Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

У червні 2025 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.10.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1463-8377. Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах:\~сума кредиту\~7800,00 грн;\~строк кредитування\~365 днів;\~базовий період\~14 днів;\~комісія за видачу кредиту 15 % від суми кредиту; знижена % сиавка 1,00 % в день; стандартна % ставка 1,00 % в день. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, та нормам\~ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув\~в повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем навіть після спливу строку, встановленого в договорі. Так, станом на 05.05.2025 року, загальний розмір заборгованості відповідача складає 23904,04 грн, що складається з\~заборгованості за кредитом\~ 7800,00 грн,\~заборгованості за нарахованими процентами 14444,04 грн, заборгованості по комісії 1170,00 грн та заборгованості по штрафам 490,00 грн. Крім того, вказують, що відповідно ЗУ «Про споживче кредитування», передбачає звільнення від відповідальності перед кредитовцем за прострочення виконання зобов`язань, не застосовується до договорів про споживчий кредит, які укладені за межами періоду, що встановлений п.6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», тобто з 23.01.2024 року, тому позивач має всі підстави для нарахування та витребування з відповідача сплати неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання, якщо умовами договору передачена сплата таких платежів.Таким чином, з боку відповідача по відношенню до позивача має місце порушення зобов`язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом, на цій підставі звернулися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без участі представника позивача, при цьому представник надав згоду на ухвалення заочного рішення, у справі у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.47). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду заяв чи клопотань не подав. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України\~у разі\~повторної неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~повідомленого належним\~чином,\~суд вирішує\~справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі\~ст.280 ЦПК України,\~оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд,\~дослідивши зібрані\~в судовому\~засіданні докази\~вважає,\~що позовні\~вимоги підлягають\~частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] , за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1463-8377 продукту «CreditKasa» (а.с.11-22), за учовами якого кредитодавець надає позичальникові на умовах, передбачених договором, грошові кошти (Кредит) у кредит у сумі 7800,00 гривень шляхом перерахування позичальнику. Дата надання/видачі кредиту 26.10.2024 рік (п.4.2 Договору). Пункт 4.8 Договору передбачає, базовий період складає 14 (чотирнадцять цілих, нуль сотих) календарних днів. Відповдіно п.4.11 Договору комісія за видачу кредиту становить 15.00 % (п`ятнадцять цілих, нуль соти відсотків) суми виданого кредиту (якщо в цьому пункті Договору значеня розміру комісії за видачу кредиту вказано 0% (нуль відсотків), вказане означає, що комісія за видачу кредиту є відсутньою). Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за цим Договором кредиту у день видачі кредиту. Згідно п. 4.13 Строк кредитування, тобто строк, на який надається Кредит Позичальнику, 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 25.10.2025 рік. Згідно п.4.10. Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процента ставка становить 1,00% за кожний день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього Договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та\\або Зниженою та\\або Пільговою процентною ставкою. 0,75% (нуль цілих, сімдесят п`ять сотих процентів) за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії Договору і закінчення строку дії цього Договору або дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Відповідно п.4.14 реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 4475,60 (чотири тисячі чотириста сімдесят п`ять цілих, шістдесят сотих) процентів. Відповідно до п. 10.1 Кредитного договору позичальник за умови дотримання вимог, передбачениї п.п.10.2, 10.3 цього Договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти (відсотки) за користування кредитом за наступними ставками: Знижена процентна ставка становить 1,00 % (одна ціла, нуль сотих відсотків) за кожен день користування кредитом до 180 дня користування кредитом (включно), яка надаєтьсякредитоавцем позичальником умов Договору щодо оплати кредиту та є заохочення позичальника до сумлінного виконання умов Договору. Відповідно до п. 12 Кредитного договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи цей Догові, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Згідно п.3.10 Договору кредитодавець та позчальник визнають усі документи (в тому числі цей договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документи у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Також відповідно Додатку №2 до Договору про відкриття кредитної лінії №1463-8377 від 26.10.2024 року сторонами погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, а також графік платежів за договором (а.с.30 зворот- 31). З листа ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту, на виконання умов Договору №1463-8377 від 26.10.2024 року вбачається, що [PERSON] перераховано грошові кошти у розмірі 7800,00 грн, через платіжну систему LigPay, платіж №2537543930, card_mask [NUMBER] . (а.с.32-34). Даний факт такрож підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту №1463-8377 від 26.10.2024 року [PERSON] в загальному розмірі 7800,00 грн (а.с.35). На підтвердження обставин позову, позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надано розрахунок заборгованості за договором №1463-8377 від 26.10.2024 року станом на 07.05.2025 рік, з якого вбачається, що у відповідача виникла заборгованість за Договором у розмірі 23904,04 грн, що складається з\~заборгованості за кредитом\~ 7800,00 грн,\~заборгованості за нарахованими процентами 14444,04 грн, заборгованості по комісії 1170,00 грн та заборгованості по штрафам 490,00 грн (а.с.35 зворот -36). З досудової вимоги від 13.05.2025 №1463-8377/в, яка була направлена на адресу відповідача, вбачається, що останню було повідомлено про необхідність усунення порушень умов Договору №1463-8377 від 26.10.2024 року (а.с.37 зворот). Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі\~ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано\~Законом України «Про електронну комерцію»\~та\~Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачено, що електронний цифровий підпис\~вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі\~ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч.2\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронна комерція\~відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч.3\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.6\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За таких обставин, слід дійти висновку, що між сторонами 13.09.2023 року був укладений кредитний договір №1271-8369 шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А8366. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенізакономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зі змісту статті 1049 ЦК України слідує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, але відповідач, у порушення умов договору не виконує свого зобов`язання з повернення позики частинами та припустився заборгованості, прот, дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що у відповідача [PERSON] існує обов`язок перед позивачем ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо сплати заборгованості за договором №1463-8377 від 26.10.2024 року лише у загальному розмірі 22244,40 грн, з яких: 7800,00 грн\~заборгованість за кредитом та 14444,04 грн\~заборгованість за нарахованими процентами. Відтак, враховуючи встановлені судом обставини та оскільки на час розгляду справи судом відповідач не надав доказів, що свідчать про погашення вказаної заборгованості у добровільному порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у цій частині та стягує з відповідача заборгованість за вказаним вище договором у загальному розмірі 22244,40 грн. Щодо вимоги ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» стягнення з відповідача 1170,00 грн заборгованісті з комісії, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. У постанові\~Великої Палати Верховного Суду\~від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) зазначено, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша\~статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя\~статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої\~статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. 10 червня 2017 року набрав чинності\~Закон № 1734-VIII. Згідно зі змістом \~статті 11 Закону № 1023-XII\~ дію\~Закону № 1023-XII\~ звужено до\~\~відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону № 1734-VIII». Оскільки банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь, до яких відноситься й комісія за видачу кредиту, тому позовні вимоги в частині стягнення 1170 грн. заборгованості з комісії є необґрунтованими та позов в цій частині задоволенню не підлягає. Крім того, позивачем ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по штрафам в розмірі 490,00 грн, в задоволенні якої суд також відмовляє виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2\~статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22 та в постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Оскільки відповідач звільнений від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) у період з 24 лютого 2022 року до тридцятого дня після скасування/припинення дії воєнного стану на території України (ст.625 ЦК України), тому суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованого штрафу у розмірі 490,00 грн, на цій підставі відмовляє у їх задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю вимог в цій частині. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи викладене суд виснує, що заявлений позов до [PERSON] підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не доведені належними та допустимими доказами всі складові заборгованості за кредитним договором, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 22244,04 грн, з яких: 7800,00 грн\~заборгованість за кредитом; 14444,04 грн\~заборгованість за нарахованими процентами, відмовивши в задоволенні іншої частини вимог, а саме в частині стягнення з відповідача 1170,00 грн заборгованість по комісії та 490,00 грн заборгованості по штрафам. У відповідності до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2254,17 грн.

Outcome: partial