Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить позбавити останнього батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.12.2016 між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, який вони зареєстрували у Шевченківському районному у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1704. У позові вказується, що заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 25.05.2020, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зазначається, що за час шлюбу у подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та на даний час проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебуває на повному утриманні матері [PERSON] . Зі слів позивача, батько дитини [PERSON] грошей на утримання та потреби дитини не дає та участі у вихованні, оздоровленні не приймає. Як стверджується у позові, за характеристикою з місця роботи позивач зарекомендувала себе як відповідальний та сумлінний працівник з високими моральними якостями, має необхідну професійну підготовку та навички. В колективі характеризується як комунікабельна та доброзичлива особа, до якої не застосовувались жодні дисциплінарні стягнення. Звертається увага на те, що син, [PERSON] , 2017 року народження, навчається у 2-В клас загальноосвітньої школи, де характеризується позитивно. Згідно з характеристикою навчального закладу, хлопчик проявляє себе як старанний та працелюбний учень, має достатній рівень розвитку та успішності для свого віку. [PERSON] товариський, скромний та розсудливий, сумлінно ставиться до виконання доручень. Зазначається що протягом усього часу саме мати приділяє належну увагу вихованню сина, підтримує постійний зв`язок із класним керівником та забезпечує необхідний контроль за навчанням дитини. При цьому, батько жодним чином не цікавиться успіхами сина у навчанні, не бере участі в його вихованні та розвитку, що негативно впливає на формування особистості дитини. Зауважується, що позивачка забезпечує дитину належними житловими умовами, підтверджується договором оренди житлового приміщення, де вона проживає разом із сином. У позові наголошується, що відповідач не цікавиться розвитком, станом здоров`ям сина, не дбає про його інтереси. Також вказується, що 26.07.2022 між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, який вони зареєстрували у Подільському відділу державно реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києві, актовий запис № 889. Акцентується, що у [PERSON] та [PERSON] склались гарні відносини, [PERSON] любить хлопчика, проводить з ним багато вільного часу. [PERSON] називає [PERSON] татом. Відзив на позовну заяву не надійшов. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено розглядати справу за правилами загального провадження. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 23.01.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Учасники провадження у судове засідання 11.08.2025 не з`явились, повідомлялися належним чином. На адресу суду надійшла письмова заява від сторони позивача, про розгляд справи у її відсутності. Також у заявах поданих третьою особою Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, ставиться питання про розгляд справи у відсутність її представника. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті у судовому засіданні без участі учасників судового процесу. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Судом встановлено, що за час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.05.2017). Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 25.05.2020 у справі № 661/5979/19, провадження № 2/661/262/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13.12.2016 Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1704, - розірвано. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 20.01.2022 у справі № 661/4553/21, вирішено: стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця Узбекистану, на користь [PERSON] аліменти на утримання не повнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки про доходи від 12.09.2024 № 245 [PERSON] з березня 2024 по серпень 2024 нараховано заробітну плату в сумі 104 644, 90 гривень. В матеріалах справи наявний договір оренди від 27.10.2022, укладений між [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар), відповідно до якого орендар прийняла в оплатне користування нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Зареєстроване місце проживання дитини: [ADDRESS] та від 02.11.2022 фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи [ADDRESS] Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 889. В матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.08.2025 № 106-8508, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , в якому викладено, зокрема, наступне: «У Подільській районній в місті Києві державній адміністрації, як органу опіки та піклування розглянуто матеріали цивільної справи № 758/14160/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Служба), яку розглядає Подільський районний суд міста Києва (далі - Суд). З метою надання до Суду письмового висновку органу опіки та піклування, відповідно до частин 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України, Службою проведена відповідна робота, за результатами якої встановлено, що від спільного шлюбу (з 2016 по 2020) народився [INFO] син [PERSON] . Батьки дитини разом не проживають. Мати має нову сім`ю - 26.07.2022 уклала шлюб з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва). [PERSON] проживає разом з матір`ю та вітчимом в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Для проживання дитини матір`ю та вітчимом створені належні умови. Квартира облаштована необхідними меблями, побутовою технікою, речами повсякденного користування. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі. Малолітній проживає в окремій кімнаті, в якій наявне місце для сну та відпочинку, шафа для одягу, робочий стіл для виконання домашніх завдань (акт обстеження умов проживання від 05.02.2025). Зареєстроване місце проживання дитини: [ADDRESS] (довідки від 02.11.2022 № 3007-7501403811 та від 02.11.2022 № 3007-7501403810 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, виданих Управлінням соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації). У дитини склалися гарні відносини з теперішнім чоловіком матері, хлопчик називає його татом. Відповідно до характеристики від 16.09.2024 [PERSON] навчається в ліцеї № 34 імені [PERSON] в 2 класі з вересня 2024. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, має постійний зв`язок з класним керівником (довідка від 16.09.2024 № 01-33/252, видана ліцеєм № 34 імені Віктора Максименка Подільського району міста Києва). [PERSON] без участі батька [PERSON] виховує та утримує дитину. В позовній заяві зазначила, що батько дитини грошей на утримання сина не дає, участі у вихованні та оздоровленні не приймає та не вчиняє жодних дій, спрямованих на виконання батьківського обов`язку. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 20.01.2022 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Мати працює в товаристві з обмеженою, відповідальністю «ДЦ УКРАЇНА» з серпня 2023 на посаді адміністратора магазину. Батько [PERSON] є громадянином Республіки Узбекистан, з останнього відомого місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] знятий з реєстрації 28.02.2019. На теперішній час адреса проживання, контактні номери телефонів та інші засоби зв`язку батька невідомі. Відібрати прояснення не має можливості. На засіданні Комісій 26.03.2025 та від 12.06.2025 була присутня [PERSON] , якій було рекомендовано вжити відповідних заходів для розшуку батька. На засідання Комісії 06.08.2025 були запрошені [PERSON] та [PERSON] . Останній на засідання не з`явився. Про місце, дату та час проведення Комісії був повідомлений належним чином - надіслано на адресу реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] , рекомендованим листом Укрпоштою запрошення від 31.07.2025 за вихідним № 106/58-2147 (трекінговий № 0200500045360). [PERSON] на засіданні Комісії повідомила, що батько [PERSON] вихованням та утриманням не займається та не піклується про здоров`я, навчання, фізичний та духовний розвиток хлопчика. Мати з метою збору доказів та розшуку [PERSON] шляхом подання адвокатських запитів звернулася до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 09.07.2025 № 36, до Державної прикордонної служби України від 09.07.2025 № 35, до Подільського управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києві від 09.07.2025 № 36. Станом на сьогодні розшукати та встановити місце знаходження [PERSON] матері дитини не вдалося. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини 8 статті 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами 2,4 статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. [PERSON] самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків по вихованню дитини, що виражається в його бездіяльності щодо налагодженню психоемоційного зв`язку з сином та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками. В постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21) зазначено, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. В постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) було висловлено правову позицію про те, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої сина не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 Сімейного кодексу України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Враховуючи зазначене вище, відповідно до статей 19, 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, проаналізувавши зібрані матеріали, заслухавши матір, думку членів комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (протокол від 06.08.2025 № 16), діючи в межах чинного законодавства України та в інтересах дитини, вирішили - вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] .» Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України /далі - СК України/). Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 127/34145/21 (провадження № 61-10347св22): «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58)». У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21) вказано, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Наявність заборгованості зі сплати аліментів не є підставою для позбавлення особи батьківських прав (див. постанови Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 466/9380/17, провадження № 61-2175св20, від 02.06.2022 у справі №754/15490/18, провадження № 61-7195св20). У рішенні від 30.06.2020 у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ зазначив, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У цій справі ЄСПЛ звернув увагу на те, що заявник міг і повинен був усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з його сином, зокрема, враховуючи юний вік останнього в той час, коли їх контакт припинився, може призвести лише до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від нього (§ 52). Саме бездіяльність заявника призвела до розриву зв`язків між ним і його сином і підштовхнула результат справи проти нього. Очевидно, що позбавлення заявника батьківських прав не більше ніж анулювало юридичний зв`язок між заявником і його сином. Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин протягом семи років, що передували цьому рішенню, не можна сказати, що воно негативно вплинуло на ці відносини (§ 54). Існуючі сімейні зв`язки між подружжям і дітьми, про яких вони фактично піклуються, зумовлюють захист відповідно до Конвенції. Більш того, якщо минув значний проміжок часу з того моменту, як дитина жила разом зі своїми біологічними батьками, то інтерес цієї дитини в тому, щоб його de facto сімейна ситуація знову не змінилася, може домінувати над інтересами батьків, щоб їх сім`я возз`єдналася (§ 55). Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, пункти 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). У постанові від 04.04.2024р у справі № 553/449/20, провадження № 61-2701св24, Верховний Суд вказав, що «…сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини». За змістом ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.08.2025 № 106-8508, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] . Такий висновок є докладно обґрунтованим, обставин, які б могли свідчити про те, що такий висновок суперечить інтересам дитини судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували факт того, що відповідач цікавиться життям сина [PERSON] , морально та матеріально підтримує його, бере участь у його фізичному, культурному та духовному розвитку, бажає спілкуватись та бачитись з ним, не втратив інтересу до нього, до участі у його вихованні та має намір і вчиняє дії для відновлення з ним відносин. Наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено, що відповідач не проявляє до дитини батьківської турботи та любові, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про бажання відповідача брати участь у вихованні та розвитку дитини, відповідач не надав. Таким чином, із встановлених обставин вбачається, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню сина. Отже, у справі, що є предметом розгляду, суд встановив наявність передбачених ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] ( [INFO] ), батьківських прав відносно [PERSON] ( [INFO] ). Будь-яких обставин, які б об`єктивно перешкоджали [PERSON] спілкуватися та здійснювати батьківські обов`язки щодо дитини, суду не повідомлено та відповідно судом не встановлено. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що змінити поведінку [PERSON] , як батька [PERSON] , у кращий бік не уявляється можливим. З огляду на встановлені в даній конкретній справі обставини, діючи в найкращих інтересах дитини, з огляду на свідому, винну поведінку батька, в т.ч. байдужість до розгляду даної справи, а також те, що змінити поведінку батька у кращу сторону не уявляється можливим, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову про позбавлення батьківських прав, за наявності вказаних виключних обставин. Згідно з ч. 1 ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись з позовом у даній справі позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1 211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 01.03.2024 (а.с. 31). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 211,20 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви.

Outcome: approved