Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути заборгованість за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року в розмірі 204 204 грн. 21 коп. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 30 травня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Р20.21217.003983247, відповідно до умов якого [PERSON] був наданий кредит на споживчі потреби. За умовами кредитного договору відповідач брала на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак свої зобов`язання за договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року [PERSON] не виконала, у зв`язку з чим за нею утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 204 204 грн. 21 коп, яка включає в себе: заборгованість за основним боргом в розмірі 79 284 грн 06 коп та заборгованість за процентами в розмірі 124 920 грн 15 коп. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі й право вимоги за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року, який був укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , на загальну суму 204 204 грн. 21 коп, У добровільному порядку заборгованість за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року [PERSON] погашена не була, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» змушене звернутися з позовом до суду. Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2024 року було відкрите провадження у справі (а.с 44). Судовий розгляд справи був відкладений на 19 серпня 2025 року на 11 год. 30 хв. Представник позивача - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У своїй позовній заяві ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначило про розгляд справи без участі його представника (а.с. 4), у додаткових поясненнях представник позивача Пнічук Д.С. також зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 123 зв). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково у розмірі 69 092 грн 77 коп.(а.с. 188). Крім того, [PERSON] надала до суду відзив, у якому прохала відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» оскільки позивачем не надано доказів перерахування їй коштів за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року, виходячи з того, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того позивачем взагалі не зазначено, яку саме суму вона сплатила за кредитним договором, не вказано дату сплати, а також, які суми основного боргу та процентів залишилися несплаченими, не наведений розрахунок процентів відповідно до основної суми заборгованості за кредитом. Крім того вона перші 10 місяців повністю сплачувала борг разом із процентами, у подальшому сплачувала лише проценти, але у позовній заяві вказана інформація відсутня, та й взагалі у позові відсутня будь-яка інформація щодо дати сплати нею заборгованості за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року. Позовні вимоги викладені формально без будь-якого обгрунтування, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, є сумнівними та таким, що не підтверджуються доказами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є документом, що складений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. Сам по собі розрахунок заборгованості не відображає виконаних господарських операцій щодо видачі/списання/сплати кредитних коштів. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року, укладеним з позичальником [PERSON] за період з 07 липня 2023 року до 31 січня 2024 року, за підписом представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», який не містить обов`язкових реквізитів, є внутрішнім документом позивача та є неналежним і недопустимим доказом отримання кредитних коштів та користування ними. Таким чином, позивачем не надано жодного первинного документу, який би засвідчив рух коштів за вказаним кредитним договором та дійсно підтверджував суму заборгованості (а.с. 36-38). Також відповідач [PERSON] надала до суду заперечення, у яких зазначила, що 30 вересня 2024 року вона отримала у Конотопському міськрайонному суді банківські виписки про рух коштів по її рахунку за період часу з 30 травня 2018 року до 11 листопада 2019 року, копію довідки-розрахунку заборгованості та додаткові пояснення представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 11 вересня 2024 року. Тому вважає за необхідне надати до суду додаткові заперечення щодо позовних вимог про стягнення з неї заборгованості за кредитний договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року на суму 204 204 грн 21 коп, оскільки вона не погоджується із сумою заборгованості, визначеною позивачем. Заявлені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вона визнає частково. За кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року АТ «Ідея Банк» їй був наданий кредит на потреби у сумі 90 000 грн 00 коп на строк 48 місяців. За умовами вказаного договору за користування кредитом встановлена річна змінювана процентна ставка в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5 % (маржа Банку). На день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку становила 9,5 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%. Позивач у позовній заяві зазначає, що вона має непогашену заборгованість перед ним за кредитним договором у сумі 204 204 грн 21 коп, з яких: 79 284 грн 06 коп - заборгованість за основним боргом, 124 920 грн 15 коп - заборгованість по процентам. В той же час, додатком до кредитного договору є графік погашення щомісячних платежів за кредитним договором, який є його невід`ємною частиною, згідно із яким загальна сума повернення кредиту складає 90 000 грн 00 коп, загальна сума сплати процентів складає 35 562 грн 09 коп, плата за обслуговування кредиту - 103 339 грн 20 коп. Тобто, сума процентів, яка підлягала сплаті за весь період користування грошовими коштами з 30 травня 2018 року до 30 травня 2021 року за розрахунком банку складала 35 562 грн 09 коп, а до стягнення позивачем заявлена сума процентів у розмірі 124 920 грн 15 коп. З наведеного слідує, що заявлена до стягнення сума процентів у розмірі 124 920 грн 15 коп містить в собі приховану суму за обслуговування кредиту. В якості доказів наявності суми боргу розмірі 204 204 грн 21 коп позивач надав: довідку-розрахунок без номерам та дати, у які зазначає, що розрахунок боргу здійснений станом на 07 липня 2023 року; розрахунок заборгованості без номера та дати, в якому зазначено, що заборгованість склалася за кредитним договором за період з 07 липня 2023 року до 31 січня 2024 року; виписки по кредитному рахунку за період часу з 30 травня 2018 року до 11 листопада 2019 року. Крім цього у позовній заяві та додаткових поясненнях від 11 вересня 2024 року позивач наводить доводи, що первісний кредитор саме таку заборгованість продав йому за договором факторингу та інші документи, крім тих, що надані ним до суду, у нього відсутні, а перебувають у первісного кредитора. Позивачем не надано доказів підтвердження того, що вона була повідомлена про перехід права вимоги за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року від АТ «Ідея Банк», як до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Кредитний договір закінчив строк своєї дії 30 травня 2022 року. Крім того п. 1.10 кредитного договору передбачено, що позичальник щомісяця згідно із графіком платежів, сплачує банку плату за обслуговування кредиту. Загальна сума плати за обслуговування кредиту складає 103 339 грн 20 коп. Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 суд зазначає, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо платності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням вищенаведеного пункту 1.10 кредитного договору є нікчемним, а тому він не породжує обов`язків для неї щодо внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості. З урахуванням положень розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України, вона не пропустила строк про визнання п. 1.10 кредитного договору № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року нікчемним. Також відповідно до ст. 1085 ЦК України, якщо фактор пред`явив вимогу здійснити платіж, боржник право пред`явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення відступлення права вимоги. Про відступлення права вимоги вона дізналась із позовної заяви. Проте за період з 30 травня 2018 року до 11 листопада 2019 року вона вносила суми на погашення кредитної заборгованості, які розподілялися банком на погашення кредиту, процентів, а самі значні суми направлялись на погашення оплати обслуговування кредиту. Сума платежів за обслуговування кредиту за вказаний період складає 29 153 грн 21 коп, які повинні бути враховані в рахунок погашення заборгованості по кредиту. Крім цього банком було направлено на погашення кредиту із внесених нею 10 754 грн 70 коп. Таким чином, розмір внесених нею коштів на погашення кредиту етапом на 02 грудня 2019 року складає: 29 153 грн 21 коп + 10 754 грн 70 коп = 39 907 грн 70 коп. З урахування наведеного залишок заборгованості по тілу кредиту станом на 12 листопада 2019 року складав 50 092 грн 09 коп (90 000 грн 00 коп.- 29 153 грн 21 коп - 10 754 грн 70 коп). Що стосується суми процентів, які повинні бути нараховані за період з 12 листопада 2019 року до 30 травня 2022 року, то згідно із графіком погашення щомісячних платежів за кредитним договором загальна сума сплати процентів складає 35 562 грн 09 коп. За період часу з 30 травня 2018 року до 11 листопада 2019 року вона сплатила проценти у сумі 10 798.20 грн. За період часу з 12 листопада 2019 року до 30 травня 2022 року розмір процентів, якій підлягає сплаті складає: 50 092 грн 09 коп. х 15 % х 923 дн. : 365 = 19 000 грн 68 коп. Всього заборгованість за кредитним договором повинна складати: 50 092 грн 09 коп + 19 000 грн 68 коп = 69 092 грн 77 коп, а не 204 204 грн 21 коп, як заявлено позивачем (а.с. 114-116). Також відповідачем [PERSON] надані доповнення до заперечень, у яких вона зазначила, що відповідачем не надано суду доказів переходу до нього права вимоги за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року, а саме підписаного між сторонами договору факторингу АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» акту прийому-передачі права вимоги за вказаним кредитним договором. Крім того позивач не надав до суду оригіналів документів про надання їй кредиту (або засвідчену АТ «Ідея Банк» копію); меморіальних ордерів чи інших платіжних документів; оригіналів чи належним чином засвідчених копій виписок АТ «Ідея Банк» про повернення коштів; інших документів, які містять інформацію, яка є важливою для здійснення права вимоги, зокрема, розрахунку заборгованості. Відсутність у ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» вказаних документів свідчить про те, що перехід права вимоги за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року до неї на суму кредиту в розмірі 79 284 грн 06 коп та процентів в розмірі 124 920 грн 15 коп не відбувся (а.с. 119). 07 серпня 2025 року відповідачкою [PERSON] надані заперечення до нового розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року, який був АТ «Ідея Банк», а також надала свій розрахунок заборгованості за вказаним договором, відповідно до якого станом на 30 травня 2022 року її заборгованість за вказаним кредитним договором, з урахуванням проведеної нею оплати, становить 69 411 грн 30 коп та включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50 503 грн 59 коп та заборгованість за процентами в розмірі 18 907 грн 71 коп (а.с. 182 ). Суд, дослідивши надані докази, приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Встановлено, що 30 травня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Р20.21217.003983247 (а.с. 5-8, 16, 22). За умовами вказаного договору [PERSON] був наданий кредит на поточні потреби на суму 90 000 грн 00 коп, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності). Кредит був наданий на строк на 48 місяців. Визначено, що датою видачі кредиту є остання дата списання коштів з позичкового рахунку в банку для переказу на вищевказані рахунки (п.п.1.1., 1.2.1. договору). Пунктом 1.2.2. вищевказаного договору передбачено, що кредит надається шляхом зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний у п. 1.13 договору (на банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні). За користування кредитом сторони погодили, що позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5 % (маржу банку). На день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку становить 9,5 %, що разом із маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15 % (п.п. 1.3, 1.4. договору). Банк повідомляє позичальника про зміну процентної ставки та надсилає позичальнику новий Графік щомісячних платежів за кредитним договором листом без внесення змін (доповнень) до договору не пізніш ніж за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка (п.п. 1.7 договору). Також п. 1.10 кредитного договору № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року передбачено, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе плату за: надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а також зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення sms- повідомлення щодо суми платежу за кредитним договором, зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації за рахунком позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця, в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. 30 травня 2018 року між [PERSON] та ПрАТ «Уніка Життя» був укладений договір добровільного страхування життя № Р20 21 217 003983247, у якому вигодонабувачем зазначене ПАТ «Ідея Банк» Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Свої зобов`язання за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року АТ «Ідея Банк» виконало, перерахувавши грошові кошти [PERSON] 30 травня 2018 року, за виключенням витрат на страховий платіж (а.с. 99-101). Підпунктом 6.1. п. 6 вищевказаного договору передбачено, що [PERSON] брала на себе зобов`язання щомісяця сплачувати внески, наведені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит на сплачувати на транзитний рахунок № [NUMBER] (а.с. 7-8, 15). Відповідно до підписаного [PERSON] . Графіку щомісячних платежів за кредитним договором вона щомісяця у період часу з 02 липня 2018 року до 30 травня 2022 року повинна була вносити обов`язковий платіж в розмірі 4 765 грн 90 коп, який включав в себе: погашення тіла кредиту, сплату процентів за користування кредитом та плату за обслуговування кредиту. Визначено, що загальний розмір тіла кредиту становить 90 000 грн 00 коп; процентів за користування кредитними коштами 35 562 грн 09 коп та плати за обслуговування кредиту 103 399 грн 20 коп (а.с. 15). Однак взяті на себе за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року зобов`язання [PERSON] не виконувала (а.с. 23). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 07072023 (а.с. 24-25 125-128). Пунктами 2.1., 2.2. вищевказаного договору факторингу передбачено, що за цим договором Клієнт (АТ «Ідея Банк») відступає Фактору (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»), а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржника перед Клієнтом, та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього договору та надсилається Клієнтом Фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору. Загальна сума фінансування Фактором Клієнту за відступлення прав вимоги становить 15 500 000 грн 00 коп, з них сума гарантійного внеску 200 000 грн 00 коп. Сума фінансування згідно Реєстру боржників № № 1,2., 3, 4, що підлягає зарахуванню на рахунок становить 15 300 000 грн 00 коп (а.с. 24). Грошові кошти в сумі 15 300 000 грн 00 коп ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» були перераховані АТ «Ідея Банк» 11 липня 2023 року за платіжною інструкцією № 19913 (а.с. 27, 132). Пунктом 5.1. договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року передбачено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли до Клієнта від Фактора в день підписання відповідного Реєстру боржників, за умови виконання Фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1. цього договору (сплати Клієнту суми фінансування шляхом перерахування 100% суми на рахунки Клієнта) (а.с. 25). Реєстр боржників був підписаний АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 07 липня 2023 року (а.с. 129-131) Відповідно до складеної АТ «Ідея Банк» довідки-розрахунку заборгованості заборгованість [PERSON] за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року станом на 07 липня 2023 року становила 204 204 грн 21 коп і включала в себе заборгованість за основним боргом в розмірі 79 284 грн 06 коп та заборгованість по процентам в розмірі 124 920 грн 15 коп (а.с. 98 зв). Згідно Реєстру боржників № 3 до договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року до АТ «Ідея Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № Р20.21217.003983247, який був укладений 30 травня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] на загальну суму 204 204 грн. 21 коп, яка включає в себе: заборгованість за основним боргом в розмірі 79 284 грн 06 коп та заборгованість за процентами в розмірі 124 920 грн 15 коп (а.с. 26, 129-130). Разом з позовною заявою ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» подано виписку по банківському рахунку [PERSON] за період з 30 травня 2018 року до 07 липня 2023 року, надану первісним кредитором, з якої чітко вбачається, що позичальнику було перераховані грошові кошти в сумі 90 000 грн 00 коп. на відкритий [PERSON] в АТ «Ідея Банк» банківський поточний рахунок у гривні. Суд вважає, що виписка по банківському рахунку (по кредитному договору) може бути належним доказом щодо підтвердження факту отримання грошових коштів за кредитним договором, а також факту заборгованості за тілом кредиту. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] за період з 30 травня 2018 року до 07 липня 2023 року вона за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року на користь АТ «Ідея Банк» сплатила 55 873 грн 76 коп, зокрема: 23 червня 2018 року - 4 970 грн 00 коп, 23 липня 2018 року 4 965 грн 00 коп, 27 серпня 2018 року - 4 965 грн 00 коп, 10 вересня 2018 року 4 965 грн 00 коп, 24 вересня 2018 року - 4 970 грн 00 коп, 26 жовтня 2018 року 5 000 грн 00 коп, 29 жовтня 2018 року - 4 000 грн 00 коп, 27 грудня 2018 року - 38 грн 76 коп, 15 січня 2019 року - 4 400 грн 00 коп, 08 лютого 2019 року 400 грн 00 коп, 25 лютого 2019 року - 2 000 грн 00 коп, 11 березня 2019 року 2 000 грн 00 коп, 25 березня 2019 року 2 000 грн 00 коп, 08 квітня 2019 року 1 000 грн 00 коп, 02 травня 2019 року 3 500 грн 00 коп, 24 червня 2019 року 800 грн 00 коп, 23 липня 2019 року - 1 000 грн 00 коп, 27 серпня 2019 року 700 грн 00 коп, 09 вересня 2019 року 1 000 грн 00 коп, 25 вересня 2019 року - 900 грн 00 коп, 08 жовтня 2019 року - 500 грн 00 коп, 25 жовтня 2019 року - 900 грн 00 коп, 11 листопада 2019 року - 900 грн 00 коп (а.с. 99-101). За таких обставин, суд вважає, що твердження відповідачки [PERSON] про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту перерахування їй грошових коштів на виконання умов кредитного договору № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року не заслуговують на увагу. Факт проведення [PERSON] оплати за вказаним кредитним договором також свідчать про те, що нею були отримані та використані надані АТ «Ідея Банк» кредитні кошти. Внесення коштів на рахунок кредитодавця є визнання позичальником боргу, що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення, договору та погодження всіх умов договору, оскільки без волевиявлення, не існувало б потреби сплачувати заборгованість. Крім того суд вважає доведеним в судовому засіданні факт переходу від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року за на підставі договору факторингу № 07072023. Відповідно до положень ст. 1083 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Слід зазначити, що повідомлення про зміну кредитора у зобов`язання жодним чином не змінює умов раніше укладених договорів позики (кредитних договорів), а носить лише інформативний характер. Крім того, законодавством України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Положенням ч. 2 ст. 516 ЦК України встановлено, що у разі, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, виконання ним свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Проте [PERSON] , в порушення умов кредитного договору № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року не виконала та не сплатила всю суму заборгованості за вказаним кредитним договором ні на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунок первісного кредитора АТ «Ідея Банк». ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договром № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року на суму 204 204 грн. 21 коп, яка включає в себе: заборгованість за основним боргом в розмірі 79 284 грн 06 коп та заборгованість за процентами в розмірі 124 920 грн 15 коп. З Реєстру боржників № 3 до договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року також вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором № Р20.21217.003983247, який був укладений 30 травня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] на загальну суму 204 204 грн. 21 коп, яка включає в себе: заборгованість за основним боргом в розмірі 79 284 грн 06 коп та заборгованість за процентами в розмірі 124 920 грн 15 коп (а.с. 26, 129-130). З наданого позивачем розрахунку заборгованості кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року вбачається, що заборгованість за вказаним договором у сумі 204 204 грн. 21 коп, включає в себе: заборгованість за основним боргом в розмірі 79 284 грн 06 коп та заборгованість за процентами в розмірі 124 920 грн 15 коп (а.с.23). З вказаного розрахунку заборгованості за кредитним договором №Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року вбачається, що позивач не здійснював нарахування ніяких сум заборгованості за кредитним договором стосовно [PERSON] , а вказаний розмір заборгованості є незмінним з моменту отримання ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за договорами кредиту. Проте з наданого АТ «Ідея Банк» детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року слідує, що заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 07 липня 2023 року становила 204 204 грн. 21 коп та включала в себе: заборгованість за основним боргом в розмірі 79 284 грн 06 коп, заборгованість за процентами в розмірі 40 477 грн 15 коп та прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 84 146 грн 00 коп (а.с. 176-177 ). З наведеного слідує, що позивач до суми процентів за кредитним договором включає також і суму плати за обслуговування кредиту в розмірі 84 146 грн 00 коп. В той же час суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц, відповідно до якої надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 також зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). За таких обставин з відповідачки на користь позивача не підлягає стягненню плата за обслуговування кредиту, яка включена АТ «Ідея Банк», а у подальшому і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до заборгованості по процентам за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року З наданого АТ «Ідея Банк» розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] було внесено оплату за обслуговування кредиту 29 153 грн 21 коп. (а.с.176 ) Зазначені кошти слід врахувати в рахунок заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами, оскільки, на думку суду, неврахування вказаних коштів призведе до порушення права позичальника, яка вносила часткову оплату кредитних коштів та була позбавлена можливості їх самостійно спрямовувати за призначенням, оскільки вказані дії вчиняв банк. Крім того з наданого АТ «Ідея Банк» розрахунку вбачається, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося поза межами строку дії кредитного договору № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року (після 30 травня 2022 року). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] з визначеним позивачем розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором не згодна, оскільки нею частково вносилася оплата за кредитним договором, в сума платежів за обслуговування кредиту, яку вона сплатила, має бути врахована в рахунок погашення заборгованості за процентами і тілом кредиту, а також, виходячи з того, що нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення строку дії вказаного договору. Згідно п. 2.1. кредитного договору № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості у 48 щомісячних внесках. Погашення заборгованості здійснюється у наступній черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредитора по договору, 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені), згідно п.3.3.1. цього договору; 4) для погашення іншої заборгованості, в тому числі дострокове погашення заборгованості за кредитом. Відповідачкою [PERSON] наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року, відповідно до якого її заборгованість за вказаним договором станом на 30 травня 2022 року становила 69 411 грн 30 коп та включала в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50 503 грн 59 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 18 907 грн 71 коп (а.с. 117 ). Суд погоджується з вказаним розрахунком заборгованості, оскільки він проведений з урахуванням безпідставності нарахування відповідачці плати за обслуговування кредиту на суму 84 146 грн 00 коп, враховуючи умови кредитного договору № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року та строк дії вказаного договору, а також сплачені [PERSON] кошти за вказаним договором. Позивачем не надано доказів на спростування наданого відповідачкою розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором. За таких обставин з відповідачки [PERSON] на користь позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № Р20.21217.003983247 від 30 травня 2018 року на суму 69 411 грн 30 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50 503 грн 59 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 18 907 грн 71 коп. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених вимог. Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволені на 34 %. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 3063 грн 03 коп (а.с. 1). В той час, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до під. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» мав бути сплачений судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення з позовом до суду становило 3 028 грн 00 коп. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 1 029 грн 52 коп (3 028 грн 00 коп сума судового збору, яка підлягала сплаті позивачем х 34 % - процент задоволення позовних вимог).

Outcome: partial