Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Правова позиція позивача ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором №101719099 від 13.10.2021 та за договором №3625498 від 27.09.2021 в розмірі 62457,60 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.10.2021 між відповідачем [PERSON] та ТзОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір №101719099, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 5500 грн, на умовах строковості, зворотності, платності. Також 27.09.2021 між відповідачем [PERSON] та ТзОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір №3625488, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 3600 грн, на умовах строковості, зворотності, платності. За умовами договорів позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника. 29.12.2021 було укладено договір №29-12/2021-45 відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101719099. 13.01.2022 було укладено договір №13-01/2022-79 відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3625498. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №3625498 та №101719099. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором №101719099 від 13.10.2021 становить 39270,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5500,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 33770,00 грн. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором №3625498 від 27.09.2021 становить 23187,60 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3600,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 19310,40 грн; заборгованість за комісією 277,20 грн. Просить в примусовому порядку стягнути заборгованість за кредитними договорами з відповідача [PERSON] . Заяви, клопотання учасників справи. Представник позивача в судове засідання не прибув, однак в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду за місцем реєстрації, в судове засідання повторно не з`явилася, поштові повідомлення повернулись з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідач повідомлялася про час та місце проведення судового розгляду, шляхом надіслання судової повістки sms-повідомленням на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 КПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач [PERSON] причини неявки в судові засідання не повідомила, відзиву на позов не подала. Процесуальні дії в справі Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 30.06.2025. 30.06.2025 розгляд справи відкладено, у зв`язку із неявкою відповідача [PERSON] 04.08.2025 оскільки відповідач, будучи належно повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки до суду і поважність цих причин суду не повідомила, відзиву на позов не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду даної справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04.08.2025, є дата складення повного судового рішення 06.08.2025. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 13 жовтня 2021 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено договір споживчого кредиту № 101719099, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 5500 грн. з встановленням відповідної відсоткової ставки, строком та порядком повернення кредиту. Договір підписано одноразовим ідентифікатором J72786, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, виданою ТзОВ «Мілоан». 29 грудня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором про надання фінансових послуг № 101719099, укладеним з відповідачем [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29-12/2021-45 до ТзОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за договором про надання фінансових послуг № 101719099, укладеним з відповідачем. 10 січня 2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Коллект центр» право вимоги за договором про надання фінансових послуг № 101719099, укладеним з відповідачем [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 до ТзОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором про надання фінансових послуг № 101719099, укладеним з відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 101719099 від 13 жовтня 2021 року заборгованість [PERSON] станом на 25.05.2025 становить 39270,00 грн, з яких 5500,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 33770, 00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Також судом встановлено, що 27 вересня 2021 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 3625498, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 3600 грн. з встановленням відповідної відсоткової ставки, строком та порядком повернення кредиту. Договір підписано одноразовим ідентифікатором U16910, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, виданою ТзОВ «Мілоан». 13 січня 2022 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором про надання фінансових послуг № 3625498, укладеним з відповідачем [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 13-01/2022-79 до ТзОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за договором про надання фінансових послуг № 3625498, укладеним з відповідачем. 10 січня 2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект центр» було укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Коллект центр» право вимоги за договором про надання фінансових послуг № 3625498 укладеним з відповідачем. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 до ТзОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором про надання фінансових послуг № 3625498, укладеним з відповідачем. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3625498 від 27 вересня 2021 року вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 21.05.2025 становить 23187,60 грн. з яких 3600,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 19310,40 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 277,00 заборгованість за комісією. Мотиви та оцінка суду Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Між сторонами виникли правовідносини щодо неналежного виконання відповідачем [PERSON] умов укладених договорів кредиту. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до норм статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ ( статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.1.2, 1.5.2, 1.6 договору кредиту №101719099 від 13.10.2021 сума кредиту становить 5500 грн, проценти за користування кредитом 550 грн, які нараховуються за ставкою 2 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п.2.3.1.2 договору кредиту передбачено, що позичальник може збільшити строк користування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує кристуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах первищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних ( базових) умовах 60 днів. Згідно з п.4.2 Договору кредиту у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення гошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 101719099 від 13 жовтня 2021 року заборгованість [PERSON] станом на 25.05.2025 становить 39270,00 грн, з яких 5500,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 18095 грн заборгованість за нарахованими процентами за п.п.1.6, 2.3.1.2 договору, 15675 грн заборгованість за нарахованими процентами за п.4.2 договору. Відповідно до п.1.2, 1.5.2, 1.6 договору кредиту №3625498 від 27.09.2021 сума кредиту становить 3600 грн, проценти за користування кредитом 950,4 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п.2.3.1.2 договору кредиту передбачено, що позичальник може збільшити строк користування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує кристуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах первищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних ( базових) умовах 60 днів. Згідно з п.4.2 Договору кредиту у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення гошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №3625498 від 27 вересня 2021 року заборгованість [PERSON] станом на 25.05.2025 становить 23187,60 грн., з яких 3600,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 11750,40 грн заборгованість за нарахованими процентами за п.п.1.6, 2.3.1.2 договору, 7560 грн заборгованість за нарахованими процентами за п.4.2 договору, 277 ,20 грн заборгованість з комісії за оформлення комісії. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦК України зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Судом встановлено, що ТОВ "Коллект центр" відповідно до укладених договорів факторингу № 29-12/2021-45 від 29.12.2021 та № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, а також договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за договорами кредиту №3625498 від 27 вересня 2021 року та № 101719099 від 13 жовтня 2021 року. За приписами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. [PERSON] , будучи вільною в укладенні вказаних кредитних договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору, була обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодилася, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Кредитні договори було укладені в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитних договорах. ТОВ «Коллект Центр» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» є обгрунтованим та підлягають до задоволення, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 39279,00 грн заборгованості за кредитним договором №101719099 від 13.10.2021 та заборгованість за кредитним договором №3625498 від 27.09.2021 в розмірі 23187,60 грн., а всього разом 62457, 60 грн Судові витрати Щодо вимог про стягнення понесених судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422, 40 грн. що підтверджено платіжною інструкцією №0524210075 від 26 травня 2025 року, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, із відповідача на користь позивача, у зв`язку із задоволенням позову слід стягнути 2422, 40 грн. судового збору. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу. Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 16000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з приписами ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивач подав тарифи на послуги ФО-П [PERSON].; договір про надання правової допомоги № 02-09/2024-6 від 02 вересня 2024 року, платіжну інструкцію №0520910004 від 09 травня 2025 року на суму 112000 грн, заявку на надання юридичної допомоги №16 від 01 квітня 2025 року; витяг з акту №4 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2025 року, згідно з яким на вивчення документів затрачено дві години вартість 4000 грн, складення позовної заяви затрачено чотири години вартість 12000 грн. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial