Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Конотопська окружна прокуратура в інтересах держави звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що виявлено порушення чинного законодавства при розпорядженні землями природно-заповідного фонду України. Так, на виконання рішення другої\~ позачергової сесії двадцять другого скликання Сумської обласної Ради народних депутатів «Про резервування для наступного заповідання цінних природних територій» від 13.10.1994, розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації\~ від 14.12.1995 №237 «Про розширення мережі природно-заповідного фонду» на площі 95857,9 га із земель Буринського, Конотопського, Кролевецького, Путивльського районів Сумської області утворено Регіональний ландшафтний парк «Сеймський» (далі РЛП «Сеймський»). У вказаному рішенні обласної державної адміністрації визначено вичерпний перелік землевласників, земельні ділянки яких, без вилучення включено до\~ РЛП «Сеймський». Рішенням Сумської обласної ради від 27.04.2018 року затверджено «Проект організації території регіонального ландшафтного парку «Сеймський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів». За результатами аналізу текстових та графічних матеріалів вказаного Проєкту, всупереч вимогам чинного законодавства, частина його території надана у власність фізичним особам, у тому числі земельна ділянка з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199, площею 1,17 га, що належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно з інформацією з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 06.07.2023 року за [PERSON] , на підставі рішення 18 сесії 8 скликання Кролевецької міської ради від 24.12.2021 року «Про затвердження проєктів землеустрою та передачу земельних ділянок громадянам у власність», згідно якого [PERSON] передано земельну ділянку у с.Камінь із кадастровим номером 5922684400:01:001:0199, площею 1,17 га, для ведення особистого селянського господарства. Позивач зазначає, що землі природно-заповітного фонду не можуть передаватися у приватну власність. Кролевецька міська рада не мала повноважень приймати рішення про надання у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 1,17 га із земель природно-заповідного фонду без зміни її цільового призначення, переведення землі з однієї категорії до іншої.\~ Цим рішенням міська рада, неправомірно позбавила Кролевецьку міську територіальну громаду можливості використання ділянки природно заповідного фонду. Таке рішення прийняте вказаним органом місцевого самоврядування всупереч вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та\~ Закону України «Про природно-заповідний фонд України», отже є незаконним, внаслідок чого підлягає скасуванню рішення ради, та здійснена на його підставі державна реєстрація речових прав та реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Враховуючи вищезазначене, просить суд: - усунути перешкоди власнику - органу місцевого самоврядування в особі Кролевецької міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 шляхом визнання незаконним та скасування рішення 18 сесії 8 скликання\~ Кролевецької міської ради від 24.12.2021 року «Про затвердження проєктів землеустрою та передачу земельних ділянок громадянам у власність» в частині передачі [PERSON] з земель Кролевецької міської ради земельної ділянки з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199, площею 1,17 га, для ведення особистого селянського господарства; - усунути перешкоди власнику - органу місцевого самоврядування в особі Кролевецької міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 шляхом скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області Ільтяй А.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 63104687\~ від 27.01.2022; - усунути перешкоди власнику - органу місцевого самоврядування в особі Кролевецької міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 5922684400:01:001:0199, площею 1,17 га, шляхом її повернення на користь держави в особі Кролевецької міської ради з незаконного володіння [PERSON] ; - усунути перешкоди власнику - органу місцевого самоврядування в особі Кролевецької міської ради, у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером\~ 5922684400:01:001:0199 у Державному земельному кадастрі з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки, та стягнути сплачений при подачі позову судовий збір. Відповідач Кролевецька міська рада надала відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що 30.06.2021 року до ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради надійшла заява від [PERSON] про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. 21.07.2021 року рішенням 9 сесії Кролевецької міської ради 8 скликання надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою. ФОП [PERSON] розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Рішенням 18 сесії Кролевецької міської рада 8 скликання від 24.12.2021 року затверджено проект землеустрою та передано [PERSON] у власність земельну ділянку з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199. Вважають, що рішення від 24.12.2021 року прийнято в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України. 06.07.2023 року державним реєстратором внесено запис про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку, при цьому відомості про державну реєстрацію обтяжень на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Окрім того, зазначають, що відповідно до функціонального зонування на території РЛП «Сеймський» виділено 3 зони заповідна зона, зона регульованої рекреації та господарська зона. Вважають, що рішення прийнято у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом (а.с.87-94). Комунальний заклад Сумської обласної ради РЛП «Сеймський» надав пояснення на позов, у якому вказує, що згідно з проектом у РЛП «Сеймський» виділено 3 зони заповідна, зона регульованої рекреації та господарська зона. РЛП «Сеймський» організовано без вилучення земельних ділянок у їх власників та користувачів. З 2021 року проінвентаризовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення передалися Держгеокадастром у комунальну власність ОТГ на підставі встановленої ст.117 ЗК України процедури. Передача земель сільськогосподарського призначення з державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад відбулася відповідно до Указу Президента України від 15.10.2020 року №449/2020 та Постанови КМУ від 16.11.2020 №1113 (а.с.99). 19 березня 2025 року ухвалою Кролевецького районного суду забезпечено позов. Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199, площею 1,17 га, яка розташована за адресою: с.Камінь, Конотопського району, Сумської області. Заборонено [PERSON] вчиняти дії, які можуть призвести до пошкодження земельної ділянки (а.с.121-122). Прокурор Школа О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Державна екологічна інспекція у Сумській області надала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без участі її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.182-183). Сумська обласна рада надала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без участі її представника (а.с.141-142). Відповідач Кролевецька міська рада надала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без участі її представника (а.с.180-181). Третя особа державний реєстратор Ільтяй А.І. надала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, зазначила, що підстав для відмови у державній реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 не було (а.с.179). Третя особа Комунальний заклад Сумської обласної ради РЛП «Сеймський» надав заяву, у якій просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.165). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив можливим розглянути справу за їх відсутності. Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, то відповідно до ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом». Частинами 3, 4 ст.56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.185 цього Кодексу. У рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України вказав, що стосовно повноваження прокуратури щодо представництва інтересів держави в суді в Основному Законі України міститься застереження «у виключних випадках і в порядку, що визначені законом». У рішенні від 08.04.1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини). Верховний Суд звертав увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. 25.11.2024 року Конотопська окружна прокуратура звернулася до Державної екологічної інспекції в Сумській області з питання звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою із кадастровим номером 5922684400:01:001:0199, яка знаходиться у межах РЛП «Сеймський», шляхом скасування рішення 18 сесії 8 скликання Кролевецької міської ради\~ від 24.12.2021 року «Про затвердження проєктів землеустрою та передачу земельних ділянок громадянам у власність» щодо надання вказаної земельної ділянки у власність, державної реєстрації права власності на неї та реєстрації вказаної ділянки в Державному земельному кадастрі, що підтверджується листом від 25.11.2024 року №50/2-7636-24 (а.с.50-51). Згідно з відповіддю Державної екологічної інспекції в Сумській області від 27.11.2024 року №3557/11-22, Держекоінспекція\~ самостійно не буде вживати заходів представницького характеру, у зв`язку із відсутністю необхідних документів для складання позовної заяви та просила вжити заходів представницького характеру прокуратурою (а.с.52). 25.11.2024 року Конотопська окружна прокуратура звернулася до Сумської обласної ради з питання звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою із кадастровим номером 5922684400:01:001:0199, яка знаходиться у межах РЛП «Сеймський», шляхом скасування рішення 18 сесії 8 скликання Кролевецької міської ради\~ від 24.12.2021 року «Про затвердження проєктів землеустрою та передачу земельних ділянок громадянам у власність» щодо надання вказаної земельної ділянки у власність, державної реєстрації права власності на неї та реєстрації вказаної ділянки в Державному земельному кадастрі, що підтверджується листом від 25.11.2024 року №50/2-7634-24 (а.с.53). Згідно з відповіддю Сумської обласної ради від 23.12.2024 року №01-24/2250, Сумська обласна рада не буде вживати заходів представницького характеру, у зв`язку із відсутністю, на їх думку, повноважень щодо вжиття заходів представницького характеру та просила вжити заходів представницького характеру прокуратурою (а.с.54). Листами від 31.01.2025 року Конотопська окружна прокуратура повідомила Державну екологічну інспекцію в Сумській області та Сумську обласну раду про самостійне звернення до суду з позовною заявою (а.с.57). Враховуючи вищезазначене, Конотопська окружна прокуратура наділена повноваженнями щодо представництва та звернення до суду з вказаним позовом. Щодо віднесення території Регіонального ландшафтного парку «Сеймський» до території, яка має статус природно-заповідного фонду. Розпорядженням Голови Сумської обласної державної адміністрації від 14.12.1995 року за №237 «Про розширення мережі природно-заповідного фонду», затверджено перелік цінних природних територій та об`єктів, які включаються до мережі природно-заповідного фонду і доповнено ними державний кадастр територій і об`єктів природно-заповідного фонду області. Зобов`язано землевласників і землекористувачів, землі яких заповідаються, додержуватися режиму їх охорони та використання, згідно з чинним законодавством. Згідно з додатком до вказаного рішення, Регіональний ландшафтний парк «Сеймський», до якого входить зокрема територія Камінської сільської ради, включений до переліку цінних природних територій та об`єктів, які включаються до складу природно-заповідного фонду області (а.с.19-20). Рішенням сьомої сесії сьомого скликання Сумської обласної ради від 07.10.2016 року утворено комунальний заклад Сумської обласної ради «Регіональний ландшафтний парк «Сеймський» (а.с.21). Відповідно до п.1.1., 10.3., 10.3.3., 10.4. Положення Комунального закладу Сумської обласної ради «Регіональний ландшафтний парк «Сеймський» заклад створений для управління територією об`єкта природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Сеймський», оголошеного розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації від 14.12.1995 року за №237 «Про розширення мережі природно-заповідного фонду» на площі 98857,9 гектарів земель державної та комунальної власності Буринського, Конотопського, Кролевецького, Путивльського районів Сумської області без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у власників або користувачів. Відповідно до функціонального зонування на території Парку виділено три зони заповідна зона, зона регульованої рекреації та господарська зона. Господарська зона у її межах проводиться господарська діяльність, знаходяться населені пункти, об`єкти комунального призначення Парку, а також землі інших землевласників та землекористувачів, включені до складу Парку, на яких господарськата інша діяльність здійснюється з додержанням вимог та обмежень, передбачених Земельним, Водним, Лісовими кодексами України та іншими нормативно-правовими актами. Режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються відповідно до ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» з урахуванням їх класифікації та цільового призначення (а.с.22-28). Рішенням дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання Сумської обласної ради від 24.07.2018 року затверджено проект організації території регіонального ландшафтного парку «Сеймський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів (а.с.30). Земельна ділянка з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 розташована в межах Регіонального ландшафтного парку «Сеймський», що підтверджується картою функціонального зонування регіонального ландшафтного парку «Сеймський», листом ДП «Центр Державного земельного кадастру», схемою розташування земельної ділянки відносно меж РЛП «Сеймський» (а.с.31, 33, 36). З Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку слідує, що земельна ділянка з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 площею 1,17 га, яка розташована на території с.Камінь Конотопського району Сумської області, належить [PERSON] на праві приватної власності. З розділу відомості про зареєстроване обмеження у використанні земельної ділянки вбачається, що земельна ділянка з видом обмеження Регіональний ландшафтний парк «Сеймський» (а.с.32). З ст.13, 14 Конституції України вбачається, що земля, її надра, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Згідно з ст.44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Статтею 5 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України Відповідно до ст.46-1 ЗК України особливий режим охорони, відтворення і використання земель територій та об`єктів природно-заповідного фонду поширюється на всі розташовані в межах таких територій та об`єктів землі та земельні ділянки незалежно від форми власності та цільового призначення, крім випадків, передбачених законом. Особливий режим охорони, відтворення і використання земель територій та об`єктів природно-заповідного фонду поширюється на всі розташовані в межах таких територій та об`єктів землі та земельні ділянки незалежно від форми власності та цільового призначення, крім випадків, передбачених законом. Вказані статті імперативно відносять землі, яким встановлено статус територій чи об`єктів природно-заповідного фонду, до категорії земель природно-заповідного фонду за фактом знаходження на них об`єктів, які мають спеціальний статус та перебувають під особливою державною охороною. Отже, Регіональний ландшафтний парк «Сеймський» є об`єктом природно-заповідного фонду України, а тому земельна ділянка з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199, яка розташована в межах Регіонального ландшафтного парку «Сеймський», розміщена на території об`єкта природно-заповідного фонду України. Щодо передачі земельної ділянку у приватну власність. 30.06.2021 року до ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради надійшла заява від [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, до заяви додана схема розміщення земельної ділянки (а.с.42). 21.07.2021 року рішенням дев`ятої сесії 8 скликання Кролевецької міської ради надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою [PERSON] у с.Камінь для ведення особистого селянського господарства, площею 1,17 га (а.с.37-38). ФОП [PERSON] розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту с.Камінь, Конотопського району, Сумської області. У розробленому проекті землеустрою зазначено, що вказана земельна ділянка містить обмеження у використанні регіональні ландшафтні парки (а.с.39-47). 24.12.2021 року рішенням 18 сесії 8 скликання Кролевецької міської ради затверджено проект землеустрою та передано громадянам у власність земельні ділянки, зокрема [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 площею 1,17 га (а.с.46-47). 06.07.2023 року державним реєстратором Ільтяй А.І. внесено запис про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 площею 1,17 га. Відомості про державну реєстрацію обтяжень на земельну ділянку відсутні, що підтверджується Інформацією з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.32). Порядок надання земельних ділянок і видачі документів на право володіння, користування і розпорядження землями природно-заповідного фонду визначається статтями 20, 116, 118, 122, 125, 126 ЗК України. Згідно з п.«в» ч.4 ст.83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Згідно ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» і спеціальних норм в ЗК України протягом усього часу існування території чи об`єкта природно-заповідного фонду (з дати створення, організації або оголошення до дати скасування статусу території чи об`єкта природно-заповідного фонду), земельна ділянка, на якій розташований об`єкт природно-заповідного фонду є земельною ділянкою категорії за основним цільовим призначенням "землі природно-заповідного фонду", які не можуть передаватись у приватну власність відповідно до ст.ст.83, 84 ЗК України. Статтею 186-1 ЗК України (у редакціях до змін внесених на підставі Закону № 1423-ІХ від 28.04.2021) визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища. Отже, земельна ділянка, яку [PERSON] отримав у приватну власність, площею 1,17000 га віднесена до складу земель природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Сеймський», а діючим законодавством заборонено передача такої земельної ділянки у приватну власність. Окрім того, вбачається порушення процедури погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до ст.24 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» на території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей проводиться зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків. Проект організації території регіонального ландшафтного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів і порядок його реалізації затверджуються державним органом, який прийняв рішення про організацію парку. Зміна меж, категорії, скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється відповідно до норм глави 22 ЗК України та ст.51-53 ЗУ "Про природно-заповідний фонд України". Вилучення земель природно-заповідного фонду регулюється ст.150 ЗК України. 25.11.2024 року Конотопська окружна прокуратура звернулася до Кролевецької міської ради з листом №50/2-7635вих24, в якому ставилось питання, чи ініціювалося питання про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 площею 1,17 га, з земель природно-заповідного фонду на землі сільськогосподарського призначення (а.с.48). З листа 29.11.2024 року Кролевецької міської ради вбачається, що питання про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 не ініцювалося (а.с.49). Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, спірну земельну ділянку, яка знаходиться на території Регіонального ландшафтного парку «Сеймський» - об`єкту природно-заповідного фонду України, передано у приватну власність [PERSON] з порушенням норм законодавства та порядку. Щодо питання правомірності втручання в право особи мирно володіти майном, суд зазначає наступне. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно. У практиці ЄСПЛ (зокрема, рішеннях у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, виокремлено три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого Протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого Протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого Протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Водночас висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а з урахуванням фактичних обставин справи, оскільки цей суд рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника. Адже певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування статті 1 Першого Протоколу, можуть бути пов`язані з протиправною поведінкою самого набувача майна. У цьому спорі, з огляду на характер правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ. У спорах стосовно земель природно-заповідного фонду, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (ч.3 ст.13, ч.7 ст.41, ст.50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (ст.ст.18, 19, п.«а» ч.1 ст.91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (ст.14 Конституції України). Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, без належного дозволу уповноваженого на те органу може зумовлювати конфлікт між гарантованим ст.1 Першого Протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля. У силу об`єктивних, видимих природних властивостей спірної земельної ділянки, відповідач, проявивши розумну обачність, міг та повинен був знати про те, що спірна ділянка належать до земель природно-заповідного фонду (такі висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 372/2180/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц і від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц). З огляду на викладене вище, у спірних правовідносинах загальний інтерес у контролі за використанням земель природно-заповідного фонду за цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля та непогіршення екологічної ситуації переважає приватний інтерес [PERSON] у збереженні земельної ділянки у його власності. Аналогічний висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц. Ч.2, 3 ст.152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно зі ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Водночас, ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. На підставі вищевказаних обставин, наданих позивачем доказів, суд прийшов до висновку, що при наданні земельної ділянки з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 із земель природно-заповідного фонду у приватну власність, порушено вимоги земельного та природно-заповідного законодавства, тому рішення вісімнадцятої сесії восьмого скликання\~ Кролевецької міської ради від 24.12.2021 року «Про затвердження проєктів землеустрою та передачу земельних ділянок громадянам у власність» в частині передачі [PERSON] з земель Кролевецької міської ради земельної ділянки з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199, площею 1,17 га, для ведення особистого селянського господарства, прийняте всупереч вимогам законодавства, а тому позовні вимоги в частині визнання вказаного рішення незаконним та його скасування підлягають до задоволення. Враховуючи встановлені обставини, спірна земельна ділянка має бути повернута [PERSON] на користь Кролевецької територіальної громади. Враховуючи те, що оспорювання рішення є видом правочину, обґрунтованою є необхідність застосування наслідків його недійсності, що полягає, в тому числі, у скасуванні права приватної власності за [PERSON] на незаконно набуту земельну ділянку. Згідно з ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. а п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. а п.2 ч.6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Враховуючи вказане, суд прийшов до висновку про обгрунтованість вимоги позивача про скасування державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199. Щодо правових підстав для повернення земельної ділянки суд зазначає наступне. З урахуванням змісту ст.178 ЦК України щодо неможливості вільного розпорядження обмеженими в цивільному обороті об`єктами, за правочинами право на майно набувається лише у разі, якщо майно не має передбачених законодавством обмежень в оборотоздатності. Заволодіння громадянами та юридичними особами землями, стосовно яких діє чітка заборона на вилучення, зміну цільового призначення та надання у користування всупереч вимогам Земельного кодексу України, є неможливим. Право власності держави або територіальної громади на обмежені в обороті об`єкти установлене законом, тому не потребує доказування правового титулу. У разі протиправної передачі цих об`єктів у приватну власність відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Статтею 391 ЦК України установлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14 та від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 вказані можливі способи усунення таких порушень, яких може вимагати законний власник, а саме шляхом оспорення відповідних рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів або інші правочинів, а також вимагаючи повернути земельну ділянку. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 суд виклав висновок про те, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій). Земельна ділянка із кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 площею 1,17 га, зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] , проте в силу вимог закону не може перебувати у приватній власності із виникненням приватного володільця, тому права на реалізацію усіх правомочностей щодо спірної земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею, підлягають захисту шляхом зобов`язання [PERSON] повернути зазначену земельну ділянку у комунальну власність. Такі доводи також узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.11.2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 року у справі № 487/10132/14-ц та від 07.04.2020 року у справі № 372/1684/14-ц. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені кожного отриманого у справі доказу, зокрема належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведені та обгрунтовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Стосовно вимоги про усунення перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 площею 1,17 га, шляхом скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки із кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 площею 1,17 га, суд зазначає наступне. Ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно ст.16 цього Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий помер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Згідно п.10 ст.24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Аналогічні положення містяться у ч.13 ст.79-1 ЗК України. Відповідно до ч.6 ст.16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. 19 березня 2025 року ухвалою Кролевецького районного суду забезпечено позов. Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 5922684400:01:001:0199 площею 1,17 га, яка розташована за адресою: с.Камінь Конотопського району Сумської області. Заборонено [PERSON] вчиняти дії, які можуть призвести до пошкодження земельної ділянки (а.с.121-122). 13 травня 2025 року відкрито виконавче провадження з виконання ухвали Кролевецького районного суду від 19.03.2025 року, що підтверджується постановою №77653154 (а.с.168-169). Згідно з ч.7, 8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, судовий збір в сумі 9689 грн. 60 коп. (а.с.67) та 1211 грн 20 коп в розмірі по 5450 грн. 40 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved