Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі - ТОВ «Коллект центр») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та відповідачем укладено кредитний договір №4350517. За цим кредитним договором відповідач отримав 8000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені умовами кредитного договору. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання, проте відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка становить 54520 грн., з яких 8000 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 45000 грн. - заборгованість за відсотками та 1520 грн. - заборгованість за комісією. 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладений договір про відступлення прав вимоги №13-01/2022-79, згідно умов якого ТОВ «Вердикт капітал» набув право вимоги за кредитним договором № 4350517. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладений договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, згідно умов якого позивач набув право вимоги за кредитним договором № 4350517. 29.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів») та відповідачем укладено договір позики №77475355, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 12512 грн. та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання, проте, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка становить 27676,93 грн., з яких 12512 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 15162,88 грн. - заборгованість за відсотками та 2,05 грн. - 3% річних, нараховані на суму заборгованості. 22.02.2022 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт капітал» укладений договір про відступлення прав вимоги №22/02/2022, згідно умов якого ТОВ «Вердикт капітал» набув право вимоги за кредитним договором № 77475355. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладений договір про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01, згідно умов якого позивач набув право вимоги за кредитним договором № 77475355. Просило стягнути з відповідача зазначену заборгованість, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 грн. 11.02.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 27.03.2025 постановлено ухвалу про залишення без задоволення заяви представника позивача про перехід до розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.03.2025 постановлено ухвалу про витребування доказів. 03.03.2025 представник відповідача адвокат Дончак Д.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив задовольнити позовні вимоги частково та стягнути за договором №77475355, укладеним 29.09.2021 з ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів», тіло кредиту у розмірі 12512 грн. та проценти за користування кредитом у розмірі 12812,29 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити. Зазначив, що позивачем не надано доказів надання ТОВ «Мілоан» кредитних коштів відповідачу. Умова договору, укладеного 29.09.2021 з ТОВ «Мілоан», про сплату комісії за надання кредиту у розмірі 1520 грн. є нікчемною. Проценти нараховані ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» після закінчення дії договору не підлягають стягненню, оскільки відповідач не звертався до позикодавця та не укладав додаткові угоди щодо пролонгації кредитних договорів. Заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним. Відповідач вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. є співмірними зі складністю справи, а тому витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню. 10.03.2025 представник позивача подала до суду відповідь на відзиву, в якому просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначила, що твердження відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів не заслуговують на увагу. Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Позивачем були надані достатні та допустимі докази щодо укладення договорів та перерахування коштів за ними. Сторонами погоджено, що строк користування кредитом за договором №4350517 продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Посилання відповідача на несправедливі умови договору є безпідставними та суперечливими. При цьому договори та їх умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 29.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4350517, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 8000 грн., строком на 21 день, тобто до 20.10.2021, стандартна процентна ставка - 5% за кожен день. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору №4350517 від 29.09.2021 комісія за надання кредиту: 1520 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору №4350517 від 29.09.2021 позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. У відповідності до п. 4.2 договору про споживчий кредит №4350517 від 29.09.2021 у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.5.3 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом. Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 12.12.2024 ТОВ «Мілоан» перерахувало 8000 грн. на картку № [NUMBER] , призначення платежу: кошти згідно договору №4350517. Відповідно до листа АТ «Універсал банк» від 08.05.2025 на ім`я [PERSON] було емітовано банківську картку № [NUMBER] , на яку 29.09.2021 було зараховано 8000 грн. 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №4350517 від 29.09.2021. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4350517 від 29.09.2021 у розмірі 37720 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 8000 грн., заборгованість за сумою відсотків - 28200 грн., заборгованість за комісією - 1520 грн. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект центр» набуло статусу нового кредитора до відповідача за кредитним договором №4350517 від 29.09.2021. Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект центр» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4350517 від 29.09.2021 у розмірі 54520 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 8000 грн., заборгованість за сумою відсотків - 45000 грн. та 1520 грн. - заборгованість за комісією. Відповідно до розрахунку, зробленого позивачем, відповідач має заборгованість у розмірі 54520 грн., з яких 8000 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 45000 грн. - заборгованість за процентами та 1520 грн. - заборгованість за комісією. 29.09.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №77475355, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 12512 грн. строком на 64 дні з процентною ставкою 1,6% на день, та зобов`язався повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користуванням ним (п. 2 договору позики №77475355 від 29.09.2021). Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 18.12.2024 ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало 12512 грн. на картку № [NUMBER] . 22.02.2022 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №77475355 від 29.09.2021. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №77475355 від 29.09.2021 у розмірі 27674,88 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 12512 грн., заборгованість за сумою відсотків - 15162,88 грн. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект центр» набуло статусу нового кредитора до відповідача за кредитним договором №77475355 від 29.09.2021. Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Коллект центр» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №77475355 від 29.09.2021 у розмірі 27676,93 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 12512 грн., заборгованість за сумою відсотків - 15162,88 грн., відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України - 2,05 грн. Відповідно до розрахунку, зробленого позивачем, станом на 02.01.2025 відповідач має заборгованість у розмірі 27676,93 грн., з яких 12512 грн. -заборгованість за тілом кредиту та 15162,88 - заборгованість за процентами, 2,05 грн. - 3% річних, нараховані на суму заборгованості за період з січня 2022 року по лютий 2022 року. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21. Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13.07.2022 по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше стягнення нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а тому доводи відповідача про те, що положення спірного кредитного договору в частині стягнення суми комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст.228 ЦК України є помилковим. Аналогічна за змістом позиція зазначена у постанові Київського апеляційного суду по справі №378/146/24 від 18.07.2024. Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем у формі електронного документу укладено договір про споживчий кредит від 29.09.2021 № 4350517, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 8000 грн. строком на 21 день до 20.10.2021, стандартна процентна ставка - 5% за кожен день, комісія за надання кредиту - 1520 грн., комісія нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово. Суд зауважує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору, однак відповідачем неналежно виконувались зобов`язання за цим договором, що призвело до виникнення боргу, який не повернуто. Будь-яких доказів про повне або часткове спростування позовних вимог відповідачем не надано. Відтак, за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми процентів за користування кредитом до 20.10.2021, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору. А тому доводи представника відповідача в цій частині є безпідставними, оскільки спростовуються вищезазначеним. Також, враховуючи вищевикладене, суд відхиляє як незмістовні доводи сторони відповдіача про те, що умова договору про споживчий кредит від 29.09.2021 №4350517 про сплату комісії за надання кредиту у розмірі 1520 грн. є нікчемною. Суд враховує, що позивач набув право вимоги до відповідача за договром про споживчий кредитвід 29.09.2021 № 4350517. З урахуванням наданих доказів, суд вважає можливим стягнути на користь позивача, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором №4350517 від 29.09.2021, заборгованість в сумі 54520 грн., яка складається з 8000 грн. - заборгованість за кредитом, 45000 грн. - заборгованість за відсотками та заборгованість за комісією - 1520 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що 29.09.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №77475355, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 12512 грн. строком на 64 днів зі строком повернення до 01.12.2021 з процентною ставкою 1,6% на день, а останній зобов`язався повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користуванням ними. Суд повторно зауважує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за укладеним договором виконало, на відміну від позичальника, який своєчасно до встановленого графіку не повертав платежі в строк та розмірі, визначених умовами кредитних договорів, тобто не виконував свої зобов`язання належним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідач не оспорював укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів у розмірі 12512 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за договором позики від 29.09.2021 №77475355 становить суму, що зазначена у розрахунках заборгованості та витязі з реєстру боржників до договору факторингу. Суд зазначає, що доказів звернення відповідача до ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» щодо пролонгації граничного строку повернення позики суду не надано, а тому строк кредитування за договором позики від 29.09.2021 №77475355 не змінювався і становить 64 дні. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, позивач, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором від 29.09.2021 №77475355, відповідно до статті 1048 ЦК України має право вимгатаи стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 01.12.2021, а тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за процентами поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають. Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за договором позики від 29.09.2021 №77475355 за відсотками на суму 15162,88 грн. поза межами строку кредитування є безпідставними. З урахуванням умов договору позики від 29.09.2021 №77475355 позивач має право на стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 12812,28 грн. (12512 грн. * 64 дня * 1,6% = 12812,28 грн.) За таких обставин, суд з вважає, що позивач, до якого перейшло право вимоги за за кредитним договором від 29.09.2021 №77475355, обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 29.09.2021 №77475355, розмір якої становить 25324,28 грн., з яких 12812,28 грн. - проценти за користування кредитом, а 12512 грн. - тіло кредиту, тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з січня 2022 року по 23.02.2022 в розмірі 2,05 грн., оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (97,14%) в сумі 2353,12 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд враховує, що останній просив зменшити ці витрати з 16000 грн. до 5000 грн. через їх неспівмірність зі складністю справи. Суд враховує, що при цьому представником відповідача зазначений орієнтовний розмір витрат відповідача на правничу допомогу у цій справі в розмірі 7000 грн. Враховуючи приписи ст. 137 ЦПК України, а також те, що позовні вимоги задоволено частково суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, до 8000 грн., що відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру. Загалом сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 10353,12 грн. (2353,12 грн. + 8000 грн.= 10353,12 грн.).

Outcome: partial