Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

1.Описова частина У лютому 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» (надалі за текстом також - позивач або ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом також - відповідач), у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь: - заборгованість з постачання теплової енергії за період з листопада 2023 року по березень 2025 року у розмірі 3 510,17 гривень; - заборгованість з постачання гарячої води за період з грудня 2021 року по лютий 2025 року у розмірі1 290,49 грн.; - заборгованість з абонентського обслуговування за період з березня 2022 року по лютий 2025 року в розмірі 1 898,94 гривні; - інфляційні витрати, нараховані на суму заборгованості з постачання гарячої води в розмірі 12,92 гривень; - три проценти річних, нараховані на суму заборгованості з постачання гарячої води в розмірі 0,94 гривні. 1.1. Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.07.2014 є виконавцем послуг з постачання централізованого опалення і гарячої води, та надає зазначені послуги в тому числі і відповідачу, та нараховує плату за них, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема - рахунки на оплату послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Таким чином, позивачу, як виконавцю послуг, належить право грошової вимоги щодо стягнення із споживача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг до складу яких входить, у тому числі плата за абонентське обслуговування. Відповідач отримує від Позивача комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, від вказаних послуг не відмовлявся. 15.09.2016 між [PERSON] та ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» був укладений Договір №19/14/336 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за яким виконавець зобов`язувався своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором. Відповідач, який є власником квартири [ADDRESS] , здійснюючи споживання послуг, що надаються позивачем, не виконує належним чином своїх зобов`язань з їх оплати. Як стверджує позивач, станом на дату складання цієї позовної заяви відповідач має несплачену заборгованість за послуги надані ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС», загальний розмір якої на день звернення позивача до суду становить 6 713,46 грн. У зв`язку з наявністю заборгованості за надані житлово-комунальні послуги позивач також вважає за необхідне стягнути з відповідача, який прострочив виконання грошового зобов`язання інфляційні втрати за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, згідно положень статті 625 ЦК України. 1.2. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 06 102 7129 26 03) на відому адресу зареєстрованого його місця проживання. Однак, поштове відправлення не було вручено та повернуте на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 1.3.Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О. Ухвалою Голосіївського районного суду від 31.03.2025 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особа, яка бере участь у справі, не викликалась. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 2.Мотивувальна частина 2.1.Фактичні обставини, встановлені судом Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата формування виписки 24 квітня 2024 року. Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер витягу 47223831, сформованої 09.11.2015 15:09:44 (а.с.6), [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 15.09.2016 між [PERSON] та ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» було укладений Договір №19/14/336 (а.с.7) про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , за яким виконавець зобов`язувався своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги. Відомості про те, що відповідач не споживає надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання або відмовився від даних послуг не надано. Позивачем надно до суду Розрахунки заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню (квартирі), що розташоване за адресою: [ADDRESS] , опалювальною площею 48,5 кв.м.; О/Р 40665. Як вбачається із вказаних Розрахунків, заборгованість відповідача перед позивачем: за постачання теплової енергії за період з листопада 2023 року по березень 2025 року становить 3 510,17 гривень; за постачання гарячої води за період з грудня 2021 року по лютий 2025 року становить 1 290,49 грн.; за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по лютий 2025 року становить 1 898,94 гривні. Окрім того, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості з постачання теплової енергії у розмірі 12,92 гривень та трьох процентів річних на суму заборгованості з постачання теплової енергії у розмірі 0,94 гривні. 2.2. Застосовані норми права Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Згідно з нормами статей 319, 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктами 1 та 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 2.3. Мотиви, з яких виходить суд З наявних матеріалів справи вбачається, що 15.09.2016 між позивачем та [PERSON] був укладений Договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води №19/14/336 за адресою: [ADDRESS] , за яким позивач, як виконавець, зобов`язувався своєчасно надавати відповідачу, як споживачу, відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер витягу 47223831, сформованої 09.11.2015 (а.с.6) [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої становить: за постачання теплової енергії за період з листопада 2023 року по березень 2025 року - 3 510,17 гривень; за постачання гарячої води за період з грудня 2021 року по лютий 2025 року - 1 290,49 грн.; за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по лютий 2025 року - 1 898,94 гривні. На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок заборгованості. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості з постачання постачання теплової енергії за період з листопада 2023 року по березень 2025 року в розмірі 3 510,17 гривень; з постачання гарячої води за період з грудня 2021 року по лютий 2025 року в розмірі 1 290,49 грн. та заборгованості за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по лютий 2025 року в розмірі 1 898,94 гривні. Щодо стягнення з відповідач трьох процентів річних від суми боргу та інфляційних втрат суд зазначає наступне. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19.06.2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Згідно поданих розрахунків, позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних у розмірі 0,94 гривні та інфляційні втрати у розмірі 12,92 гривень. Перевіривши вказані розрахунки суд зазначає, що вони є арифметично вірними та відповідають положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (із змінами), а тому такі вимоги підлягають задоволенню. 3. Висновки суду Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, приймаючи до уваги те, що позивачем доведено факт надання відповідачу житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] та відсутність доказів сплати відповідачем боргу, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС», а тому такі позовні вимоги підлягають задоволенню. 4.Судові витрати Згідно пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати документально підтверджено копією платіжної інструкції №7553 від 26.03.2025 згідно якої позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень. Враховуючи викладене, а також те, що суд задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень.

Outcome: approved