Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

19.03.2025\~року позивачі\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~звернулися до\~суду з\~позовом та\~просять постановити\~судове рішення,\~яким визнати\~за ними\~право власності\~за кожною\~по 1/2\~частки на\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями і\~дворовими спорудами,\~розташований по\~ [ADDRESS] ,\~як за\~спадкоємцями після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] . При цьому вони посилаються те, що [PERSON] належав вищезазначений будинок (1/2 - як члену колгоспного двору + 1/2 - як спадкоємець після смерті дружини [PERSON] ). [INFO] померла матір позивачів [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на належне майно, зокрема, на 1/2 частку житлового будинку, яка належала їй як члену колгоспного двору, розташованого за вищезазначеною адресою; земельна ділянка площею 1,68 га, яка розташована на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області; майновий сертифікат на право на пайовий фонд майна СВК «Кубей» серії ОД УП №815. Спадкоємцем [PERSON] є її чоловік [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем на час її смерті, але не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , та після його смерті відкрилась спадщина на належне майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивачі своєчасно прийняли спадщину після смерті спадкодавця, але при житті спадщина не була оформлена за спадкодавцем, тому коли позивач звернувся до державного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, йому було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, тому позивач звертається до суду з цім позовом. Ухвалою судді Раца В.А. від 25.03.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Також ухвалою витребувано з архіву копію спадкової справи №18/2019 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 13.05.2025 року було витребувано з архіву копію спадкової справи №396/05 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися. У судове засідання представник позивачів [PERSON] , яка здійснює свої повноваження на підставі довіреностей від 20.08.2024 року та 14.03.2025 року, що посвідчені начальником Ізмаїльсько-Арцизького відділу надання безоплатної правничої допомоги. В позовній заяві просить розглядати справу у відсутності представника позивача. Відповідач Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області в особі т.в.о.голови Арабаджи М. надав 01.04.2025 року шляхом формування в системі «Електронний суд», заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позов визнав у повному обсязі (а.с.64). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 14 квітня 1991 року відносився до суспільної групи "колгоспний двір", до складу якого входили (були зареєстровані та проживали) [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою №03-01-11/618, виданою 27.11.2024 року секретарем виконавчого комітету Кубейської сільської ради Бальжик Т. на підставі записів в погосподарській книзі №8, особистий рахунок № [NUMBER] (а.с.25). Згідно вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до змісту Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Відповідно до ст.ст. 120,123 ЦК УРСР (ред. 1963 р.), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Виходячи з вимог ст.ст. 120,123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спільне будинковолодіння) мали [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, по 1/2 кожний. Щодо визнання права власності в порядку спадкування. Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 12 лютого 2004 року виконавчим комітетом Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області на підставі актового запису про смерть №13 від 12.02.2004 року,\~ [PERSON] , померла [INFO] (а.с.91). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, в тому числі на 1/2 частину у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] ,який прийняв спадщину фактом спільного проживання з померлим за однією адресою, що відповідає вимогам ст. 1268 ЦК України та підтверджується наступними доказами: - довідкою про склад сім`ї за вих.№03-01-11/616, яка видана 27.11.2024 року секретарем виконавчого комітету Кубейської сільської ради Бальжик Т., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу її сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входив чоловік [PERSON] (а.с.27); - матеріалами спадкової справи №396/05, заведеною державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори (вже після смерті матері позивачів), з якої вбачається, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 1,68 га у межах згідно планом розташованої на території Червоноармійської сільської ради на підставі Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 №499258, згодом кадастровий номер 5121487000:01:002:0066 та на майновий сертифікат на право на пайовий фонд майна СВК «Кубей» с. Червоноармійське, Болградського району та отримав на це майно свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за №3330. (а.с.88-100). Тобто після смерті [PERSON] спадщину прийняв чоловік [PERSON] який не оформив за собою прав на спадщину, загальна частка [PERSON] в житловому будинку склала 1/2 частини. В подальшому, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 29 серпня 2018 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису про смерть №600 від 29.08.2018 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на вищезазначений житловий будинок. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON] та [PERSON] , які звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується наступними доказами: - свідоцтвом про народження [PERSON] , яке видане 06 грудня 1959 року в с. Червоноармійське, Болградського району, Одеської області, на підставі актового запису №170 року від 06.12.1959, відповідно до якого її батьком вказаний [PERSON] , а мати [PERSON] (а.с.13). Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 18.10.2022 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] і залишила прізвище « [PERSON] » (а.с.21); - повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00048915499, що сформований 23 січня 2025 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), з якого вбачається, [PERSON] зареєстрована на підставі актового запису № 10 від 13.02.1970, відповідно до якого її батьком вказаний [PERSON] , а мати [PERSON] (а.с.18-20); - свідоцтвом про зміну імені [PERSON] , яке видане 21.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №30 від 21.12.2006 року, відповідно до якого було змінено ім`я та прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 15); - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане 21 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та після його реєстрації дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.16); - свідоцтвом про зміну імені [PERSON] , яке видане 23.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №31 від 23.09.2010 року, відповідно до якого ім`я та прізвище « [PERSON] » було замінено на ім`я та прізвище « [PERSON] » (а.с. 17); - матеріалами спадкової справи №18/20 щодо майна [PERSON] заведено 30.01.2019 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. (а.с.67-81), відповідно до яких спадкоємці [PERSON] та [PERSON] 30.01.2019 року звернулися до приватного нотаріуса із заявами №44, №45 про прийняття спадщини за законом (а.с. 68-69). Свідоцтва про право на спадщину за законом видано не було. 08.11.2024 року спадкоємці звернулися до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 1,6781 га, що розташована на території Кубейської сільської ради Болградського району Олеської області, кадастровий номер 5121487000:01:002:0066 та отримали на це майно свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за №1574, №1575. (а.с.76-79). Тобто діти [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька, але не оформили спадкових прав. Уся спадкова маса розподіляється між спадкоємцями на загальних засадах, а саме порівну, за кожною по 1/2 частині. Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність цієї частки в житловому будинку спадкодавцю (а.с.80). Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У ст. 1278 ЦК України визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Досліджені матеріали справи, відповідають встановленим нормам законодавства, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved