Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначає, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» забезпечує надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових території з 01.05.2015. Відповідно до розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 33 від 30.01.2015 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва за Керуючою компанією на праві господарського відання було закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, зокрема передано і будинок [ADDRESS] складається з двох кімнат, загальною площею 53,10 кв.м. Квартира є службовою та не приватизована, відповідачі проживають у ній на підставі ордеру №5298 від 18.11.1988 року, який виданий на ім`я відповідача та його сім`ю. Відповідачі зареєстровані в квартирі до 2015 року та є споживачами житлово-комунальних послуг. Особовий рахунок з надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій №40769 відкрито на [PERSON] . Позивач, як балансоутримувач, щоденно надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за зазначеною адресою, відповідачі щомісячно отримуючи рахунки на оплату наданих позивачем послуг, жодного разу не звернулись із запереченням щодо їх вартості, об`ємів або якості, отже погоджувалися з їх обсягом, якістю та фактично визнають їх вартість, тобто сума нарахованої заборгованості є безспірною. За період з 01.05.2015 по 30.09.2024 заборгованість відповідачів по квартирі [ADDRESS] перед Керуючою компанією за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій становить 29 074,20 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по особовому рахунку № [NUMBER] , що стало підставою для звернення до суду. З огляду на викладене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.06.2025 року, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 30 740,66 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 10 418,37 грн., 3% річних у розмірі 2 888,70 грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами (а.с. 22). У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позову з додатками тричі надсилалась на адресу відповідачів за місцем їх реєстрації, проте конверти з вкладеннями повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 26-28, 30-32, 34-35, 43-44). У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористались своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не надходило. Суд, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у письмових заявах, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 30.01.2015 р., № 33, за Керуючою компанією закріплено на праві господарського відання об`єкти комунальної власності територіальної громади м. Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 10). Відповідно до Переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, які перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та передаються КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва», вбачається, що позивач забезпечує надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, зокрема, будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12). З копії газети «Хрещатик» від 14.07.2015 № 99 (4695) вбачається, що опубліковано оголошення щодо договору про надання Керуючою компанією послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с. 13). Відповідно до відповіді на запит до електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] (а.с. 20). Відповідачі є користувачами квартири [ADDRESS] на підставі ордеру на право заняття службового приміщення №5298 від 18.11.1988 року року, виданий Виконкомом Харківської районної Ради народних депутатів м. Києва на ім`я [PERSON] та членів його родини: [PERSON] - син, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син (а.с. 7). З розрахунку наданого позивачем одночасно з позовом та перевіреного судом, вбачається, що заборгованість відповідачів за житлово-комунальні послуги з 01.05.2015 року по 30.09.2024 року складає 29 074, 20 грн. (а.с. 5). З розрахунку наданого позивачем із заявою про збільшення позовних вимог та перевіреного судом, вбачається, що заборгованість відповідачів за житлово-комунальні послуги з 01.05.2015 року по 31.03.2025 року складає 30 740,66 грн. (а.с. 37). З розрахунку індексу інфляції та 3% річних наданого позивачем одночасно з позовом та перевіреного судом, вбачається, що за період з 01.05.2015 року по 23.02.2022 року та з 01.01.2024 року по 31.08.2024 року інфляційні витрати становлять 7 702,91 грн. та 3% річних становить 2 365,30 грн. (а.с. 6). З розрахунку наданого позивачем із заявою про збільшення позовних вимог та перевіреного судом, вбачається, що за період з 01.05.2015 року по 23.02.2022 року та з 01.01.2024 року по 31.03.2025 року інфляційні витрати становлять 10 418,37 грн. та 3% річних становить 2 888,70 грн. (а.с. 38). Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст. 10 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а ст. 66 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (чинного на момент виникнення спірних відносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (чинного на момент виникнення спірних відносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15) Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі є споживачами комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»№2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово - комунальних послуг. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі належним чином не сплачували за надані їм послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем із заявою про збільшення позовних вимог, за ними утворилась заборгованість, яка складає за період з 01.05.2015 року по 31.03.2025 року у розмірі 30 740,66 грн., інфляційні витрати у розмірі 10 418,37 грн., 3% річних у розмірі 2 888,70 грн. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачами суду не надано. Так відповідачами не спростовано, що від вказаних послуг вони не відмовляються та фактично споживають їх. На спростування доводів позовної заяви, доказів у формі контррозрахунку відповідачами не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved