Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 07 серпня 2018 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р20.21262.004186505. Відповідно до Розділ 1 кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 42788,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із графіком платежів. Кредит надається строком на 24 місяці, кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 15,0% річних. Зазначає, що підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про умови та тарифи банку. На виконання умов вищевказаного договору акціонерним товариством «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 02 квітня 2019 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z06.21262.005097972. Відповідно до розділ 1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 30000,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із графіком платежів. Кредит надається строком на 12 місяців, кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 22,0% річних. Підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про умови та тарифи банку. На виконання умов вищевказаного договору Акціонерним Товариством «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 25 липня 2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» ( попередня назва - «Росвен Інвест Україна») було укладено договір факторингу №01.02 31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторину ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено права вимоги за заборгованостями [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договорами №Р20.21262.004186505 від 07 серпня 2018 року і №Z06.21262.005097972 від 02 квітня 2019 року. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №Р20.21262.004186505 від 07 серпня 2018 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову, складає: заборгованість за основним боргом - 15 985,93 грн., заборгованість за відсотками, - 7 465,26 грн., заборгованість за іншими процентними платежами - 28 200,52 грн. Всього заборгованість - 51 651,71 грн. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №Z06.21262.005097972 від 02 квітня 2019 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову, складає: заборгованість за основним боргом - 8 125,10 грн., заборгованість за відсотками - 6 200,12 грн., заборгованість за іншими процентними платежами - 18 290,76 грн. Всього заборгованість - 32 615,98 грн. Виходячи з вищевикладеного, можна прийти до висновку, що позичальником було порушено умови договору та станом на дату складання позовної заяви несплачена заборгованість складає: 84 267,69 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитними договорами №Р20.21262.004186505 від 07 серпня 2018 року і № Z06.21262.005097972 від 02 квітня 2019 року у сумарному розмірі 84 267,69 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачка своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотання просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка, повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила, відзив не подавала. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що представник позивача просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. 07 серпня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.21262.004186505, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 42788,00 гривень, строком на 24 місяці зі сплатою 15 процентів річних за користування кредитом (а.с.9-12). Відповідачкою [PERSON] також власноручно підписано: заяву анкету від 07 серпня 2018 року, паспорт споживчого кредиту від 07 серпня 2018 року, додаток до паспорта споживчого кредиту. Із довідки розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Р20.21262.004186505 від 07 серпня 2018 року вбачається, що сума боргу станом на 25 липня 2023 року становить 51651,71 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 15985,93 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 7465,26 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 28200,52 грн. (а.с.31). Крім того, 02 квітня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z06.21262.005097972, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 30000,00 гривень, строком на 12 місяці зі сплатою 22 процентів річних за користування кредитом (а.с.38-40). Відповідачкою [PERSON] також власноручно підписано: заяву анкету від 02 квітня 2019 року, паспорт споживчого кредиту від 02 квітня 2019 року, додаток до паспорта споживчого кредиту, заяву про акцепт на укладення договору про використання аналога власноручного підпису уповноваженої особи страховика та відтиску печатки страховика від 12 квітня 2019 року, заяву № Z06.21262.005097972 від 02 квітня 2019 року про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк». Із довідки розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Z06.21262.005097972 від 02 квітня 2019 року вбачається, що сума боргу станом на 25 липня 2023 року становить 32615,98 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 8125,10 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 6200,12 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 18290,76 грн. (а.с.55). 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва: ТОВ «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого та Реєстру боржників, АТ «Ідея Банк» відступило права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права вимоги за первинними кредитними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників, в тому числі було відступлено і право вимоги до [PERSON] за договором № Р20.21262.004186505 від 07 серпня 2018 року та № Z06.21262.005097972 від 02 квітня 2019 року, що підтверджується витягами з реєстру боржників (а.с.60-69,81-82). Рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» №1 від 25 березня 2024 року змінено назву з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с.83-84). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України\~визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Договір факторингу\~№ 01.02-31/23,\~укладений 25\~липня 2023 року між ТОВ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест\~Україна» (ТОВ\~«Свеа Фінанс») є дійсним та чинним, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку, відсутні. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом досліджені надані позивачем докази видачі відповідачці кредитів, користування ним кредитними коштами, що доведено відповідними розрахунками, враховано, що зазначені докази відповідачкою не спростовано, що є її процесуальним обов`язком. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за договорами не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому суд вважає що в даному випадку мають місце порушення відповідачкою прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованості за основним боргом та заборгованості за відсотками. Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідачки заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями за кредитним договором №Р20.21262.004186505 від 07 серпня 2018 року у розмірі 28\~200,52 грн. та за кредитним договором №Z06.21262.005097972 від 02 квітня 2019 року в розмірі 18290,76 грн. з огляду на наступне. Згідно ч. 3\~ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47\~Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Тобто, банк неуповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення\~заборгованість за іншими процентними платежами в розмірі 28200,52 грн. та 18290,76 грн., які\~згідно довідки розрахунку заборгованості\~ [PERSON] за кредитними договорами, є заборгованістю за нарахованими та несплаченими комісіями -\~не підлягають задоволенню. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованості за кредитним договором №Р20.21262.004186505 від 07 серпня 2018 року в розмірі 23\~451,19 грн. (заборгованість за основним боргом - 15 985,93 грн., заборгованість за відсотками, - 7 465,26 грн.) та за кредитним договором №Z06.21262.005097972 від 02 квітня 2019 року в розмірі 14325,22 грн. (заборгованість за основним боргом - 8 125,10 грн., заборгованість за відсотками - 6 200,12 грн.). У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Крім того, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial