Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», в якому просив суд: 1. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», припинити нарахування процентів за користування кредитними коштами згідно договору про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 15.02.2024 № 1443602. 2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», зарахувати грошові кошти в сплачені в рахунок оплати процентів сумі 8599,97 грн в рахунок погашення «тіла» кредиту згідно договору про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 15.02.2024 № 1443602. 3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», на користь [PERSON] грошові кошти сплачені ним як проценти за користування кредитом згідно умов договору про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 15.02.2024 № 1443602 сумі 44156, 72 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (надалі - відповідач, ТОВ «Слон Кредит») та позивачем 15.02.2024 за № 1443602 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний». При цьому за положеннями п. 1.2. Договору Товариство (ТОВ «Слон Кредит») надає Клієнту ( [PERSON] ) на умовах, встановлених Договором, Товариство надає споживчий кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Обов`язок щодо сплати нарахованих відповідачем процентів [PERSON] виконувався належним чином. У позовній заяві зазначено, що згідно листа відповідача від 13.11.2024 № 24-2123 за Договором станом на 12.11.2024 р були внесені наступні оплати: 16.03.2024 р - 4 192 грн. 50 коп., 15.04.2024 р - 6 450 грн. 00 коп., 15.05.2024 р - 6 450 грн. 00 коп., 16.06.2024 р - 6 880 грн. 01 коп., 16.07.2024 р - 6 449 грн. 99 коп., 15.08.2024 р - 6 449 грн. 99 коп., 15.09.2024 р - 6 665 грн. 00 коп., 21.10.2024 р - 9 219 грн. 20 коп. При цьому загальний розмір заборгованості за Договором станом на 13.11.2024 становить 13544 грн. 97 коп., з яких 8599 грн. 97 коп. - заборгованість за кредитом, 4945, 00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Разом з тим, позивачем вказано, що у період з вересня 2011 року по теперішній час [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України. Також у період часу з 24.02.2022 по 04.04.2022 [PERSON] брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується копіями витягів з наказів про зарахування в списки особового складу військової частини, призначення на посаду, довідок за формою 5 та про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, посвідчення учасника бойових дій, які додано до позовної заяви. У зв`язку з метою реалізації права на використання пільг, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (надалі - Закон № 2011-ХІІ) позивачем 01.07.2024 на адресу електронної пошти відповідача направлено досудові вимоги, у якій висловлене прохання про добровільне повернення коштів, а також зарахування сплачених процентів в рахунок погашення заборгованості, сплачених [PERSON] як процентів Договору Натомість, відповідач своїм листом у задоволенні вказаної вимоги відмовлено з тих підстав, що проходження військової служби за контрактом не передбачає надання таким особам вищевказаних пільг передбачених Законом, за виключенням умови участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Позивач вважає таку відмову противоправною, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.11.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату місце та час судового розгляду були повідомлені належним чином, на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявку суду не повідомлено. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачем щодо заочного розгляду справи заперечень не вказано, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Таким чином, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] 15.02.2024 укладено Договір №1443602 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» При цьому за положеннями п. 1.2. Договорів на умовах, встановлених Договором, Товариство (ТОВ «Слон Кредит») надає Споживачу ( [PERSON] ) кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Обов`язок щодо сплати нарахованих ТОВ «Слон Кредит» процентів [PERSON] відповідно до умов Договору №1443602 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 15.02.2024, виконувався частково. Згідно листа відповідача від 13.11.2024 № 24-2123 за Договором станом на 12.11.2024 р були внесені наступні оплати: 16.03.2024 р - 4 192 грн. 50 коп., 15.04.2024 р - 6 450 грн. 00 коп., 15.05.2024 р - 6 450 грн. 00 коп., 16.06.2024 р - 6 880 грн. 01 коп., 16.07.2024 р - 6 449 грн. 99 коп., 15.08.2024 р - 6 449 грн. 99 коп., 15.09.2024 р - 6 665 грн. 00 коп., 21.10.2024 р - 9 219 грн. 20 коп. При цьому загальний розмір заборгованості за Договором станом на 13.11.2024 становить 13544 грн. 97 коп., з яких 8599 грн. 97 коп. - заборгованість за кредитом, 4945, 00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилався на те, що грошові кошти, сплачені ним як проценти за користування кредитом за договорами, укладеними з ТОВ «Авентус Україна», мають бути повернуті як безпідставно набуті відповідно до ст. 1212 ЦК України, оскільки під час дії особливого періоду він проходив військову службу, а тому, на його думку, він підпадав під дію пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №?2011-XII, що передбачають звільнення від нарахування процентів за користування кредитом. Позивач вважав, що наявність у нього посвідчення учасника бойових дій та довідок про участь у заходах із забезпечення оборони України на території міста Чернігова є достатньою підставою для застосування цих пільг і, відповідно, вважав проценти сплаченими без достатньої правової підстави. У період з вересня 2011 року по теперішній час [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України. Також установлено, що у період часу з 24.02.2022 по 04.04.2022 [PERSON] брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпекинаселення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується наявними у справі доказами (копіями витягів з наказів про зарахування в списки особового складу військової частини, призначення на посаду, довідок за формою 5 та про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, посвідчення учасника бойових дій, які додано до позовної заяви). Так, судом встановлено, що з метою реалізації права на використання пільг, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (надалі - Закон № 2011-ХІІ) позивачем 06.05.2024 на адресу електронної пошти відповідача направлено звернення, у якій висловлене прохання про добровільне повернення коштів, сплачених [PERSON] як процентів згідно договором №1443602 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 15.02.2024, під час проходження ним військової служби. Листом від 07.05.2024 № 0705-10 ТОВ «Слон Кредит» у задоволенні вказаного звернення відмовлено з тих підстав, що згідно наданої фотографії довідки позивач проходить військову службу за контрактом. Проходження військової служби за контрактом не передбачає надання таким особам вищевикладених пільг передбачених Законом №2011-ХІІ виключенням умов участі у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях, забезпечення їх здійснення, які перебували або перебувають в районах та у період здійснення зазначених заходів. Як зазначає позивач, вказана відмова є протиправною, а тому позивач просить зобов`язати ТОВ «Слон Кредит» повернути кошти у розмірі 44 156, 72 грн., які були стягнуті з [PERSON] як проценти за користування кредитними коштами, припинити нарахування процентів за користування кредитними коштами та зарахувати грошові кошти сплачені в рахунок оплати процентів в сумі 8599,97 грн. в рахунок погашення тіла кредиту згідно Договору №1443602 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 15.02.2024. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Дія цього Закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; 2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; 3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей; 4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України (частина 1 статті 3 Закону № 2011-XII). Згідно з частиною 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносини) видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу. Статтею 1-2 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Перелік пільг, які надаються військовослужбовцям та членам їх сімей, визначає стаття 14 Закону № 2011-XII. Законом України від 20.05.2014 № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» статтю 14 Закону № 2011-XII було доповнено пунктом 15 такого змісту: «Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом, не нараховуються». Згідно з пояснювальною запискою до проекту Закону № 1275-VII його було розроблено з метою удосконалення системи проведення мобілізації, проведення в стислі терміни заходів часткової мобілізації в країні, підвищення обороноздатності Збройних Сил України, інших військових формувань, захист Батьківщини та її територіальної цілісності, а метою його прийняття є, зокрема, захист громадян України, які призвані під час мобілізації, від штрафних санкцій за фінансовими зобов`язаннями. Законом України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» було внесено зміни та викладено п. 15 ст. 14 Закону України № 2011-XII в наступній редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Законом України від 11.04.2024 № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку було внесено зміни та викладено п. 15 ст. 14 № 2011-XII в наступній редакції: - «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Окрім того, Законом України від 14.01.2025 № 4213-IX «Про внесення змін до деяких законів України у сферах енергетики і теплопостачання щодо удосконалення окремих положень, пов`язаних із веденням господарської діяльності та дією воєнного стану в Україні» частину п`ятнадцяту статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 15, ст. 190 із наступними змінами) доповнено словами - «а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави». Таким чином, на час розгляду справи п. 15 ст. 14 Закону України № 2011-XII передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Підставами для отримання пільг військовослужбовцями під час дії особливого періоду є: 1. Для військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період - довідка за формами 5 або 6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (далі - Інструкція) та витяг із наказу або довідка про призов військовозобов`язаного або резервіста на військову службу за призовом від час мобілізації, на особливий період, видана територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (раніше - військовим комісаріатом), військовою частиною, органом військового управління, військовим навчальним закладом, установою та організацією Збройних сил України. 2. Для військовослужбовців, які проходять військову службу всіх видів, передбачених частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (крім осіб, зазначених в пункті 1 цього листа), які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - довідки за формами 5 або 6 Інструкції та довідка за формою, яка встановлена додатком 4 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій 4 та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413. Отже, військовослужбовці, які надали вищезазначені документи мають право на пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону про захист військовослужбовців. Однак, слід наголосити на тому, що саме у разі надання вищезазначених документів, позивач має право на пільги, тобто в даному випадку позивач мав повідомити кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування відповідної пільги. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано кредитору та долучено до матеріалів справи наступні документи: - витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] внутрішніх війська МВС Уркаїни від 06.09.2021 №175 про зарахування [PERSON] до особового складу частини та на всій види забезпечення; - довідку 435 від 25.06.2024 яка видана військовою частиною [NUMBER] , відповідно до якої, Клієнт перебуває на військовій службі у вищевказаній частині з 06.09.2011 по теперішній час; - довідки № 8/ВА від 04.03.2024, яка видана військовою частиною [NUMBER] , про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, тобто довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території м. Чернігова. - посвідчення учасника бойових дій, Однак, позивачем не надано доказів, які підтверджують факт участі позивача у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у період дії кредитного договору, а також документів, що позивач є військовослужбовцем за призовом по мобілізації після 24 лютого 2022 року, відповідно до вимог п. 15 ст. 14 Закону 2011-XII до 04 травня 2024 року . Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно наданих копій довідок, в період участі позивача у вищезазначених заходах у м. Чернігів,- у [PERSON] не було перед ТОВ «Слон Кредит» жодних кредитних зобов`язань. В період з 24.02.2022 по 04.04.2022 між сторонами не було жодних кредитних правовідносин. Зважаючи на викладене, доводи позивача про неправомірність дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», щодо нарахування процентів суд відхиляє як необґрунтовані.. Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, установивши, що між сторонами були укладені дійсні договори про надання споживчого кредиту, проценти за якими позивач [PERSON] сплачував добровільно, а також з огляду на те, що подані ним документи не підтверджують проходження військової служби за призовом під час мобілізації чи участі в заходах із забезпечення національної безпеки та оборони в Донецькій або Луганській областях, як того вимагає пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №?2011-XII для застосування пільги у вигляді звільнення від сплати процентів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання сплачених коштів безпідставно набутими, а також підстав для зобов`язання відповідача вчинити дії. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню. При цьому, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у зв`язку із повною відмовою в позові. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed