Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, [PERSON] , в особі представника - адвоката Коренко Тетяни Володимирівни, звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 03.08.2012 року, позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу подружжя мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження видане Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, 03.08.2012 року, відповідний актовий запис №190. Повідомив, що станом на день подання цієї позовної заяви до суду шлюб між сторонами не розірваний, але в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа № 489/3695/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначив, що відповідач - [PERSON] покинула сім`ю і на сьогоднішній день до доньки [PERSON] не приїжджала, її життям не цікавитися. Неповнолітня донька [PERSON] залишилась проживати разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про проживання від 06.05.2024 року, підписаний сусідами. Позивач зазначив, що повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, самостійно займається вихованням доньки, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Позивач ніколи не перешкоджав і не мав наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дитиною. Донька [PERSON] навчається в Миколаївському ліцеї №58, має власні захоплення, відвідує гуртки. Дитина увесь час проживала та проживає з позивачем, він займається її вихованням та піклуванням, мати не виявляла проявів самостійного виховання доньки, навіть в період коли колишнє подружжя проживали разом. Позивач наголосив, що відповідачка у даній справі є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , мати не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Крім того, повідомив, що [PERSON] не заперечує проти задоволення вищевикладених обставин та подала нотаріально завірену заяву про згоду позбавлення її материнських (батьківських) прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . З урахуванням наведеного позивач звернувся до суду з позовом щодо позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 17.06.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач [PERSON] , своїм правом на надання відзиву до суду проти задоволення позовних вимог не скористалась, У судові засідання не зявлялась, про слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини їх неявки суду не відомі. У поштових повідомленнях про виклик у судові засідання відповідача листоношею проставлена відмітка про відсутність останньої за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, ухвалу суду від 17.06.2024 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. В судове засідання, призначене 06.08.2024 року, позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача - Коренко Т.В. надійшла заява про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник третьої особи, Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради в судове засідання, призначене 06.08.2025 року, не з`явився, подавав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач,\~повідомлений своєчасно\~та належним\~чином,\~у судове засідання, призначене 06.08.2024 року, не з`явився. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач, [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, [PERSON] , з 03.08.2012 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] , видане Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, 03.08.2012 року, актовий запис № 287. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.07.2024 року, справа № 489/3695/24, провадження № 2/489/1626/24 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03.08.2012 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 287, У вказаному шлюбі у сторін народилася дитина: донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, 03.08.2012 року, відповідний актовий запис №190. 21.05.2024 року Ленінський районний суду міста Миколаєва виніс судовий наказ по справі 489/3696/24, провадження №2-н/489/1012/24, яким на користь [PERSON] стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 травня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] покинула сім`ю і на сьогоднішній день до доньки [PERSON] не приїжджала, її життям не цікавитися. Неповнолітня донька [PERSON] залишилась проживати разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про проживання від 06.05.2024 року, підписаний сусідами. Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, самостійно займається вихованням доньки, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Позивач ніколи не перешкоджав і не мав наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дитиною. Дитина увесь час проживала та проживає з позивачем, він займається її вихованням та піклуванням, мати не виявляла проявів самостійного виховання доньки, навіть в період коли колишнє подружжя проживали разом. Мати не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Крім того, [PERSON] не заперечує проти задоволення вищевикладених обставин та подала нотаріально завірену заяву, в якій вказала, що утримувати доньку - [PERSON] , [INFO] , не знаходить можливим, просить суд розглянути справу про позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , у її відсутність, заява від 16.05.2024 року, засвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О., зареєстровано в реєстрі за № 3496. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 р. Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У своєму висновку Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради зазначив, що громадянка [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Громадянка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , місце фактичного проживання громадянки службі не відоме. Подружнє життя між батьками дитини не склалося та з літа 2022 року, мати пішла з родини та стала проживати окремо. Фактично шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.07.2024 року (справа № 489/3695/24). Дитина з\~2022\~року проживає\~з батьком\~на повному\~його забезпеченні.\~Спеціалістами служби\~у справах\~дітей адміністрації\~Корабельного району\~Миколаївської міської\~ради,\~з метою\~збереження родинних\~стосунків між матір`ю та донькою, відвідана адреса реєстрації матері дитини, але двері не відчинили. При спілкуванні з сусідами, стало відомо, що громадянки [PERSON] вони не бачили давно. У телефонному режимі з матір`ю дитини зв`язалась завідувач сектору служби [PERSON] та повідомила, що в суді слухається справа про позбавлення її батьківських прав відносно доньки. На що [PERSON] , в грубій формі, відповіла, що все знає та написала заяву, нотаріально завірену, про згоду на позбавлення її батьківських прав та розгляд справи у її відсутність. Також громадянка зазначила, щоб її більше не розшукували та не телефонували, місце свого перебування повідомити відмовилася. Громадянка, [PERSON] , 16.05.2024 року написала заяву, нотаріально засвідчену, про надання згоди на позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] та розгляд справи у її відсутність. Наразі батько разом з донькою проживають у [ADDRESS] . Згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 25.10.2022 серія [NUMBER] , громадянин [PERSON] виключений з військового обліку. За інформацією гімназії № 110 міста Києва, де навчається Маргарита, дівчинка забезпечена всім необхідним шкільним приладдям, завжди охайно одягнена. З собою має бутерброд, смаколики або гроші на обід. Учениця , без поважних причин, навчальні заняття не пропускає. На батьківські збори завжди приходить батько, [PERSON] , який цікавиться успіхами доньки. Матір у навчальному закладі не знають. Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації відвідана адреса проживання неповнолітньої та складено відповідний акт. Для дитини батьком створені належні умови. З інформації Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб слідує: в орендованій чотирикімнатній квартирі проживає батько [PERSON] , який працює в ТОВ «Елікатний смак» керівником групи та його донька [PERSON] . [INFO] , яка є ученицею 9-Б класу гімназії № 110. Зі слів дівчинки, вона любить і поважає свого батька, з матір`ю не має бажання спілкуватися та проживати разом. Останній раз бачилась з нею влітку 2022 року. Зі спостережень фахівця, базові та психоемоційні потреби дитини задовольняються в повній мірі, батько відповідальний, має батьківський потенціал. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення [PERSON] від виховання своєї дитини. Дитина письмово виклала свою думку, де зазначила, що підтримує рішення батька в тому, щоб матір позбавили батьківських прав, тому що остання її кинула та не спілкується з нею. Дитина виявила бажання проживати лише з батьком. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно дитини розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дітей 10.04.2025р., 29.05.2025р., 26.06.2025р.. Службі рекомендовано підготувати проект висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Таким чином, на підставі Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради наданого до суду, вбачається доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки: [PERSON] [INFO] . Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України Про охорону дитинства, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 названого Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При вирішенні справи суд приходить до висновку, що таким негативним впливом з боку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку, зокрема. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не намагається забезпечити доньку необхідним, не виявляє турботу, навіть цікавість щодо своєї доньки, тому позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1\~211,20\~грн., а тому він підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».

Outcome: approved