Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, покликаючись на те, що в 2023 році, між сторонами було укладено шлюб. Від спільного проживання у сторін народилася дитина, яка проживає разом з позивачем. В той же час, відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по забезпеченню дитини, а тому, позивач змушена звернутись до суду з позовом. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження разом з позовом та додатками, у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, які згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, було ним отримано. Відзиву до суду направлено не було. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 29 квітня 2023 року між сторонами було укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] , батьками якої згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] значаться [PERSON] , та [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 09 травня 2023 року, [PERSON] , проживає в [ADDRESS] . В той же час, згідно акту виконавчого директора ОСББ «Пролісок-19», [PERSON] , фактично проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , яка зареєстрована за вказаною адресою. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Враховуючи матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини, з метою забезпечення їй рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, що є обов`язком відповідача як батька, суд вважає, що позов слід задовольнити. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Внаслідок наведеного, оскільки відповідач звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 1211.20 грн., судового збору.

Outcome: approved