Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

У травні 2025 року представник позивачів адвокат Яловський Олександр Васильович, представляючи інтереси позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , законного представника малолітніх [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР в ред. 1963 р. зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належав його учасникам: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] помер [PERSON] (старший). Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із фактично належної йому як члену колгоспного двору 1/3 частини вищевказаного житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами. Спадщину після його смерті прийняли його дружина [PERSON] , його дочка [PERSON] , його син [PERSON] та син [PERSON] (молодший). Спадкова справа до майна [PERSON] (старшого) не заводилася. [INFO] загинув [PERSON] (молодший). Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із фактично належної йому 1/12 частини вищевказаного житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами. Спадщину після його смерті прийняли його мати [PERSON] , його малолітня дочка [PERSON] , його малолітній син [PERSON] . Спадкова справа до майна [PERSON] (молодшого) не заводилася. У березні 2025 року позивачі зверталися до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після померлих, але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Саме тому представник позивачів просив визнати за: - [PERSON] право власності на 1/12 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; - [PERSON] право власності на 1/36 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] ; - [PERSON] право власності на 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; - [PERSON] право власності на 1/12 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; - [PERSON] право власності на 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; - [PERSON] право власності на 1/12 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; - [PERSON] право власності на 1/36 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; - [PERSON] право власності на 1/36 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 05 травня 2025 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 30 липня 2025 року. Ухвалою суду від 30 липня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 18 серпня 2025 року. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , законний представник малолітніх [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та їх представник адвокат Яловський О.В. не з`явилися, але [PERSON] подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивачів (а. с. 52). Представник відповідача Носівської ТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання надіслала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 56). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ установлено,\~\~ що\~\~ домогосподарство\~ [ADDRESS] згідно із записами погосподарської книги за 1991-1995 роки № 9/2, особовий рахунок № [NUMBER] відноситься до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року зареєстрованими в ньому значаться [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 663/10-11-К/01.2025 від 31 січня 2025 року (а. с. 15, на звороті). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. Отже, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] в с. Володькова Дівиця Ніжинського району Чернігівської області помер [PERSON] (батько), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 19). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . На день своєї смерті [PERSON] (батько) був зареєстрований по [ADDRESS] . На день смерті разом з ним були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (син), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 56/1 від 21 січня 2025 року (а. с. 19, на звороті). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] (батько) за життя заповіту не складав, що підтверджується\~\~ інформаційною\~\~ довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 51). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.\~ Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] \~\~\~ (батька), що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 20). [PERSON] (син) є сином померлого [PERSON] (батька), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 20, на звороті). [PERSON] є сином померлого [PERSON] (батька), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 22). [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] (батька), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 21, на звороті). Отже, вони четверо є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу за № 238/2024, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового\~\~ реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 50). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після його смерті прийняли в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] , яка є дружиною померлого, [PERSON] , який був сином померлого, [PERSON] , який є сином померлого, [PERSON] , яка є дочкою померлого, оскільки проживали разом із померлим на час відкриття спадщини та не відмовилися від її прийняття в установлений законодавством шестимісячний строк (а. с. 48-49). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] , [PERSON] (син), [PERSON] , [PERSON] фактично успадкували після\~\~\~\~ смерті\~\~ [PERSON] , який помер [INFO] , по 1/12 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але юридично не оформили своїх спадкових прав. [INFO] у м. Часів Яр Бахмутського району Донецької області помер [PERSON] (син), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 22). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/12 частини житлового будинку\~ з\~\~\~ господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яку він фактично успадкував після смерті свого батька, але на яку не оформив юридично своїх спадкових прав. На день своєї смерті [PERSON] (син) був зареєстрований по [ADDRESS] . На день смерті разом з ним були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 57/1 від 21 січня 2025 року (а. с. 22, на звороті). [PERSON] (син) за життя заповіту не складав, що підтверджується\~\~\~\~\~ інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 61). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.\~ [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] (сина), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 20, на звороті). [PERSON] , [INFO] , є малолітнім сином померлого [PERSON] (сина), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 24). [PERSON] , [INFO] , є малолітньою дочкою померлого [PERSON] (сина), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 24, на звороті). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] (а. с. 24 та 24, на звороті). Отже, вона є законним представником малолітніх [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Судом встановлено, що Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 60). Отже, [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] (сина), оскільки проживала разом з ним на час відкриття спадщини та не відмовилася від її прийняття у встановлений законодавством строк. Крім того, малолітні діти померлого [PERSON] [PERSON] , [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після його смерті в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Отже, [PERSON] , малолітній [PERSON] , малолітня [PERSON] фактично успадкували після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , по 1/36 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , зверталися до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після померлих [PERSON] (батька) та [PERSON] (сина) на житловий будинок [ADDRESS] . Нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначене майно у зв`язку з тим, що будинок належав до типу колгоспного двору, а з введенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, у спадкоємця відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою державного нотаріуса Киреєвої Л.М. № 162/02-31 від 11 березня 2025 року (а. с. 25-26). Окрім того, судом установлено, що [PERSON] зверталася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Макіївської сільської ради Чернігівської області Походні С.М. з метою реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, їй було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, оскільки відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (у ред. 1963 р.) зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав колишньому колгоспному двору, а реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна як колгоспний двір законодавством не передбачена, що підтверджується копією рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78489984 від 21 квітня 2025 року (а. с. 27-28). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали\~\~\~ справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 49,0 кв. м, житлова площа 20,8 кв. м (а. с. 16-18). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачі\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] сплатили судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату АТ «ПУМБ» № BA6U-TMLU-RRKE від 01 травня 2025 року (а. с. 4). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачам з державного бюджету у рівних частинах 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved