Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , у якому просила: 1) визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, поширену відповідачем [PERSON] (що має статус потерпілого у кримінальному провадженні №12023041030000350 від 10.02.2023 р.) стосовно адвоката Горб Юлії Вікторівни (що є захисником обвинувачених у вказаному кримінальному провадженні), проголошену під час судового засідання 20 березня 2024 року в приміщенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (справа 201/12551/23 головуюча суддя Вусик Є.О.) інформацію: «...якщо слухати надалі по суті справи, то особа, яка знаходиться по той бік екрану (якою є [PERSON] ), повинна бути не в екрані та про законність віщати, а має бути на лаві підозрюваних...»; 2) зобов`язати [PERSON] протягом десяти днів після набрання рішенням законної сили спростувати зазначену інформацію, яку він промовив та оголосив в судовому засіданні 20 березня 2024 року, шляхом надання суду письмової заяви та промови в судовому засіданні резолютивної частини рішення та заяви зі змістом «Поширена інформація проголошена мною [PERSON] 20 березня 2024 року по справі 201/12551/23 в приміщенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська під головуванням судді Вусик Є.О. не відповідає дійсності»; 3) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] вказала на те, що 20 березня 2024 року в ході розгляду Кіровським районним судом м. Дніпропетровська судової справи №201/12551/23, за кримінальним провадженням №12023041030000350, де [PERSON] є захисником двох обвинувачених, а [PERSON] є потерпілим, при наданні суду пояснень в межах зазначеної справи, у присутності судді Вусик Є.О. та інших учасників процесу, під час підготовчого судового засідання де розглядалось питання продовження міри запобіжного заходу обвинуваченим, користуючись та прикриваючись статусом потерпілого, висловлюючись всупереч об`єктивним існуючим обставинам, що викладені в обвинувальному акті, діючи з намаганням максимально принизити особу [PERSON] як адвоката, честь та гідність як особистості, ставлячи її в позицію «непійманої злочинниці» [PERSON] , користуючись наданим словом як потерпілого, висловив свої твердження стосовно неї, зазначивши: «… підтримав думку прокурора, вважав що справа має резонанс, вважає що особи можуть підбурити суспільство. Крім того, зазначив Суду, що якщо слухати надалі по суті справи, то особа, яка знаходиться по той бік екрану, повинна бути не в екрані та про законність віщати, а має бути на лаві підозрюваних...». Позивач [PERSON] зазначила, що вказані вислови безспосередньо стосувались саме її особи як адвоката, адже вона була «по той бік», приймаючи участь в засіданні по відеоконференції, та не приєдналась до підозрюваних як на те вказав [PERSON] , які в суді вже мають статус обвинувачених. Висловлювання відповідача є можливим перевірити на предмет їх відповідності та дійсності, шляхом звернення до обвинувального акту у кримінальному провадженні №12023041030000350 від 10.02.2023 року, де визначений склад фігурантів, що набули статус обвинувачених, а тому твердження, щодо того, що якщо надалі слухати справу то особа яка «по ту сторону екрану» має бути на лаві підозрюваних не відповідає дійсності, є обмовлянням, та недостовірною інформацією, що принижує честь та гідність, ділову репутацію позивача. З огляду на зазначене позивач звернулась до суду із даним позовом. 26 грудня 2024 року представник відповідача адвокат Соболь О.І. подала до суду відзив на позовну заяву у якому, просила у задоволені позову відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Зокрема зазначила, що на розгляді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження № 12023041030000350 від 10.02.2023, у якому [PERSON] є потерпілим. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження, у тому числі матеріалів НСРД ним було виявлено ознаки злочинів у діях адвоката Горб Ю.В., про що подана заява до правоохоронних органів. Відповідачем [PERSON] в судовому засіданні дійсно надано критичну оцінку фактів причетності адвоката Горб Ю.В. до вчинення злочинів, зазначених обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 12023041030000350 від 10.02.2023. При цьому [PERSON] звертався до суду з реплікою без вказання прізвища адвоката Горб Ю.В., яка сприйняла його зауваження саме на свій рахунок. Позивачем не надано жодних доказів поширення щодо неї неправдивої інформації, адже інформація, яка була виголошена прокурором і потерпілим [PERSON] під час судового засідання 21 березня 2024 року про причетність адвоката Горб Ю.В. до вчинення злочинів відповідає змісту обвинувального акту в кримінальній справі № 12023041030000350. Достовірність вказаних висловлювань не може бути ані спростована, ані доведена, адже оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. З урахуванням зазначеного просила у задоволенні позовних вимог відмовити, та стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. Ухвалою суду від 28 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 26 грудня 2024 року заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Соболь О.І. про відвід судді Черкез Д.Л., по даній цивільній справі було задоволено, цивільну справу № 204/10354/24 (провадження № 2/204/3993/24) передано до канцелярії суду для визначення складу суду в порядку ст. 33 ЦПК України. Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2024 року, визначено новий склад суду справу передано у провадження судді Чапали Г.В. Ухвалою суду від 01 січня 2025 року суддею Чапалою Г.В. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судові засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направляла на адресу заяви про розгляд справи без участі позивача, у яких зазначала, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судові засідання не з`явився, мотивуючи це міркуваннями особистої безпеки, зокрема погрозами вбивством збоку учасників кримінального провадження, де він є потерпілим, які він оцінює як реальні. Враховуючи обмеженість технічної можливості суду забезпечити участь в режимі відеоконференції, його інтереси протягом розгляду справи представляла адвокат Соболь О.І., яка протягом судових засідань підтримала доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема сторона відповідача акцентувала на тому, що позивачем не надано доказів поширення щодо неї власне неправдивої інформації, адже інформація, яка була виголошена прокурором і потерпілим [PERSON] під час судового засідання 21 березня 2024 року про причетність адвоката Горб Ю.В. до вчинення злочинів відповідає змісту обвинувального акту в кримінальній справі № 12023041030000350. Відповідачем [PERSON] у вказаному судовому засіданні надано критичну оцінку фактів причетності адвоката Горб Ю.В. до вчинення злочинів, зазначених обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 12023041030000350 від 10.02.2023. При цьому Южека Р.С. звертався до суду з реплікою без вказання прізвища адвоката Горб Ю.В., яка сприйняла його зауваження саме на свій рахунок. Окрім того адвокат Соболь О.І. звернула увагу суду на те, що позивачем подано до суду спотворені докази, а саме вибіркові сторінки обвинувального акту по кримінальній справі, та вилучено ті сторінки, де власне ідеться про причетність адвоката Горб Ю.В. до вчинення злочинів, які є предметом розгляду у вказаній справі. Зазначила, що стороною відповідача разом із відзивом на позовну заяву надано повний текст обвинувального акту у кримінальному провадженні №12023041030000350, а також долучено отримані на підставі адвокатського запиту у Кіровському районному суді м. Дніпропетровська копії технічних записів судових засідань від 21 березня 2024 року та 23 жовтня 2024 року по справі 201/12551/23, які просила дослідити в судовому засіданні. Загалом зазначила, що звернення із даним позовом, до того ж неодноразові, вважає додатковим способом тиску на відповідача, який на даний час залишився єдиним живим потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні та отримує постійні погрози. Також у засіданні 25 лютого 2025 року представником [PERSON] заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи копії заяви [PERSON] про вчинення позивачем [PERSON] кримінального правопорушення, направленої ним 25 грудня 2024 року керівнику Дніпропетровської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора та до теруправління ДБР у місті Полтава разом із долученою копією накладної Укрпошти з описом вкладення про направлення адресатові. 27 лютого 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від позивача [PERSON] надійшло клопотання, відповідно до змісту якого позивач вказала на порушення стороною відповідача строків подання відзиву на позов та доказів, направлення їй копій не у повному обсязі, та неналежним способом, у зв`язку із чим просила суд не приймати до провадження, не досліджувати та не використовувати як доказ відповідні документи. 17 квітня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від позивача [PERSON] надійшло клопотання, аналогічного змісту, у якому просила не досліджувати та не використовувати як доказ зокрема додані до відзиву на позов документи, такі як копія обвинувального акту та заяви [PERSON] про вчинення позивачем [PERSON] кримінального правопорушення. Вирішуючи по суті зазначені клопотання в судовому засіданні 17 квітня 2025 року суд виходив з того, що ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року у зв`язку із виявленими недоліками, а саме відсутністю доказів надсилання позивачем на адресу відповідача копії позовної заяви та копій всіх доданих до неї документів, позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Відповідно після виправлення зазначених недоліків перше судове засідання у справі було призначене на 26 грудня 2024 року. Відзив на позовну заяву датований 25 грудня 2024 року, зареєстрований канцелярією суду 26 грудня 2024 року та був прийнятий попереднім складом суду, долучений до матеріалів справи. Після задоволення заяви про відвід та повторного автоматизованого розподілу даної справи між суддями, перше судове засідання у новому складі суду відбулось 25 лютого 2025 року. Зважаючи на зазначені обставини, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті відзиву на позов, а також копії заяви про вчинення кримінального правопорушення. Також 18 квітня 2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Соболь О.І. надійшла заява про зловживання процесуальними правами позивачем [PERSON] , у якій сторона відповідача зазначила, що надсилання копій заяв позивачу саме електронною поштою, а не на адресу реєстрації, обумовлено проживанням позивача за кордоном, позивач зареєстрована в системі «Електронний суд», має доступ до справи та може слідкувати за рухом процесуальних документів, окрім того сама не надає суду докази направлення копій своїх клопотань відповідачеві, у зв`язку із чим просила суд визнати відповідні факти систематичним зловживанням позивачем своїми процесуальними правами. 18 червня 2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Соболь О.І. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії вступної та резолютивної частини ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра Ханієвої Ф.М. від 12 травня 2025 року, відповідно до якої скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення задоволено. Проте враховуючи, що повний текст зазначеної ухвали станом на 18 червня 2025 року ще не виготовлено, просила відкласти судове засідання. 11 серпня 2025 року представником відповідача адвокатом Соболь О.І. подано клопотання про долучення до матеріалів справи в якості доказу копії повного тексту ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра Ханієвої Ф.М. від 12 травня 2025 року, відповідно до якої уповноважену особу ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області зобов`язано внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] від 25 грудня 2024 року, про вчинення кримінальних правопорушень адвокатом Горб Ю.В., до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування. У клопотанні також зазначено про неможливість подати вказаний доказ раніше, оскільки повний текст вказаної ухвали був виготовлений судом лише 28 липня 2025 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, оцінивши надані докази, судом встановлено наступне. 21 березня 2024 року в ході засідання у Центральному районному суді м. Дніпра (до перейменування Кіровському районному суді міста Дніпропетровська) в процесі судового розгляду справи №201/12551/23, у кримінальному провадженні №12023041030000350, де позивач [PERSON] є захисником двох обвинувачених, а відповідач [PERSON] є потерпілим, при наданні суду пояснень, відповідач [PERSON] у процесі виступу зазначив: «… підтримав думку прокурора, вважав що справа має резонанс, вважає що особи можуть підбурити суспільство. Крім того, зазначив суду, що якщо слухати надалі по суті справи, то особа, яка знаходиться по той бік екрану, повинна бути не в екрані та про законність віщати, а має бути на лаві підозрюваних...». Згідно зі статтею 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (частина перша статті 68 Конституції України). Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Статтею 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права встановлено, що кожна людина має право безперешкодно дотримуватися своїх поглядів. Кожна людина має право на вільне вираження свого погляду; це право включає свободу шукати, одержувати і поширювати будь-яку інформацію та ідеї, незалежно від державних кордонів, усно, письмово чи за допомогою друку або художніх форм вираження чи іншими способами на свій вибір. Користування передбаченими в пункті 2 цієї статті правами накладає особливі обов`язки і особливу відповідальність. Воно може бути, отже, пов`язане з певними обмеженнями, які, однак, мають встановлюватися законом і бути необхідними: а) для поважання прав і репутації інших осіб; b) для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією розуміються документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідач [PERSON] , інтереси якого протягом судового розгляду представляла адвокат Соболь О.І., не заперечив факту висловленої ним у ході засідання фрази «… якщо слухати надалі по суті справи, то особа, яка знаходиться по той бік екрану, повинна бути не в екрані та про законність віщати, а має бути на лаві підозрюваних...». Але вказав на те, що звертався до суду з реплікою без вказання прізвища адвоката Горб Ю.В., яка сприйняла його зауваження саме на свій рахунок. Окрім того акцентував, що вказана інформація цілком відповідає змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні № 12023041030000350. Достовірність вказаних висловлювань не може бути ані спростована, ані доведена, адже є оціночним судженням по своїй суті, та обумовлена процесуальним статусом [PERSON] в якості потерпілого у відповідній справі. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бут підставою для задоволення позову у справах про захист гідності, честі та ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь який спосіб; б) поширена інформація стосується позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з частиною другою ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які не можна перевірити щодо їх відповідності, дійсності на відміну від перевірки істинності фактів, і спростувати. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. При цьому, зміст висловлювань [PERSON] , що є предметом розгляду, не містить конкретних фактичних даних відносно протиправних дій, вчинених позивачем. Окрім того відповідач наполягає, що вказана інформація цілком відповідає змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні № 12023041030000350. Зокрема, як слідує з дослідженої судом копії обвинувального акта у кримінальному провадженні № 12023041030000350, у ньому, серед іншого, викладено наступні фактичні обставини кримінального правопорушення. Сторінка 10 обвинувального акту: «Також, накази, надання розпоряджень, доручень та вказівок учасникам організованої групи [PERSON] здійснював і через свого захисника у всіх зазначених кримінальних провадженнях адвоката Горб Ю. В.» (т.1 а.с. 108). Сторінки 10-11, 35-36, 56-57, 78-79, 94-95, 106-107, 121-122, 136-137, 151-152 обвинувального акту: «Організована [PERSON] злочинна група носила стійкий. згуртований характер, учасники якої були об`єднані між собою та пов`язані дружніми відносинами із [PERSON] , та характеризувалась узгодженістю дій між розподілом ролей між ними, попереднім співучасниками, заздалегідь визначеним плануванням злочинів, дотриманням дисципліни, маскуванням злочинної діяльності. Використанням методів конспірації. За розподілом функцій, [PERSON] окрім загального керування злочинним об`єднанням, здійснював пошук об`єктів для злочинних посягань, планував та організовував вчинення злочинів, керував їх підготовкою, розподіляв та перерозподіляв функціональні обов`язки між членами групи, керував діями співучасників під час вчинення адвоката Горб Ю. В.. злочинів, забезпечував, в тому числі і через свого захисника адвоката Горб Ю. В., фінансування організованої групи. Також, [PERSON] організовував заходи й щодо прикриття злочинної діяльності та забезпечення процесуального захисту учасників організованої групи у разі притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема шляхом попереднього укладання договорів про надання правової допомоги між ними та адвокатом Горб Ю. В., яка була захисником [PERSON] у всіх кримінальних провадженнях щодо нього. Так, заздалегідь, зокрема й 23 лютого 2023 року, [PERSON] наказав членам адвокату Горб Ю. В., паспорти та організованої групи надати своєму захиснику інформацію щодо інших їх анкетних даних, зокрема щодо місця реєстрації, освіти та ін., для зазначення у договорах про надання їм правової допомоги адвокатом Горб Ю. В., що будуть наперед нею підготовлені, на випадок їх затримання співучасників групи, проведення обшуків, вчинення інших процесуальних дій. Так, вже 1 та 15 березня 2023 року, тобто ще до моменту затримання та повідомлення про підозру у вчиненні якогось кримінального правопорушення у будь-якому кримінальному провадженні, адвокатом Горб Ю. В. було складено договори про надання нею правової (правничої) допомоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В подальшому, з моменту затримання 29.03.2023 року [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , відповідно до ст. 208 КПК України, у кримінальних провадженнях № 12023041030000407 та № 12023041030000887 № 12023041030000887, їх захисниками стала саме адвокат Горб Ю. В.» (т.1 а.с. 108-109, 133-134). Сторінки 11-12, 57, 79, 95-96, 107-108, 122-123, 136-137, 151-152 обвинувального акту: «В якості одного з місць збору учасники організованої групи використовували приміщення квартири [ADDRESS] , яка була орендована ними в березні 2022 року через захисника обвинуваченого [PERSON] адвоката Горб Ю. В., під надуманим приводом проживання в ній внутрішньо переміщених осіб та через яку, в подальшому здійснювалась і орендна сплата за житло. В подальшому у вказаній квартирі стали постійно мешкати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Саме у приміщенні вказаної квартири, у період з 7 по 13 січня 2023 року, зокрема утримували потерпілого [PERSON] , після його викрадення та незаконного позбавлення волі з метою вимагання. При спільному вчиненні злочинів та їх підготовці учасники організованої групи використовували транспортні засоби - автомобілі: Toyota Land-Cruiser Prado реєстраційний номер [NUMBER] , що перебував у користуванні захисника обвинуваченого [PERSON] - адвоката Горб Ю.В.; Toyota Land-Cruiser 200 реєстраційний номер [NUMBER] , що на час вчинення злочинів належав [PERSON] , а з 15.03.2023 року право власності на який було переоформлено на адвоката Горб Ю. В., хоча раніше, принаймні в лютому 2023 року, вказане авто також нею використовувалось. Toyota Land-Cruiser реєстраційний номер [NUMBER] (попередній - [NUMBER] ), що на час вчинення злочинів, зокрема в період з 11.02.2023 по 15.03.2023 належав [PERSON] , а з 15.03.2023 року право власності на який було переоформлено на [PERSON] , хоча члени організованої групи, зокрема [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , продовжили ним користуватись». (т.1 а.с. 109-110, 134). Сторінка 14 обвинувального акту: «Готуючи злочин, для викрадення [PERSON] та перевезення до визначеного місця його подальшого утримання, [PERSON] , 4 січня 2023 року надав [PERSON] , який на той час через побоювання насильства та погроз перебував під психологічним тиском [PERSON] , наказ придбати легковий автомобіль «Daewoo Lanos». Інформацію, щодо переважних до придбання автомобілів «Daewoo Lanos», що мались у продажу на сайті оголошень «OLX», [PERSON] направив Щеглову за допомогою радіоелектронного зв`язку. При цьому [PERSON] не став присвячувати [PERSON] , з якою метою придбається та в подальшому буде використано авто. 5 січня 2023 року [PERSON] , за наказом [PERSON] , побоюючись його через вимагання та насильство вчинене в минулому [PERSON] та [PERSON] нього, придбав автомобіль Daewoo Lanos» реєстраційний номер [NUMBER] . Готівкові кошти в сумі 2000 доларів США на придбання вказаного автомобілю [PERSON] , за вказівкою [PERSON] , після погодження із ним купівлі авто, отримав від захисника [PERSON] - адвоката Горб Ю. В.» (т.1 а.с. 112). Сторінки 35-36, 56-57, 78-79, 94-95, 106-107, 121-123, 136-137, 151-152 обвинувального акту: «За розподілом функцій, [PERSON] окрім загального керування злочинним об`єднанням, здійснював пошук об`єктів для злочинних посягань, планував та організовував вчинення злочинів, керував їх підготовкою, розподіляв та перерозподіляв функціональні обов`язки між членами групи, керував діями співучасників під час вчинення злочинів, забезпечував, в тому числі і через свого захисника - адвоката Горб Ю. В., фінансування організованої групи. Також, [PERSON] організовував заходи й щодо прикриття злочинної діяльності та забезпечення процесуального захисту учасників організованої групи у разі притягнення до кримінальної відповідальності, затримання та повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема шляхом попереднього укладання договорів про надання правової допомоги між ними та адвокатом Горб Ю. В., яка була захисником [PERSON] у всіх кримінальних провадженнях щодо нього. Так, заздалегідь, зокрема й 23 лютого 2023 року, [PERSON] наказав членам організованої групи надати своєму захиснику адвокату Горб Ю. В., паспорти та інформацію щодо інших їх анкетних даних, зокрема щодо місця реєстрації, освіти та ін., для зазначення у договорах про надання їм правової допомоги адвокатом Горб Ю. В., що будуть наперед нею підготовлені, на випадок їх затримання співучасників групи, проведення обшуків, вчинення інших процесуальних дій. Так, вже 1 та 15 березня 2023 року, тобто ще до моменту затримання та повідомлення про підозру у вчиненні якогось кримінального правопорушення у будь-якому кримінальному провадженні, адвокатом Горб Ю. В. було складено договори про надання нею правової (правничої) допомоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В подальшому, з моменту затримання 29.03.2023 року [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , відповідно до ст. 208 КПК України, у кримінальних провадженнях № 12023041030000407 та № 12023041030000887 й № 12023041030000887 їх захисниками стала саме адвокат Горб Ю. В.» (т.1 а.с. 133-134). Зазначені обставини у тому вигляді, як вони викладені в обвинувальному акті, на думку сторони відповідача створюють правомірні підстави для надання [PERSON] в якості потерпілого у судовому засіданні критичної оцінку фактів можливої причетності адвоката Горб Ю.В. до вчинення злочинів, зазначених обвинувальному акті у вказаному кримінальному провадженні. Реалізовуючи зазначену позицію 25 грудня 2024 року ним було направлено повідомлення керівнику Дніпропетровської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора та до теруправління ДБР у місті Полтава, а також отримано у процесуальний спосіб ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 12 травня 2025 року, відповідно до якої уповноважену особу ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області зобов`язано внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] від 25 грудня 2024 року, про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування. Таким чином, в судовому засіданні підтверджено, що у висловлюванні [PERSON] не оприлюднювалися жодні конкретні факти, фактичні твердження, а висловлювались емоційні оціночні судження, які мали суб`єктивне підґрунтя, враховуючи його статус потерпілого у кримінальному провадженні та ґрунтувалися на особистому трактуванні отриманої з інших джерел (обвинувального акта) інформації, і не були самі по собі фактичним твердженням. Згідно зі ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб?єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria). Зміст суджень [PERSON] не містить конкретної інформації про вчинення [PERSON] конкретного злочину, обставин/фактів порушення нею законодавства, не містить відомостей про конкретні епізоди недодержання законів. Приймаючи рішення у даній справі суд бере до уваги, що висловлювання [PERSON] були спрямовані на захист своїх інтересів під час розгляду справи щодо вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, а тому оскаржувані висловлювання слід розглядати в контексті судової полеміки. У справі «Axel Springer AG проти Німеччини» (07.02.2012 р. заява № 39954/08), Велика Палата Європейського суду з прав людини зазначила, що свобода вираження поглядів є однією із важливих основ демократичного суспільства, однією з основних умов для його прогресу і для самореалізації кожної людини. У відповідності до п. 2 ст. 10, не застосовується не тільки до інформації або ідеям, які позитивно сприймаються або оцінюються як нейтральні, але й до інформації та ідей, які ображають, шокують або викликають тривожність. Це вимоги плюралізму, терпимості та широти поглядів, без яких немає демократичного суспільства. Як вказано в статті 10, свобода вираження поглядів може підлягати обмеженням, які водночас повинні звужено тлумачитись, та необхідність будь-яких обмежень повинна бути переконливо обґрунтована (п. 78). Слід робити принципове розмежування між заявою про те, що когось просто підозрюють у скоєнні якогось злочину, і однозначною заявою, за відсутності остаточного вироку, що певна особа скоїла даний злочин (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ізмойлов та інші проти Росії» (Ismoilov and Others v. Russia), § 166). У справі «Жвавий проти України» (20.09.2022 р. заява 6781/13), Європейський суд з прав людини вказав, що використання заявником таких фраз, як «по скільки мені відомо», «бистріше всього», «вважаю» та «виходячи з наведеного», свідчить, що деякі з його тверджень були оціночними судженнями, які відображали його суб`єктивну оцінку поведінки. Тягар доведення щодо цих тверджень, вочевидь, було неможливо задовольнити. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач ініціювала позов про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформації, та її спростування. За результатом дослідження змісту технічного запису судового засідання від 21 березня 2024 року по справі 201/12551/23 судом встановлено, що такі висловлювання відповідача дійсно мали місце, однак не оприлюднювалися негативні факти, фактичні твердження, а висловлювались емоційні оціночні судження, які мали суб`єктивне підґрунтя, враховуючи його статус потерпілого у кримінальному провадженні та ґрунтувалися на особистому трактуванні отриманої з обвинувального акта інформації, і не були фактичним твердженням. Зміст вказаних оціночних суджень не містить конкретної інформації про вчинення позивачем злочину і порушення ним законодавства та не містить відомостей про конкретне недодержання законів. Таким чином, у цій справі відсутні пропорційні підстави для обмеження, які би переважали право відповідача на свободу вираження поглядів, що гарантовано ст. 34 Конституції України, статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Щодо вимог відповідача про стягнення з позивача понесених витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що відповідачу правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Соболь О.І., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 23.11.2023 року № 17 (т.1 а.с. 63-64), та додатковою угодою до нього від 09.12.2024 року №1 (т.2 а.с. 6-7). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 25 грудня 2024 року між відповідачем, як замовником, та Соболь О.І., як виконавцем, було підписано Акт виконаних робіт №1 на суму 10 000,00 грн. (т.2 а.с. 8). Отже, суд вважає встановленим, що відповідач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Соболь О.І., а тому не викликає сумнівів, що відповідачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена відповідачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 10 000,00 грн. є об`єктивної та розумною, та відповідає змісту та обсягу виконаної адвокатом роботи. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: approved