\~ухиляється від\~повернення коштів.\~ Тому\~просить \~стягнути з\~відповідача вказану\~вище \~заборгованість за\~договором позики,\~ а також інфляційні втрати та 3% річних за період з 31.08.2022 року до 05.06.2025 року. У відзиві відповідач [PERSON] позов не визнала зокрема у частині як існування заборгованості, так і її розміру. Вважає доводи позивача безпідставними та необгрутованими. Стверджує, що не отримувала жодних коштів у борг. Вказує, що станом на 20.05.2022 року перебувала у трудових відносинах з позивачем, тому могла підписувати документи, які позивач їй надавала. Однак про боргові зобов`язання жодних домовленостей не було. Вказує, що вона не отримувала копію боргової розписки, оригінал якої долучено до справи, тому не може її проаналізувати на предмет дійсності і відповідності вимогам ст. 1046, 1048 ЦК України. Відсутність копії розписки перешкоджає їй у реалізації процесуальних прав у тому числі надання доказів, клопотань, заяв, що пов`язані з недійсністю цього доказу. Також вважає, що вимога про стягнення інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України є неправомірною. Штрафні санкції нараховані з 31.08.2022 року до 05.06.2025 року, тобто у період дії правового режиму воєнного стану. Однак п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому інфляційні втрати та 3% річних не підлягають стягненню. Також не погоджується з сумою витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що до позову не додано договору про надання правової допомоги, не надано доказів витраченого часу, обсягу виконаної роботи та її вартості. Тобто жодними доказами не підтверджено такі витрати. 12 серпня 2025 року ухвалою Коростишівського районного суду відмовлено у задоволення клопотання позивача про перехід до розгляду даної справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що 20 травня 2022 року \~згідно власноручно\~написаної розписки\~в якій\~наявний підпис\~ [PERSON] \~зі змісту\~якої слідує,\~що \~ [PERSON] отримала\~ від [PERSON] в борг\~30\~000 (тридцять тисяч) грн. купюрами по 500 грн.. Грошові кошти зобов`язується\~повернути до\~31 серпня 2022\~року.\~ Зазначено, що розписка написана власноручно, добровільно та без фізичного та психологічного тиску. Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У постанові від 02.07.2014 р. в справі № 6-79цс14 Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що відповідно до норм ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Зі змісту частини 1\~статті 530 ЦК України\~вбачається, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином з матеріалів справи вбачається, що в порушення договірних умов, відповідач [PERSON] не виконала свого зобов`язання по поверненню суми позики. Оригінал боргової розписки наявний у відповідача, що свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Так, на підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивач долучила до позову оригінал розписки від 20.05.2022 року. Ці обставини, з урахуванням вимог\~ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання [PERSON] боргового зобов`язання перед [PERSON] щодо повернення отриманих у борг 30\~000 грн. Твердження відповідача про те, що вона не писала долучену до позову розписку не підтверджується жодними доказами. Відповідачем не подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи на підтвердження її заперечень. Твердження щодо підпису відповідачем певних документів у період перебування у трудових відносинах не спростовують наявність власноручно написаного тексту боргової розписки від 20.05.2022 року, написання якого відповідачем не спростовано жодними належними і допустимими доказами. Клопотання про призначення почеркознавої експертизи від відповідача не надходило. Щодо неотримання відповідачем копії розписки разом із позовом, то жодних доказів на підтвердження таких обставин не надано. Ухвала про відкриття провадження у справі примірник позову з матеріалами надіслано судом на адресу відповідача 20.06.2025 року, що підтверджується наявними матеріалами. При цьому відповідач, як учасник справи мала достатньо часу на ознайомлення з матеріалами справи, в тому числі зняти копії з документів долучених до справи, зокрема із оригіналом розписки. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Долучена до матеріалів справи розписка містить відомості про те, що відповідач отримала кошти 20.05.2022 року у розмірі 30\~000 грн. із зобов`язанням їх повернення у строк до 31.08.2022 року, тобто предметом позики є саме грошові кошти надані у борг(позику). Статтею 629 ЦК України, визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. З огляду на вказане вище та враховуючи те, що вказана розписка містить грошове зобов`язання відповідача [PERSON] щодо повернення грошових коштів у сумі 30\~000 грн. та за своїм змістом посвідчує факт передачі грошових коштів у визначеному розмірі в день складання договору позики. Тобто вказаною розпискою підтверджується як факт отримання позичальником грошових коштів за договором позики, так і зобов`язання їх повернути у визначений строк, позовні вимоги підтверджені належним та допустимим доказом(оригіналом розписки), а тому у частині стягнення суми боргу у сумі 30\~000 грн. позов слід задовольнити. Щодо вимоги\~позивача про\~стягнення інфляційних втрат у розмірі 8\~984, 19 грн. та 3% річних у сумі 2\~488 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що \~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Так, згідно частиною 2 статті \~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом із тим відповідно до п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Зі змісту боргової розписки відповідач зобов`язувалася повернути позику до 31.08.2022 року, що є останнім днем своєчасного виконання зобов`язання. Тому прострочення виконання зобов`язання виникає з наступного дня тобто з 01.09.2022 року. Згідно з\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 21-02-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався неодноразово. Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» Верховна Рада затвердила Указ Президента України від 14 липня 2025 року № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб. Водночас позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати за період з 31 серпня 2022 року до 05.06.2025 року у розмірі 8 984 грн. та 3% річних у сумі 2488 грн., тобто повністю охоплюючи термін у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим такі вимоги задоволенню не підлягають. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Тобто на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також можуть бути надані документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Так, представником позивача в позовній заяві було зазначено, що понесені позивачем витрати із наданої правової допомоги становлять 7\~000 грн. Однак окрім свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Шень К.Ф. та ордеру на надання правничої допомоги позивачу [PERSON] не надано жодного належного доказу на підтвердження фактичного понесення чи понесених у майбутньому позивачем витрат на професійну правничу допомогу у відповідному розмірі. Матеріали справи не містять укладеного позивачем з адвокатом договору про надання професійної правничої допомогу у якому встановлювалося зобов`язання зі сплати позивачем 7\~000 грн. у якості наданих послуг з професійної правничої допомоги чи будь-яких інших доказів, у яких вказана вартість та перелік наданих послуг адвокатом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто витрати на професійну правничу допомогу заявлено до стягнення з відповідача разом із основними вимогами, однак жодних доказів на підтвердження таких витрат позивач разом із позовом не надає, тому за недоведеністю витрати на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають. Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, а саме на 72,33 %, а тому\~суд стягує\~з відповідача\~ [PERSON] \~на користь\~позивача судовий збір у розмірі 876,14 грн. Враховуючи викладене вище і

Outcome: partial