Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 750151 від 12.11.2021 у розмірі 22261,59 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 750151, на виконання умов якого, Товариство надало позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 12500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та інших обумовлених договором платежів, у розмірі та строки встановлені договором. Даний договір був укладений в електронному вигляді, з використанням електронним підпису з одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі надавши відповідачеві кредитні кошти. На підставі договору факторингу №2102-24 від 21.02.2024 права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором від первісного кредитора - ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 22261,59 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 9649,53 грн.; заборгованість за відсотками\~12612,06 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, 05.05.2025 подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений своєчасно та належним чином, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 \~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до\~статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06.08.2025, є дата складення повного судового рішення 11.08.2025. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 12.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладений Договір про надання споживчого кредиту №750151, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальникові грошові кошти у розмірі 12500,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 12.11.2023 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених умовами Кредитного договору. Пунктом 1.5. Кредитного договору передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно)\~25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту\~85% річних. Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у без готівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 10000 грн. за реквізитами: платіжної картки № [NUMBER] , дані якої надані Споживачем Товариству у будь-який спосіб; у розмірі 2 500,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. Договору. Згідно з пунктом 2.4. Кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту в порядку, передбаченому п. 2.1. Договору Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором. Пунктом 3.2. Кредитного договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Відповідно до пункту 9.11. та 9.12. Кредитного договору підписанням цього Договору Споживач підтверджує, що свій примірник укладеного Договору він отримав. Всі додатки до цього Договору підписані Сторонами є невід`ємною частиною Договору. Як убачається, вищевказаний кредитний договір містить підписи кредитодавця та позичальника. Також, 12.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 750151 від 12.11.2021. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши на рахунок відповідача обумовлену суму кредитних коштів, що підтверджується платіжним дорученням № 11573 від 12.11.2021. 21.02.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»» укладено Договір факторингу № 2102-24, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Також до цього договору додано акт приймання-передачі реєстру прав вимоги від 21.02.2024 та платіжну інструкцію від 22.02.2024 про оплату коштів згідно з договором факторингу. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 2102-24 від 21.02.24 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 750151 від 12.11.2021 у загальному розмірі 22261,59 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9649,53 грн.; заборгованість за відсотками 12612,06 грн. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Так, згідно з\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~статтею 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідачем не були надані докази того, що він повернув кредитні кошти позичальнику або його правонаступникам, а також не було надано відповідного контррозрахунку заборгованості. Також слід звернути увагу, що вказаний кредитний договір сторонами у встановленому законом порядку не визнавався недійсним. Щодо відступлення права вимоги за вказаним вище кредитним договором слід зазначити наступне. Відповідно до положень статей\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. За договорами факторингу № 2102-24 від 21 лютого 2024 року позивач отримав право вимоги за вказаним кредитним договором. Таким чином позивач належними та допустимими доказами довів наявність у відповідача [PERSON] кредитної заборгованості за договором № 750151 у вигляді тіла кредиту та відсотків за його користування, право вимоги на які згідно договору факторингу від 21.02.2024 перейшло до позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Отже, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за укладеним кредитним договором № 750151 у відповідних сумах, які підтверджуються наявними в матеріалах справи документами. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 750151 на користь правонаступника кредитора - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача просив суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд зауважує, що витрати вказані позивачем є занадто завищеними, оскільки виходячи із предмету позову, справа не є складною та розглядається в порядку спрощеного провадження, є стала судова практика з розгляду даної категорії спорів, заявлений розмір витрат правничої допомоги є необґрунтованим та завищеним. Сума витрат на правничу правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. є неспівмірною з ціною позову, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру та підлягає зменшенню. Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial