Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

У травні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення в солідарному порядку боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 22 091,99 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що ухвалою суду у справі № 490/11469/24 від 28.01.2025 року Центральним районним судом м.Миколаєва було відмовлено у видачі судового наказу, тому це стало підставою для звернення до суду в порядку позовного провадження. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.05.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Від [PERSON] на адресу суду надійшла заява, у якій вона зазначає, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Інші особи у вказаній квартирі не проживають, договір про надання житлово-комунальних послуг укладено саме на її ім`я. Заявниця просить врахувати цю інформацію та не залучати співвласників як відповідачів, оскільки вони не є належними сторонами у справі. Також [PERSON] повідомила, що регулярно сплачує рахунки та погашає заборгованість за ними. Позивач у свою чергу зазначив, що на даний час укладання договору про реструктуризацію заборгованості є неможливим, оскільки справа перебуває на розгляді суду. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Отже, пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Судом встановлено, що позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в період з 2021-2025 року, що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. З наявного в матеріалах справи розрахунку боргу вбачається, що позивач надав теплову енергію за адресою відповідачів за період 01.01.2022 по 01.04.2025 року сума складає 22091,99 грн. Позивачем було надіслано попередження №614-ф21 від 03.10.2024, вимоги якого не були виконані відповідачам. З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , розмір її частки складає 1/4, [PERSON] та [PERSON] , розмір їх частки на праві спільної сумісної власності складає 3/4 часток. Відповідно до ч. 3 ст.24 ЗаконуУкраїни «Про теплопостачання» та п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року N 1198, споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦКУкраїни зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Положеннями ст. ст. 610, 611 ЦивільногокодексуУкраїни передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідно до статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Співучасть - це обумовлена матеріальним правом множинність осіб на тій чи іншій стороні в цивільному процесі внаслідок наявності загального права або загального обов`язку. Важливою ознакою співучасті є наявність у декількох позивачів чи відповідачів у справі однакових за спрямованістю матеріально-правових вимог чи юридичних обов`язків. Ця ознака дозволяє відрізняти процесуальну співучасть від інших видів участі множинності заінтересованих осіб, зокрема, від участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. За змістом наведеної норми цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 309/2340/15 (провадження № 61-16776св20) вказано, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. […] Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Отже, належним суб`єктним складом відповідачів є склад відповідачів, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18). Предметом позову в цій справі є матеріально-правова вимога позивача ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, при цьому вони є співвласниками цієї квартири , до якої надавалися позивачем послуги з постачання теплової енергії . Так, в силу частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим згідно частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Тобто цією нормою передбачений імперативний обов`язок не лише власника житла, але й інших осіб, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, нести відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно достатті 360 ЦК України співвласник відповіднодо своєї частки у праві спільної часткової власностізобов`язанийбрати участьу витратахна управління,утримання тазбереження спільногомайна,у сплатіподатків,зборів (обов`язковихплатежів),а такожнести відповідальністьперед третімиособами зазобов`язаннями,пов`язанимиіз спільниммайном. Заперечення відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами, суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначені особи є співвласниками спірної квартири. При цьому жодних пояснень по суті спору від інших відповідачів до суду не надходило. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для покладення на всіх відповідачів, до яких заявлено позов, обов`язку зі сплати на користь позивача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Враховуючи, що відповідачами не виконано зобов`язання щодо сплати заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2022 року по 01.04.2025 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. при цьому суд враховує, що за чей час відповдічаем здійснено часткову оплату боргу і згідно розрахунку заборгованості ПрАТ "Миколаївсьа ТЕЦ" станом на 12.08.2025 року сума заборгованості становить 19 126,18 грн. З відповідачів слід стягнути суму боргу в солідарному порядку за теплову енергію в загальному розмірі 19 126,18 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1009,33 грн. з кожного.

Outcome: partial