Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

21 травня 2025 року, позивач ТзОВ «ФК «ЄАПБ», звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором.\~ Свій позов мотивує тим, що 01.03.2024 року ТзОВ «Аванс Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання фінансового кредиту № 00583-03/2024, за умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти, які вона не повернула.\~Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «Аванс Кредит» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 року.\~Заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 00583-03/2024 від 01.03.2024 року становить 12075,00 грн., з них: 6900,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 5175,00 грн. - заборгованість за процентами. На підставі викладеного позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] \~на його користь заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 00583-03/2024 від 01.03.2024 року в розмірі 12075,00 грн., а також стягнути на його користь судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, відзив на позов відповідачем, у визначений в ухвалі суду термін, не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог\~ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2ст. 247 ЦПК України. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.2024 року ТзОВ «Аванс Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання фінансового кредиту № 00583-03/2024, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 6900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Основні умови кредитування згідно договору про надання фінансового кредиту № 00583-03/2024 від 01.03.2024 року: - сума кредиту - 6 900 ,00 грн. (п. 1.1); - мета отримання кредиту: на власні потреби (п. 1.2); - строк кредитування - 120 днів (п. 1.2); - дата надання кредиту - 01.03.2024 року (п. 1.2); - дата погашення кредиту - 28.06.2024 року (п. 1.2); - процентна ставка - 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 договору (п. 1.4.1); - кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки №4731-21хх-хххх-1538, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п. 1.6).\~ 21.10.2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «Аванс Кредит» (клієнт) уклали договір факторингу № 21102024, на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 00583-03/2024 від 01.03.2024 року до [PERSON] (акт прийому-передачі реєстру боржників від 21.10.2024 року, витяг з реєстру боржників від 21.10.2024 року). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 00583-03/2024 від 01.03.2024 року на дату відступлення права вимоги становила 12075,00 грн., з них: 6 900,00 грн. - тіло кредиту, 5175,00 грн. проценти. Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав.\~ Частиною 2 статті 11\~Цивільного кодексу\~України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.\~ Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.\~ Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Стаття 627\~ЦК України визначає, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1ст.\~8\~ЗУ «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3ст.\~6\~ЗУ «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1ст.\~7\~ЗУ «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.\~ Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст.\~11\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1ст.\~12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).\~ Таким чином, суд вважає доведеним, що сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення договору про надання фінансового кредиту № 00583-03/2024 від 01.03.2024 року на відповідних умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У свою чергу, кожним зі спірних правочинів передбачено розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитом, жоден з них відповідачем не оспорювався та в судовому порядку не скасовувався повністю чи окремі його положення. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було.\~ З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved