Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

У березні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що 15.07.2019 року між Акціонерним товариством «РВС Банк» та [PERSON] було підписано Заяву-Договір № 0035613 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Зі змісту вищевказаної Заяви-Договору № 0035613 від 15.07.2019 року вбачається, що відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору. З умовами Договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору. Згідно Заяви-Договору № 0035613 від 15.07.2019 року відповідачу [PERSON] надано споживний кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 10\~256,41 гривень, строк дії кредиту - 24 місяці, процентна ставка\~18 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту - 2,5 % від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 3 % від суми наданого кредиту. Перерахування коштів відповідачу підтверджується меморіальним ордером №4445 від 15.07.2019р. 05.03.2020 року між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено Договір про відступлення права вимоги №05/03/2020-1, відповідно до умов якого первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор - ТОВ «ФК «Паріс» приймає (набуває) права вимоги АТ «РВС Банк» за кредитними договорами, зазначеними у Додатку №1 до договору. Відповідно до Додатку № 1 до вищевказаного договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС Банк» відступило на користь позивача право вимоги до відповідача [PERSON] за Заявою-Договором № 0035613 від 15.07.2019 на загальну суму 15\~937,81 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~10\~256,41грн.; заборгованість за процентами\~1\~199,88 грн.; заборгованість за комісією\~2\~461,52 грн., заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 2020,00 грн. З наданого позивачем розрахунку видно, що у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] договірних зобов`язань за Заявою-Договором№ 0035613 від 15.07.2019, станом на 11.03.2024 в останнього утворилася заборгованість у розмірі 15\~937,81 грн., що складається з заборгованість за тілом кредиту\~10\~256,41грн.; заборгованість за процентами\~1\~199,88 грн.; заборгованість за комісією\~2\~461,52 грн., заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 2020,00 грн. З метою досудового врегулювання спору, 09 квітня 2020 року ТОВ «ФК «Паріс» направляло на адресу відповідача вимогу про усунення порушення кредитного договору за № 744/5 від 03.04.2020 року, в якій просило погасити наявну заборгованість, яка залищилась без задоволення. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованість в сумі 19 909,57 грн., що складається з 10 256,41 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1 199,88 грн. - заборгованість за процентами; 2 461,52 грн. - заборгованість за комісією; 2 020,00 грн. - пеня,; 943,40 грн.-3% річних за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020р. по 23.02.2023р.; 3 028,36 грн.- інфляційні втрати за період 05.03.2020р. по 23.02.2023р. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.03.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість від представника позивача надійшла заява, в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Ухвалу про відкриття провадження по справі, позовну заяву з додатками відповідачу направлено на адресу зареєстрованого проживання. Конверти повертались з відміткою «за закінченням терміну зберігання, адресат відсутній», що відповідно до\~ст.128 ЦПК України\~є належним повідомленням. Також виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Письмового відзиву, заперечень, клопотань до суду не подавалось, причини неможливості їх подати суду також не повідомлено. Відповідно до положень ч. 8ст. 178\~ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2передбачено, що відповідно до статей55,124\~Конституції України та статті 3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно дост. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 15.07.2019р. відповідачем було підписано заяву-договір № 0035613 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі по тексту публічна пропозиція) з додатком № . За умовами заяви-договору відповідачеві було надано споживчий кредит (надалі по тексту - кредит), шляхом перерахування на картковий рахунок 10 256,41, строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка, % річних 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого кредиту . 05.03.2020 року між АТ «РВС БАНК» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги №05/03/2020-1. Відповідно до п. п. 1.1, 3.1 договору про відступлення права вимоги №№05/03/2020-1 від 05.03.2020 року, первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами зазначеними в додатку №1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками. Права вимоги за кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-договором № 0035613 від 15.07.2019р., на загальну суму 15 937,81 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту 10 256,41 грн.; - заборгованість за процентами 1 199,88 грн.; - заборгованість за комісією 2 461,52 грн.; - заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 2020,00 грн. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 15 937,81 грн позивачем на підставі ч. 2 ст.\~625\~ЦК України та п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції нараховано: 943,40 грн.-3% річних за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020р. по 23.02.2023р.; 3 028,36 грн.- інфляційні втрати за період 05.03.2020р. по 23.02.2023р. 09 квітня 2020 року ТОВ «ФК «Паріс» направляло на адресу відповідача вимогу про усунення порушення кредитного договору за № 744/5 від 03.04.2020 року, в якій просило погасити наявну заборгованість, яка залищилась без задоволення. Відповідно до ч. 1, 2ст. 207 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Уст. 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). За нормою п.1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, ТОВ «ФК «Паріс» набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до відповідача щодо погашення наявної у нього заборгованості, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Згідно зі ст.526,530,610, ч. 1 ст.612ЦК Українизобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 цього Кодексупозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями п. 4 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно з ч. 5 ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року в справі № 202/5330/19 зазначено, що в кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачено в заяві-договорі 0035613 від 15.07.2019 про надання банківської послуги, а також у додатку № 1 до заяви-договору 0035613 від 15.07.2019. Розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування становить 3 % від суми наданого кредиту. Разом з цим ні в заяві-договорі № 0035613 від 15.07.2019 про надання банківської послуги, ні в додатку № 1 до такої заяви не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). За таких обставинположення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 с. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. За таких обставин, ураховуючи, що пункти договору про нарахування разової комісії при видачі кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту є нікчемними, нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставним та вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Відтак,\~позивачем доведено\~частково загальний\~розмір заборгованості\~у сумі\~13\~476,29\~ грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~10\~256,41грн.; заборгованість за процентами\~1\~199,88 грн., заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 2020,00 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат слід зазначити таке. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із п. 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи, що основна сума заборгованості за договором судом зменшена до 13 476,29 грн. а тому стягненню підлягають інфляційні витрати у розмірі 2\~560,65 грн, та 3 % річних у розмірі 797,69 грн за період з 05.03.2020р. по 23.02.2022р. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 16 834,63 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 84 % (16 834,63/(19 909,57/100)), у зв`язку з чим з відповідача на користь банку слід стягнути судові витрати у розмірі 2543,52 грн. ((3028,00 / 100) х 84%). На підставі викладеного та

Outcome: partial