Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У червні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] 26 квітня 2013 року. Позовну заяву мотивує тим, що сторони є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, втрату почуття кохання та взаємоповаги один до одного, спроби налагодити стосунки не дали результатів, у результаті чого сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Спору щодо майна подружжя немає. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористалася. Сторони повідомлені про розгляд справи належним чином, про що свідчать поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду, довідка про доставку електронного документу та конверт, який повернувся на адресу суду із відміткою «адресат відсутній». Процесуальні дії у справі 16 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 04 серпня 2025 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. Фактичні обставини справи, встановлені судом 26 квітня 2013 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ) укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб (арк. спр.\~10). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження (арк. спр. 11,12). Таким чином виник спір про право на розірвання шлюбу з огляду на наявність у сторін неповнолітніх дітей та неможливість розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України). Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що подружні стосунки між ними припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача, відповідач проти розірванню шлюбу не заперечила, а відмова суду у розірванні шлюбу може свідчити про примушування позивача до шлюбу проти його волі, тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд

Outcome: approved