Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із вказаною заявою. В обґрунтування вимог вказує, що після досягнення пенсійного віку вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від їй було відмовлено, оскільки в архівних довідках, що підтверджують стаж (наказі про прийняття на роботу та довідці про призначенця заробітної плати) її прізвище зазначено як « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним (дошлюбне прізвище « [PERSON] »). Виправити помилку в позасудовому порядку не виявляється можливим. Зважаючи на вказане, заявник просить встановити факт належності їй вказаних архівних довідок. Ухвалою судді від 27.06.2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. До початку судового засідання від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримує, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в письмовій заяві просила здійснювати розгляд справи без її участі, при вирішенні заяви поклалась на розсуд суду. Крім того, зазначила, що вимога щодо встановлення факту належності заявниці наказу Луцького шовкового комбінату від 01 серпня 1985 року №211-к є безпідставною, оскільки цей документ стосується ще десятьох осіб. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З матеріалів справи вбачається, що в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 13.12.1996 року, прізвище заявниці вказано як « [PERSON] », вказане також підтверджується копією картки платника податків від 30.03.2017 року (а.с.4-7). Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.9) дошлюбним прізвищем заявниці є « [PERSON] », що також стверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 8). Відповідно до копії наказу Луцького шовкового комбінату №211-к від 01.08.1985 року (про прийняття на роботу), документ видано на ім`я десяти осіб зокрема і (російською мовою) «Сероштан Светланы Аркадьевны» (а.с.11). Крім того, архівну довідку №674/1-11 від 15.04.2025 року видано на ім`я « [PERSON] » (російською мовою) (а.с.12) Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області заявниці відмовлено у призначенні пенсії через наявні помилки у правовстановлюючих документах (щодо підтвердження стажу). Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно п. 1-3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (Далі - Постанова № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року за № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт належності цього документа даній особі може бути встановлений у судовому порядку. Факт про який просить встановити заявник має юридичне значення, спір про право відсутній, метою встановлення факту є призначення пенсії. Органи, які видавали документи на даний час позбавлені можливості виправити допущену помилку в написанні прізвища особи у них, зважаючи на відсутність механізму внесення таких змін та дату їх видачі, відтак, виправити вищевказану розбіжність у позасудовому порядку не виявляється можливим. Досліджені судом докази вказують на належність архівної довідки та наказу про прийняття на роботу (в частині) [PERSON] . На переконання суду, наявність розбіжності в написанні прізвища особи у вказаних документах виникла внаслідок перекладу її імені з російської на українську мову. Наявність допущених помилок у правовстановлюючих документах позбавляє заявника можливості реалізації права на призначення пенсійних виплат. Суд зауважує, вимога про встановлення факту належності наказу Луцького шовкового комбінату №211-к від 01.08.1985 року не підлягає до задоволення у повному обсязі оскільки вказаний документ стосується ряду інших осіб окрім заявниці. Відтак, суд вважає заява підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, на підставі\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~та

Outcome: partial