Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 72 915 грн по виконавчому провадженню № [NUMBER] та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 800 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.01.2017 шлюб, укладений між нею та відповідачем, рішенням Деснянського районного суду м. Києва було розірвано. З відповідачем вона має спільну неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає разом з нею та знаходиться на повному утриманні позивача. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.07.2018 по справі № 754/14679/17 визначено розмір аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття. 03.11.2018 було відкрито виконавче провадження. Відповідач самостійно відмовлявся сплачувати аліменти, тому державним виконавцем вживалися заходи примусового виконання. Внаслідок невиконання відповідачем рішення про стягнення аліментів, за ним утворилася заборгованість в розмірі 78 031,68 грн, в тому числі штрафна санкція за постановою про нарахування штрафу в розмірі 3 600 грн. Відповідач неодноразово повідомлявся про наявність заборгованості, однак не вжив жодних заходів щодо її погашення. Вважає, що розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки становить 72 915 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2024 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні строки. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів. Копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами, відповідачем було отримано 31.07.2024, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Інших заяв по суті справи та клопотань від учасників справи до суду не надійшло. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.05.2014. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/14679/17 від 10.07.2018 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі 1 500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.11.2017 до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 13.09.2018 Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі 1 500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.11.2017 до досягнення дитиною повноліття. 03.11.2018 державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чеграхчі Д.І. на підставі заяви [PERSON] , винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі 1 500 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2017 року і до досягнення повноліття. Постановою старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дєдовою-Осипенко В.Ю., в межах виконавчого провадження [NUMBER] звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за ВП [NUMBER] складеного старшим державним виконавцем Дєдовою-Осипенко В.Ю., станом на 01.06.2024 заборгованість [PERSON] становить 78 031,88 грн (74 431,88 грн заборгованість + 3 600 грн штраф). 08.05.2024 старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дєдовою-Осипенко В.Ю. до банківських установ: АТ «СЕНС БАНК», АТ «Універсал Банк», АТ «Акцент банк», АТ «БАНК ВОСТОК» (м. Дніпро) була надіслана платіжна інструкція № 21826 щодо сплати [PERSON] 72 931,88 грн - стягнення за ВП № [NUMBER]. Відповідно до розрахунку заборгованості по стягненню аліментів та неустойки (пені) за ВП [NUMBER] згідно виконавчого листа 754/14679/17 від 13.09.2018 складеного позивачем [PERSON] станом на 23.06.2024 загальна сума пені становить 576 645 грн, з урахуванням вимог за ст. 196 СК України, розмір пені становить 72 915 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у складі від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. При цьому, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток (тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%). Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 711/679/21. З матеріалів справи встановлено, що у відповідача виникла непогашена заборгованість зі сплати аліментів, які стягуються згідно виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва № 754/14679/17 виданого 13.09.2018, яка станом на 01.06.2024 становить 78 031,88 грн. Пеня по сплаті аліментів за весь період виникнення заборгованості складає 576 645 грн., що підтверджується розрахунком пені, наданим позивачем. Наданий розрахунок перевірений судом та відповідає формулі, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів у боржника виникла по його вині та є наслідком його дій щодо ухилення від сплати аліментів. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Відповідач у свою чергу жодних доказів до суду не надав. Таким чином враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача заявленої в позовній заяві суми пені за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 72 915 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надано наступні документи: договір №65/23 про надання правової допомоги від 15.06.2023, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридичний центр правова допомога «ЮРКОМ», в особі директора Сафронової Оксани Валеріївни, та [PERSON] ; додаткова угода №4 до договору № 65/23 про надання правової допомоги від 15.06.2023; орієнтовний план заходів щодо захисту прав і законних інтересів відповідно до договору № 65/23 про надання правової допомоги від 15.06.2023 та додаткової угоди № 4 від 22.09.2023 на загальну вартість 10 800 грн.; акт здачі-приймання виконаних робіт за договором № 65/23 про надання правової допомоги від 15.06.2023 та Додаткової угоди №4, загальна сума виконаних робіт становить 10 800 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру №7 від 18.01.2024 та №11 від 24.06.2024. Відповідно до частин 1-2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Зі змісту статті 137 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що сторони несуть витрати пов`язані з правничою допомогою саме адвоката. В свою чергу, в матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридичний центр правова допомога «ЮРКОМ», в особі директора Сафронової Оксани Валеріївни, та [PERSON] , проте жодних доказів на те, чи є [PERSON] адвокатом матеріали справи не містять. Таким чином, враховуючи наведене, встановлені судом під час судового розгляду обставини понесення витрат на правничу допомогу, суд доходить до висновку, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу є необґрунтованими, відтак, задоволенню не підлягають. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання до суду цього позову, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved