Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 22.09.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №154872325. Відповідно до цього договору [PERSON] отримав від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» кредит у сумі 6 500 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 6500 грн. 22.09.2023 на банківську картку № [NUMBER] . 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Відповідно до реєстру прав вимоги №257 від 07.11.2023 за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №19/1224-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 19.12.2024 до Договору факторингу №19/1224-01 укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», до ТОВ «ФК «Онлай Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №154872325. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу №29/05/25/Е. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № б/н від 29.05.2025 до Договору факторингу №29/05/25/Е укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №154872325. ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30882,80 грн, з яких: 6 500 грн - сума заборгованості по кредиту; 24382,80 грн - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути із відповідача та стягнути судові витрати. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.06.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» не з`явився, однак у позовній заяві просив судові засідання у даній справі проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини: Судом встановлено, що 22.09.2023 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №154872325. Відповідно до п.2.1 Договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 6500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансовогго кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю ««Манівео Швидка Фінансова Допомога». Відповідно до п.2.3 Договору кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 6500 грн 00 коп. 22.09.2023 (що є датою надання Кредиту). Відповідно до п.3.1 позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 10 (десять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Відповідно до п.8.3.1 Договору за період від дати видачі кредиту до 02.10.2023 проценти нараховуться за процентною ставкою 748,25 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,05 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно п. 7.3 Договору кінцева дата повернення кредиту - 22.10.2028. Крім того, в матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору №154872325 від 22.09.2023, який підписаний відповідачем [PERSON] 22.09.2023 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 7897, який містить відомості про основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту аналогічні тим, які узгоджені сторонами у Договорі кредитної лінії №15487235 від 22.09.2023. Як вбачається з довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] 22.09.2023 на номер телефону [NUMBER] було відправлено одноразовий ідентифікатор HGXJ-7897. На підтвердження факту отримання відповідачем коштів за вказаним кредитним договором у сумі, зазначеній в позовній заяві, позивач надав копію платіжного доручення від 22.09.2023 року на суму 6500 грн. Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором №154872325 заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за цим договором станом на 05.06.2025 року складає 30882,80 грн, з яких: простроченої заборгованості за сумою кредиту 6500 грн; простроченої заборгованості за процентами 24382,80 грн (а. с. 29). З відповіді АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-6001 від 23.06.2025 на запит суду та виписки з особового рахунку відповідача вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 22.092023 здійснено переказ коштів на суму 6 500 грн, а також з відповіді банку вбачається, що в анкетних даних [PERSON] зазначені номери телефонів: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу Відповідно до реєстру прав вимоги №257 від 07.11.2023 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №154872325. 19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №19/1224-01. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 19.12.2024 до Договору факторингу №19/1224-01 укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», до ТОВ «ФК «Онлай Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №154872325. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу №29/05/25/Е. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 29.05.2025 до Договору факторингу №29/05/25/Е укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №154872325. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу №29/05/25/Е, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №154872325. ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30 882,80 грн, з яких: 6 500 грн - сума заборгованості по кредиту; 24382,80 грн - сума заборгованості за відсотками. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «ФК «Ейс» має право вимоги до [PERSON] на підставі укладеного Договору факторингу №29/05/25/Е від 29.05.2025. Розрахунки заборгованості та виписка з особового рахунку за кредитним договором №154872325 надані суду позивачем, є належними та допустимими доказами стосовно розміру заборгованості за кредитним договором. Відповідачем такий розмір не оспорюється. Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №154872325 в розмірі 30882,80 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «Ейс» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 30882,80 грн, підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. необхідно зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року; копію Додаткової угоди № 25770849244 до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року; Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та не співмірними є витрати на правничу допомогу наведені в Акті приймання передачі наданих послуг від 05.06.2025, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу. З врахування наведеного та вимог ч. 2 ст. 141, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Також, в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved