Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 15.04.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 29.10.2021 №\~77864493 у загальному розмірі 31\~807,90\~грн. та судові витрати (а.с.\~5). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Летун\~Т.В. (довіреність від 05.12.2024, а.с.\~41) у позовній заяві зазначила, що Відповідач 29.10.2021 уклав Договір позики №\~77864493 з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі ТОВ «1БАНК»). За умовами цього договору Відповідач отримав кошти у позику у розмірі 9\~500,00\~грн., проте не надав своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості згідно з умовами цього договору. У подальшому зазначений кредитор відступив право вимоги за цим договором Позивачеві. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 31\~807,90\~грн. що складається з: \~9\~500,00\~грн. заборгованості за основною сумою боргу, \~22\~307,90\~грн. заборгованості за відсотками. Після виконання вимог частин шостої восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 16.04.2025 відкрито провадження в справі, задоволено клопотання Позивача й вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із запереченнями проти позову, роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; копії ухвали суду направлено сторонам (а.с.\~50-52, 53). Водночас, враховуючи, що Відповідач копії зазначеної ухвали суду від 16.04.2025 про відкриття провадження не отримав, повідомлення його про надходження до згаданого позову не вдалось і не вбачалось можливим, тому ухвалою суду від 13.06.2025 було змінено порядок розгляду справи та вирішено розглядати надалі цю справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою забезпечення рівності сторін, права особи на захист, забезпечення належного повідомлення всіх учасників справи, в тому числі Відповідача, із застосуванням, у разі необхідності, правових механізмів, передбачених статтею\~128 ЦПК України; встановлено Відповідачеві новий строк для подання відзиву; призначено розгляд справи на 22.07.2025 (а.с.\~57-59), надалі відкладено на 12.08.2025 через неявку Відповідача. У судове засідання 12.08.2025 представник Позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлена, що підтверджено, зокрема, довідками про доставку електронного листа (а.с.\~67-\~70); у позовній заяві викладене клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.\~5). Відповідач у судові засідання 22.07.2025 та 12.08.2025 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті\~128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації (а.с.\~71-72, 80-81), а також шляхом розміщення оголошень про його виклик у судові засідання на офіційному вебсайті Володарського районного суду Київської області вебпорталу судової влади України (а.с.\~61-62, 77-78). За наведених обставин Відповідач, місце фактичного проживання (перебування) якого невідоме, вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою їх місця проживання з отриманням відмітки на повістках про відсутність особи за цієї адресою (пункт\~2 частини сьомої, пункт\~4 частини восьмої статті\~128 ЦПК України), а також шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (частина одинадцята статті\~128, частина десята статті\~130 ЦПК України). Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Відповідачем судових повісток, виходить як з наведених положень статей\~128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до норм статей\~3, 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» повнолітня особа декларує місце свого проживання самостійно. Таке декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою. Згідно з вимогами пункту\~4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №\~265 (зі змінами), особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою; у разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором; за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Строки виконання особою обов`язку щодо декларування/реєстрації свого місця проживання визначені в пункті\~5 названого Порядку. З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті\~55, 68 Конституції України). За загальним правилом частини першої статті\~223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті\~223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті\~280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві (а.с.\~5), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що Позикодавець ТОВ «1\~БАНК» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з кредитування, що підтверджено, зокрема, копіями свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статуту названого Товариства (а.с.\~27, 28-29, 30-31). Між названою фінансовою установою ТОВ «1\~БАНК» в особі директора Білана\~В.І., з одного боку, та Відповідачем [PERSON] 29.10.2021 був укладений Договір позики №\~77864493 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), копія якого долучена до позовної заяви (надалі Договір позики, а.с.\~6) та який підписано Відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «v15nt517YQ»; ідентифікуючи Відповідача відомості (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, паспортні дані, адреса місця проживання, номер мобільного телефону, адреса електронної пошти, реквізити належного йому платіжного засобу (номеру банківської карти) для перерахування коштів) наведено в пункті\~20 цього Договору, а також в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №\~1 до Договору, а.с.\~6). За умовами зазначеного Договору позики Позикодавець надає Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 9\~500\~грн.; строк позики (строк Договору) 28 днів; дата повернення 26.11.2021; фіксована процентна ставка 1,99 % в день; знижена процентна ставка (за умов Програми лояльності) 0,995\~% в день; ставка за понадстрокове користування позикою 2,70\~% в день. Детальна інформація наведена у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №\~1 до Договору, а.с.\~6). Водночас суд звертає увагу, що ані в Договорі позики, ані в позовній заяві не вказано кінцевий строк виконання Відповідачем своїх зобов`язань за згаданим Договором, однак в самому Договорі позики, що носить строковий характер, зазначено про строк цього Договору (він же є строком позики) 28\~днів, останній день 26.11.2021 (пункти\~2.2, 2.3 Договору). Виконання переказу кредитних коштів Відповідачеві 29.10.2021 у розмірі 9\~500,00\~грн. згідно з умовами зазначеного Договору позики підтверджено копією довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 06.09.2024 (а.с.\~7). Відповідачем не було здійснено платежів на погашення заборгованості за кредитом, тому виникла заборгованість за Договором позики, розрахунок якої, що завершується датою 27.10.2023, додано до позовної заяви (а.с.\~9-10); доказів виконання Відповідачем зобов`язань за Договором щодо повернення коштів повністю або частково матеріали справи не містять. Разом з тим, між ТОВ «1 БАНК» та Позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу від 14.06.2021 №\~14/06/21 (а.с.\~12-16), строк дії якого неодноразово продовжувався, що підтверджено Додатковими угодами до цього Договору (а.с.\~17-19). За умовами цього Договору Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Договором позики, що підтверджено копією Акта прийому-передачі Реєстру Боржників, а також відповідним Витягом з цього Реєстру (а.с.\~20-22). Таким чином, Відповідач не надав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення його заборгованості за згаданим Договором позики згідно з умовами цього Договору. У зв`язку з цим Відповідач має перед Позивачем, до якого перейшли права вимоги за цим Договором, заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 9\~500,00\~грн. Щодо заявленої суми заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 22\~307,90\~грн., суд зауважує, що матеріали справи не містять достатніх і переконливих пояснень відносно того, з чого саме складається така заборгованість. Так, перевіряючи правильність нарахування відсотків за користування позикою, якщо виходити з передбаченої Договором відсоткової ставки 1,99\~%, то заборгованість за 28\~днів строку позики (строку Договору) становить суму у 5\~293,40\~грн. (9\~500,00\~грн. / 100 х 1,99\~%) х 28\~днів); якщо виходити з Програми лояльності з відсотковою ставкою 0,995\~%, то заборгованість за 28\~днів строку позики (строку Договору) має становити 2\~646,70\~грн. (9\~500,00\~грн. / 100 х 0,995\~%) х 28\~днів), проте в гаданому вище Розрахунку заборгованості зазначено борг у 2\~835,75\~грн. за 28\~днів строку позики (строку Договору), що не відповідає арифметично умовам Договору. Щодо подальшого нарахування відсотків, то зі змісту Договору не вбачається умов і строку продовження його дії. Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті\~626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з нормами статей\~1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Частина перша статті\~1048 ЦК України надає право позикодавцю на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Щодо форми договору, то відповідно до положень частин першої, другої статті\~639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості, а так само і порядок вчинення електронних правочинів, зокрема й кредитних договорів, тобто із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею\~11 цього Закону. За визначенням пунктів\~5, 7 частини першої статті\~3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Статтею\~12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт\~6 частини першої статті\~3 цього Закону). При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт\~12 частини першої статті\~3 названого вище Закону). Отже, електронний підпис у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» є комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідного товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений (висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, від 14.06.2022 у справі №\~757/40395/20, від 03.02.2023 у справі №\~757/22453/20, від 29.05.2024 у справі №\~545/1750/21). Крім того, Верховний Судом неодноразово зазначалося на правильності ідентифікації (верифікації) відповідного суб`єкта електронної комерції (Позичальника за кредитним договором) в інформаційній системі з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти (зокрема, постанова від 31.01.2024 у справі № 671/1832/20). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті\~615 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №\~910/4518/16 зроблено висновок, що щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у\~межах погодженого\~сторонами строку кредитування; право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. При цьому Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у\~межах строку\~кредитування процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду з посиланням на свої попередні висновки у названій постанові виснувала, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті\~1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Тому проценти мають нараховуються лише в межах строку, визначеного у договорі, тобто за правомірне користування цими коштами. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, слід виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком (фінансовою установою) фактично не є рівними (постанова Верховного Суду від 08.0.2018 у справі №\~552/2819/16-ц). За загальним визначенням правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого; правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні; його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути, зокрема, відповідний договір, на підставі якого воно виникло (зокрема, постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №\~910/1972/17). Відповідно до статті\~512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Так, зокрема, згідно зі статтею\~1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~514 ЦК України); заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~516 ЦК України). Відповідно до положень статті\~81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ухвалі суду від 16.04.2025 про відкриття провадження у цій справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті\~12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с.\~52). Зважаючи на усе викладене вище, суд вважає, що Відповідач порушив умови Договору позики №\~77864493 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), укладеного з ТОВ «1 БАНК», право вимоги за якими згідно з відповідними Договором факторингу перейшло до Позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ»; не виконав взяті на себе грошові зобов`язання, проте заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості за процентами не відповідає повною мірою визначеним у названому Договорі умовам, тому суд вважає наявними підстави для часткового задоволення позову. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково і стягнення з [PERSON] (Відповідача) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Позивача) заборгованості за Договором позики №\~77864493 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у загальному розмірі 14\~793,40\~грн., що складається з 9\~500,00\~грн. заборгованості за основною сумою боргу та 5\~293,40\~грн. заборгованості за відсотками, нарахованими у межах визначеного Договором 28-денного строку позики (строку Договору) за відсотковою ставкою 1,99\~%; в іншій частині позову щодо стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими поза межами строку позики (строку Договору), слід відмовити. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~3 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (на 46,51\~%). Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті\~247 ЦПК України). Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1046 1048, 1077 Цивільного кодексу України, статей\~3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей\~8, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: partial