Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер її дід - [PERSON] , який був власником будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1250 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Після його смерті спадщину фактично прийняли його дружина [PERSON] та його донька [PERSON] , яка є матір`ю позивача. [INFO] [PERSON] померла та після її смерті спадщину фактично прийняла її донька [PERSON] . У [PERSON] окрім позивачки, ще була дитина - син [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину позивач та [PERSON] фактично прийняли спадщину, кожний по 3/8 часток буд. [ADDRESS] та 3/8 часток земельної ділянки до даного будинку. [INFO] [PERSON] помер. 15 січня 2025 року позивач звернулась до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата [PERSON] , але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки не надано документу про право власності на вказані об`єкти. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на 3/8 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 3/8 частки земельної ділянки площею 0,2150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача, Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Третя особа, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 липня 2017 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 05 липня 1977 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 липня 1977 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 березня 1981 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 вересня 1978 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 29 квітня 1997 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29 квітня 1997 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07 травня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 19 серпня 2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 вересня 2019 року. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 лютого 2002 року. [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ДН №081349 від 23 липня 1998 року, належало право власності на земельну ділянку площею 0,2150 га, розташовану на території Маяківської сільської ради [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарчих будівель, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3200776012025 від 07 лютого 2025 року. Відповідно до довідки виконкому Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 18 червня 2015 року №394, згідно з записами по господарській книзі за №20 (особовий рахунок № [NUMBER] ) за 2011-2015 роки земельна ділянка в розмірі 0,215 га і будинок, який знаходиться на даній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до довідки Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 22 лютого 2002 року, [PERSON] дійсно поховала батька [PERSON] , який помер [INFO] , в с. Тетянівка, проживали разом по день смерті [INFO] та вели спільне господарство. Згідно з довідкою Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 02 лютого 2017 року №219, [PERSON] був прописаний та проживав в буд. [ADDRESS] з 1953 року по день своєї смерті [INFO] . Разом з ним в будинку проживали та були прописані дружина [PERSON] , донька [PERSON] , онук [PERSON] , онука [PERSON] . Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набуття чинності Цивільним Кодексом України, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР 1963 року. Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після [PERSON] , оскільки були зареєстровані за однією адресою, за якою спільно мешкали, проте належним чином не оформили свої спадкові права. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 липня 2017 року. Згідно з довідкою Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 02 лютого 2017 року №218, [PERSON] була прописана та проживала в буд. [ADDRESS] з 1953 року по день своєї смерті [INFO] . Разом з нею в будинку проживали та були прописані донька [PERSON] , онук [PERSON] , онука [PERSON] . Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] фактично прийняла спадщину після своїх батьків, проте за життя не оформила своїх спадкових прав на спірний житловий будинок та земельну ділянку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 серпня 2022 року. Спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2025 року у справі №243/1720/25 задоволено позов [PERSON] та визнано за нею право власності на 3/8 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та на 3/8 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд площею 0,2150 га, кадастровий номер 1424284600:02:000:0862, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] за життя не оформив своїх спадкових прав після матері [PERSON] . В травні 2022 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 грудня 2022 року. Згідно з повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02 липня 2025 року, в результаті перевірки, проведеної за книгами актових записів цивільного стану, які знаходяться на зберіганні в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис про шлюб [PERSON] , при повному збереженні архівного фонду, не знайдено. В результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості актового запису про шлюб [PERSON] не знайдені. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Враховуючи відсутність інших спадкоємців за законом, [PERSON] є спадкоємцем другої черги після свого брата [PERSON] . Відповідно до повідомлення Другої слов`янської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04 липня 2025 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилась. Згідно з повідомленням відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 03 грудня 2024 року, відділ не може надати копії документів на житло за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю інвентаризаційної справи. Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецької Т.П. від 15 січня 2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 3/8 частки житлового будинку та 3/8 частки земельної ділянки біля нього, розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем не надано документ, який встановлює право власності на вказані об`єкти та право власності на майно не було зареєстроване. Згідно з п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця». У встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки нотаріусу не надано документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав. Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1225 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Стаття 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», враховуючи вищевикладене та визнання позову відповідачем, вимога позивача про визнання права на спадщину в межах заявлених позовних вимог підлягають судовому розгляду та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved