Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

У червні 2025 року представник позивачів адвокат Яловський Олександр Васильович, представляючи інтереси [PERSON] , [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивачів мотивував тим, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР в ред. 1963 р. зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належав його учасникам: [PERSON] та [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із фактично належної їй як члену колгоспного двору 1/2 частини вищевказаного житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , звернувшись з відповідною заявою до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А., до майна померлої було заведено спадкову справу № 79/2015. [INFO] помер [PERSON] . Після\~ його смерті залишилася спадщина, яка складається із фактично належної йому як члену колгоспного двору 1/2 частини вищевказаного житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його онук [PERSON] , звернувшись з відповідною заявою до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Борщ Н.О., до майна померлого було заведено спадкову справу № 134/2022. У травні 2025 року позивачі зверталися до нотаріальних контор з метою оформлення спадкових прав після померлих, але нотаріуси відмовили у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а також у зв`язку з тим, що за життя померлі офіційно не зареєстрували право власності, а сам будинок відносився до категорії колгоспних дворів і на даний час змінити статус колгоспного двору неможливо, окрім того з уведенням в дію з 15 квітня 1991 Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано. Саме тому представник позивача просив визнати за: - [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку\~ [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; - [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку\~ [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 05 червня 2025 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11 серпня 2025 року. У підготовче судове засідання позивачі та представник позивачів не з`явилися, але представник позивачів подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивачів (а. с. 76). Представник відповідача Носівської ТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання надіслала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 78). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ установлено,\~\~ що\~\~ домогосподарство\~ [ADDRESS] згідно із записами погосподарської книги сільської ради за 1991-1995 роки № 23/1 відноситься до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року зареєстрованими в ньому значаться [PERSON] , [PERSON] ,\~\~ що\~\~ підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 320/1 від 13 травня 2025 року (а. с. 9, на звороті). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. Отже, [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного\~\~ двору\~ належало по 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] в с. Сулак Носівського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7, на звороті). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] , разом із нею на день смерті був зареєстрований [PERSON] , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 371/1 від 02 червня 2025 року (а. с. 8). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений 29 січня 2001 року [PERSON] , секретарем Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яким свій земельний пай, що знаходиться в господарстві імені Куйбишева Носівського району, заповідала [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 61) та копією заповіту (а. с. 73). Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Вищевказаним заповітом не охоплена частина спадщини у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яка належала покійній як члену колгоспного двору, а отже, спадкування цього майна після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] (а. с. 15, на звороті) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 16). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу за № 79/2015, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 60). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] спадщину після її смерті прийняла дочка [PERSON] , подавши в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Чоловік померлої [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини, а також від обов`язкової частки у спадщині. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 62-75). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивач [PERSON] зверталася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. з метою оформлення\~\~\~ спадкових прав після померлої [PERSON] на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно у зв`язку з тим, що будинок належав до типу колгоспного двору, а з введенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, у спадкоємця відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою приватного нотаріуса Чуєнко Л.А. № 134/02-31 від 27 травня 2025 року (а. с. 13). Окрім того, судом встановлено, що [INFO] в с. Сулак Ніжинського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про\~\~ смерть\~\~ серії [NUMBER] (а. с. 8, на звороті). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] , один, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 07-01-Є/09.2022 від 20 грудня 2022 року (а. с. 9). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя склав заповіт, посвідчений 11 лютого 2000 року [PERSON] , секретарем Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 42) та копією заповіту (а. с. 48, на звороті). Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] (а. с. 15, на звороті) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 16). Отже, вона є також і спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . [PERSON] є рідним онуком померлого [PERSON] , що підтверджується\~\~\~\~ копією\~\~\~\~ свідоцтва\~\~\~ про народження [PERSON] серії № [NUMBER] (а. с. 15, на звороті), копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 16), копією\~\~\~\~ свідоцтва\~\~\~\~ про\~ народження [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 16). Отже, він є спадкоємцем п`ятої черги за законом після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Борщ Н.О. до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу за № 134/2022, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 41). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] спадщину після її смерті прийняв спадкоємець за законом рідний внук [PERSON] , подавши в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Дочка померлого [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк відмовилася від прийняття спадщини за всіма видами спадкування після смерті батька [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства (а. с. 43-57). Судом установлено, що позивач [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Борщ Н.О. з метою оформлення спадкових прав після померлого [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно у зв`язку з тим, що будинок належав до типу колгоспного двору, а з введенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, у спадкоємця відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою приватного нотаріуса Борщ Н.О. № 154/02-31 від 05 травня 2025 року (а. с. 14-15). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 41,5 кв. м, житлова площа 17,0 кв. м (а. с. 10-12). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату АТ «Таскомбанк» № 9260-4033-7391-5136 від 04 червня 2025 року (а. с. 3). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачам у рівних частинах з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved