Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (надалі по тексту ПрАТ «СГ «ТАС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позову, вказує, що позивачем укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № FO-01363668. Предметом даного Договору є страхування транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] . 12.08.2022 о 14:40 год на а/д Київ-Чоп 801 км відбулася ДТП за участю застрахованого ТЗ та автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2022 року відповідача визнано винним у вчиненні даного ДТП. У результаті ДТП було пошкоджено ТЗ «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] . Власник пошкодженого ТЗ звернувся до позивача із заявою про настання страхової події. Для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] , було проведено його огляд, складено акт та отримано рахунок-фактуру, гідно якої вартість ремонту ТЗ «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] склала 285 715,16. На підставі отриманих документів позивачем затверджено страховий акт на суму 285 715,16 грн, яку було виплачено. На момент ДТП відповідальність відповідача не була застрахована. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст.993 ЦК України в порядку суброгації, яку просять стягнути з [PERSON] та сплачений судовий збір в розмірі 4285,73 гривень. Відзиву на позов відповідач не подавав. У судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, клопотань не заявляв, про час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення йому поштової кореспонденції за адресою реєстрації місця проживання, яка однак повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до приписів п.4 ч.8 ст. 128, п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України свідчить про вручення йому відповідної кореспонденції. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 06.07.2022 між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № FO-01363668. Предметом даного Договору є страхування транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] (а.с.7-17). 12.08.2022 о 14:40 год на а/д Київ-Чоп 801 км відбулася ДТП за участю застрахованого ТЗ «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КуПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн (а.с.18, 19). Власник пошкодженого ТЗ [PERSON] звернулася до позивача із заявою про настання страхової події (а.с.20, 21). Для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] , 17.08.2022 було проведено його огляд, про що складено відповідний акт (а.с.24, 25) та видано рахунок-фактуру №2022011499 від 29.08.2022 (а.с.26), згідно якої вартість ремонту ТЗ «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] склала 285 715,16. 30.08.2022 власник пошкодженого ТЗ [PERSON] звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.27, 28) На підставі отриманих документів позивачем затверджено страховий акт №16051/40/922 від 01.09.2022 на суму 285 715,16 грн (а.с.29, 30), яку було виплачено (а.с.31). Також убачається, що на момент ДТП відповідальність відповідача не була застрахована (а.с.33). Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимогст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди. В свою чергу, ст.9 Закону України «Про страхування» передбачає, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. У відповідності до п.3 ч.1ст.988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст.980 ЦК України та ст.4 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, яка була завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Положеннямист.1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбаченихст.993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Відповідно до наведених положень, в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. З позиції викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/8982/17 (ЄДРСРУ № 73532974) 20 квітня 2018 року слідує, що основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого (29 січня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/2351/17 (ЄДРСРУ № 71884547) та від 05 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/3165/17 (ЄДРСРУ № 73277937). У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст.1191 ЦК України), а також ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК України і ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення ст.515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування (28 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 183/791/16-ц (ЄДРСРУ № 73219603) та від 28 лютого 2018 року у справі № 521/16989/13-ц (ЄДРСРУ № 72587626). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) дійшла висновку про те, що згідно зі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч.ч.4, 6 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, тобто розглядаючи позов, який випливає із справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.08.2022, доказуванню у даній справі не підлягає, оскільки це встановлено постановою Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2022. На час вказаної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була, а автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] був застрахований у позивача, на підставі Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № FO-01363668. На підставі заяви страхувальника позивач здійснив останньому виплату страхового відшкодування, чим завдана потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді майнова шкода в розмірі 285 715,16 грн була відшкодована, а отже вона підлягає стягненню з відповідача в порядку суброгації, а позов - задоволенню в межах заявлених вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 4285,73 грн., також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.15, 16, 988-990, 993, 1166, ч.2 ст.1187, 1191, 1192 ЦК України, ст.9, 20, 27 Закону України «Про страхування» та

Outcome: approved