Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

У червні 2025 року позивач АТ\~«Харківобленерго» \~звернувся до\~суду з\~вищевказаним позовом,\~в якому\~просить \~стягнути з\~відповідача суму\~заборгованості за\~невідпрацьовані дні\~отриманого останнім\~позачергового авансу\~виданого в\~рахунок заробітної\~плати в\~розмірі 8\~799,42\~грн.\~та судові\~витрати. (Документ сформований в системі «Електронний суд» 04.06.2025). Позов обґрунтовано тим, що відповідно до наказу від 14.12.2007 № 3/1244к [PERSON] був прийнятий на посаду контролера з контролю та обліку Північного районного відділення АТ «Харківобленерго» (пізніше був переведений до Північного району з розподілу електричної енергії). Трудовий договір з Відповідачем припинено 15.01.2025 на підставі наказу від 15.01.2025 № 31к за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Підставою для припинення трудового договору стала заява Відповідача від 25.11.2024 на ім`я в.о. генерального директора АТ Харківобленерго про звільнення за власним бажанням з 15.01.2025 року. Відповідно до табелю обліку робочого часу за період з лютого 2022 по січень 2025, Відповідач у лютому 2022 відпрацював 17 днів, з 24 лютого 2022 року по момент звільнення був відсутній на роботі. Згідно з інформацією, наявною в табелі обліку робочого часу Відповідач, у день звільнення на роботу не з`явився. На адресу Відповідача було надіслано повідомлення про звільнення від 15.01.2025 № 24-71 разом з оригіналом трудової книжки, копією наказу про звільнення та повідомленням про нараховані суми працівнику. Відповідача було повідомлено, що в нього виник борг перед Позивачем у розмірі 8 799,42 грн., оскільки на день звільнення сума нарахованої заробітної плати відповідачу не була достатньою для покриття заборгованості, яка виникла за лютий 2022-січень 2025 у зв`язку із виплатою йому після введення на території України воєнного стану сум позачергового авансу в рахунок заробітної плати. Так, у період лютий 2022-січень 2025 року, Відповідач отримав у лютому 2022: сума нарахувань складалась з оплати за тарифними ставками у розмірі 7 823, 40 грн., надбавки за стаж роботи 1 017, 04 грн. та індексації зарплати у розмірі 71, 70 грн., разом нараховано 8 912, 17 грн. Сума утримання за цей місяць становила 15 166, 99 грн., що складалося з ПДФО у розмірі 1 604, 19 грн., суми заробітної плати у розмірі 4 140, 00 грн., профвнесків у розмірі 89, 12 грн., військового збору у розмірі 133, 68 грн., позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати у розмірі 9 200, 00 грн. Відповідно, заборгованість з Авансу Відповідача за лютий 2022 склала 15 166, 99 грн. 8 912, 17 грн. = 6 254, 82 грн. у березні 2022 сума Авансу склала 3 000,00 грн.. Відповідно, заборгованість Відповідача за березень 2022 склала 6 254, 82 грн. + 3 000,00 грн. = 9 254, 82 грн., з квітня 2022 по січень 2025 Відповідачу нарахування не проводились у зв`язку з відсутністю його на роботі. Залишок заборгованості складав 9 254, 82 грн. У січні 2025 Відповідача було звільнено із займаної посади на виконання ст. 116 КЗпП та повідомлено Відповідача про всі належні йому виплати при звільненні, а також про суму наявного боргу перед Позивачем. Відповідно, заборгованість Відповідача з Авансу 8 799, 42 грн. з урахуванням всіх належних виплат при звільненні. Так, згідно з Повідомленням про нараховані суми працівнику при звільненні від 15.01.2025, борг Відповідача з Авансу складав 8 799, 42 грн. Крім того, 20.02.2025 на адресу Відповідача було надіслано вимогу про сплату зазначеної вище суми боргу. Однак вимоги Позивача залишилися без задоволення та заборгованість Відповідачем на момент подання позовної заяви не була погашена. Позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати не є заробітною платою, оскільки він був виплачений не за трудовим договором та не на підставі умов визначених колективним договором (поза визначені п. 2.17 Колективного договору АТ "Харківобленерго" на 2021-2022 роки порядку та строки) та не є винагородою за виконану роботу, а також не є жодним з видів компенсаційних виплат. У зв`язку із вищевикладеним позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати підлягає стягненню з Відповідача на підставі\~ст. 1212 ЦК України. Ухвалою суду від 06.06.2025, позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 11.06.2025 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не подав. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що відповідно до\~наказу від\~14.12.2007\~№ 3/1244к\~ [PERSON] \~був прийнятий\~на посаду\~контролера з\~контролю та\~обліку Північного\~районного відділення\~АТ «Харківобленерго та згідно копії витягу з наказу №188 від 03.02.2021 [PERSON] з 03.02.2021 був переведений до Північного району електричних мереж АТ «Харківобленерго» м.Харків. Згідно наказу №31-к від 15.01.2025 про припинення трудового договору (контракту), відповідача [PERSON] з 15.01.2025 звільнено за власним бажанням ст.38 КЗпП України, на підставі заяви Відповідача від 25.11.2024 на ім`я в.о. генерального директора АТ Харківобленерго про звільнення за власним бажанням з 15.01.2025 року. Згідно копії повідомлення про нараховані суми працівнику при звільненні, згідно\~ст. 116 КЗпП України, [PERSON] (зв.15.01.2025) нараховано податок на дохід фіз. осіб\~196,06 грн, утримання профвнесків\~26,03 грн, утримання військового збору\~130,16 грн, відрахування у рахунок погашення, 455,40 грн., видача на руки\~1 795,58 грн, борг з авансу\~9254,82 грн, залишок боргу з авансу\~8\~799,42грн. Надано до суду і обґрунтований розрахунок суми, що стягується, з якого вбачається, що сума позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати за період лютий 2022-січень 2025 складає 8\~799,42грн. На підтвердження вказаних обставин, позивачем надано: - копії платіжних доручень зі списками щодо перерахування заробітної плати за періоди: лютий 2022 року (а.с.30-31), березень 2022 року (а.с.32-35), з яких вбачається нарахування та виплата [PERSON] грошових коштів. Надано і копію платіжного доручення №658 від 15.01.2025 року з відповідним списком щодо перерахування [PERSON] остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 1795,58 грн (а.с.35 зворотній бік 36); - копію табелю обліку робочого часу (а.с.25,48); - копію лист-вимоги, адресованого відповідачу позивачем за №17-47 від 19.02.2025 року (а.с.11) про необхідність сплати грошових коштів, та докази направлення вказаного листа (а.с.11); - копії наказів «Про організацію виплати працівникам товариства» №312 від 25.02.2022 року (а.с.50), №317 від 31.03.2022 року (а.с.51 зворотній бік), №167ос від 21.04.2022 року (а.с.52) вирішено здійснити позачергову виплату авансу а рахунок майбутньої заробітної плати на карткові рахунки працівників; - копії наказів «Про організацію відрахувань із заробітної плати працівників» №316 від 15.03.2022 року (а.с. 50 зворотній бік - 51) та про внесення змін до наказу «Про організацію відрахувань із заробітної плати працівників» №336 від 06.06.2022 року (а.с.53), №319 від 21.01.2022 року (а.с.52 зворотній бік), згідно яких організованого інвентаризацію розрахунків з метою погашення заборгованості працівників по заробітній платі, що виникла внаслідок позачергової виплати авансу; - копію колективного договору АТ «Харківобленерго» на 2021-2022 роки, прийнятий конференцією трудового колективу 25.03.2021 року (а.с.12), в якій позивачем виділено п.2.17\~«заробітна плата виплачується працівникам регулярно, не рідше двох разів на місяць…. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається відповідно до складених табелів обліку робочого часу за період з 1 по 15 число робочого місяця, але не менше оплати за фактично відпрацьований час в періоді з 1 по 15 число місяця з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника». Право на працю, закріплене у\~статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 1 ст.\~3\~та ст.\~4 КЗпП України\~трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з\~КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Положеннями\~статті 116 КЗпП України\~визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 2 ст.127 КЗпП України\~відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми. Тлумачення положень вказаної норми дає підстави дійти висновку, що відрахування із заробітної плати працівника для покриття ним заборгованості підприємству, де він працює, можуть провадитися за наказом (розпорядженням) власника підприємства або уповноваженого ним органу. Отже, видача відповідного наказу є правом власника підприємства. Для покриття заборгованості, в тому числі відповідачем, перед підприємством АТ «Харківобленерго» було видано накази №319 від 21.04.2022 року, №336 від 06.06.2022 року, однак через відсутність відповідача на роботі покриття заборгованості за вказаними сумами авансу, виданого в рахунок заробітної плати, не відбулось. Щодо правової природи позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати судова колегія зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату прані», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структура заробітної плати визначена у ст. 2 цього Закону, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додатковою заробітною платою є винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. З вищенаведеного вбачається, що заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Умови оплати праці в АТ «Харківобленерго» визначені у Колективному договорі, п. 2.17 якого встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно, не рідше двох разів на місяць: 22 числа за першу половину місяця, та 7 числа наступного місяця (остаточний розрахунок) за другу половину місяця; розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається відповідно до складених табелів обліку робочого часу за період з 1 по 15 число робочого місяця, але не менше оплати за фактично відпрацьований час в період з 1 по 15 число місяця з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Таким чином, відповідачу були сплачені позачергові аванси, видані в рахунок заробітної плати, яку відповідачем не було відпрацьовано, та не було повернуто. Позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати, не є заробітною платою, оскільки він був виплачений не за трудовим договором та не на підставі умов, визначених колективним договором (поза визначені п. 2.17 Колективного договору АТ «Харківобленерго» на 2021-2022 роки порядку та строки) та не є винагородою за виконану роботу, а також не є жодним з видів компенсаційних виплат. Враховуючи зазначене, позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати, підлягає стягненню з відповідача, оскілки особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Таким чином, оскільки відповідачем було отримано вищезазначену суму авансу, виданого в рахунок заробітної плати, які не були ним повністю погашені чи відпрацьовані, такі грошові кошти вважаються безпідставно набутими. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.76ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у відповідача виникла заборгованість перед АТ «Харківобленерго» за невідпрацьовані дні отриманого ним позачергового авансу в рахунок заробітної плати в розмірі 8\~799,42 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1\~статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved