Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Позивач у травні 2025 року звернулась до Дарницького районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 2022 року перебувала у відносинах та проживала разом з відповідачем, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. У вищевказаних відносинах у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.11.2024, про що складено відповідний актовий запис № 1785. Шлюбно-сімейні відносин та спільне життя з відповідачем припинені та не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання і виховання спільної доньки [PERSON] , яка проживає разом з позивачем та виховується останньою. На підставі викладеного, оскільки відповідач у добровільному порядку не бажає сплачувати аліменти на утримання дитини, з урахуванням принципу рівності прав і обов`язків батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, позивач вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін. Позивач подав до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засіданні не з`явився, був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив проводити судове засідання за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного, що у період спільного проживання у незареєстрованих відносинах позивача з відповідачем народилась донька [PERSON] , [INFO] . Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дітей між сторонами не було досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII та яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 51 Конституції України задекларовано, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.ст. 181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Судом встановлено, з 2022 року [PERSON] та [PERSON] перебували у відносинах та проживали разом, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. У вищевказаних відносинах у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.11.2024, про що складено відповідний актовий запис № 1785. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, що підтверджується поданою ним до суду заявою. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів). При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітніх дітей, враховуючи вік дітей, працездатний вік відповідача, визнання ним позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, в частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2025 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається, позов був зареєстрований судом 23.05.2025. Таким чином, аліменти слід призначити саме з цієї дати. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved