Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 18 жовтня 2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про відкриття поточного (карткового) рахунку, видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування №1169016 від 09.04.2015 року у розмірі 10 149,99 грн., та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.04.2015 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений договір про відкриття поточного (карткового) рахунку, видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування №1169016, на підставі якого позичальнику було відкрито поточний (картковий) рахунок [NUMBER] та видано кредитну картку MasterCardWorld, а також відповідно до заяви-анкети на відкриття поточного (карткового) рахунку та видачу кредитної карти від 09.04.2015 року було досягнуто угоди щодо встановлення кредитного ліміту на наступних умовах: розмір кредитної лінії 20\~000,00 грн., строком на 24 місяці, процентна ставка 30% річних. Крім того, 10.04.2017 року між банком та клієнтом був укладений договір про надання банківських послуг №409322/1062922 про зміну умов користування банківською послугою «Кредитна картка» від 12.04.2021 року, відповідно до умов якого встановлено кредитний ліміт у розмірі 20\~000,00 грн., строком дії договору до 30.04.2023 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 30 % річних за користування кредитними коштами. 05.08.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» був укладений договір факторингу за фінансовими кредитами №2-2021, відповідно до якого 13.09.2021 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] . 01.10.2021 між позичальником та позивачем укладена додаткова угода до кредитного договору, якою сторонами погоджено загальну заборгованість за кредитним договором станом на 01.10.2021 року в розмірі 17\~071,93 грн. та внесено зміни до умов кредитного договору та з 01.10.2021 року процентну винагороду було встановлено в розмірі 12% річних, при наявності простроченої заборгованості 36% річних, погоджено та підписано графік погашення платежів, відповідно до додатку №1 до кредитного договору з кінцевим терміном погашення до 21.04.2022 року. Відповідач порушує умови Кредитного договору, обов`язкові щомісячні платежі не сплачує. З дати відступлення банком позивачу прав вимоги за кредитним договором, відповідачем на рахунок позивача платежі не здійснювались. Позивачем, з метою врегулювання відносин у позасудовому порядку, на адресу відповідача направлено Вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом, яка залишилась Позичальником без реагування. У зв`язку із неналежним виконання відповідачем умов кредитного договору у відповідача перед позивачем станом на 20.05.2022 року обліковується заборгованість у загальному розмірі 10\~149,99 грн., яка складається з: Заборгованості за тілом кредиту 9\~669,73 грн. Заборгованості за процентами за користування кредитом - 480,26 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 05.08.2025 року відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнав. Просив відмовити у позові в повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 25.02.2025 року. У зв`язку із перебуванням Головуючого судді у відпустці, розгляд справи не відбувся. Розгляд справи призначено на 14.04.2025 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив розглядати справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, 14.04.2025 року через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомляв. У зв`язку із заявою відповідача, судове засідання відкладено на 02.06.2025 року. У зв`язку із зайнятістю Головуючого у справі судді у судовому засіданні з розгляду іншої кримінальної справи, судове засідання відкладено на 05.08.2025 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив розглядати справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, 05.08.2025 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнав. Просив відмовити у позові в повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомляв. З урахуванням приписів\~статті 223 ЦПК України, враховуючи предмет і підстави позову та встановлений\~ст. 78 ЦПК України\~імператив згідно якого обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, беручи до уваги згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності та згоду на розгляд справи без участі сторони відповідача, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Розглянувши подані письмові пояснення учасниками справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 09.04.2015 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено договір про відкриття поточного (карткового) рахунку, видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування № [NUMBER] , на підставі якого позичальнику було відкрито поточний (картковий) рахунок [NUMBER] та видано кредитну картку MasterCardWorld. Відповідно до заяви-анкети на відкриття поточного (карткового) рахунку та видачу кредитної карти від 09.04.2015 року відповідачу на картковий рахунок встановлено кредитний ліміт у розмірі 20\~000,00 грн., строком на 24 місяців, зі сплатою процентів у розмірі 30% річних. 05 серпня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» укладено Договір факторингу №2-2021, у відповідності до умов якого, АТ «Креді Агріколь Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Брайт-К» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Брайт-К» приймає належні банку Права Вимоги до Боржників, вказаними у Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05.08.2021 року (реєстр прав вимоги №2) Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №2 до Договору факторингу №2-2021 про відступлення права вимоги від 05.08.2021 року, ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 17\~071,93 грн. станом на 01.10.2021 року. Суд встановив, що право грошової вимоги за договором №1169016 від 09.04.2015 року позивачем набуто відповідно укладених договорів про відступлення права вимоги, з додержанням норм чинного законодавства України. 01.10.2021 [PERSON] та ТОВ «ФК «Брайт-К» уклали додаткову угоду до договору про відкриття карткового рахунку, видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування № 1169016 від 09.04.2015 року, відповідно до якої сторонами погоджено загальну заборгованість за кредитним договором, з урахуванням сплачених позичальником 2 000,00 грн., які зараховані на погашення тіла кредиту, та яка станом на станом на 01.10.2021 року становить 15\~313,13 грн., та складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14\~079,94; прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 1\~233,19 грн. Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до розрахунків заборгованості доданих до позовної заяви, загальний розмір заборгованості за договором № 1169016 від 09.04.2015 року, становить 10\~149,99 грн. з яких: \~ \~ \~ \~9\~663,73 грн. - заборгованість за тілом кредиту; \~ \~ \~ \~480,26 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відомості про виконання позичальником взятих на себе кредитних зобов`язань у суду на час розгляду справи відсутні. V. Оцінка суду. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.\~527\~ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 09.04.2015 року [PERSON] підписала договір про відкриття поточного(карткового) рахунку, видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування № 1169016, анкету-заяву, ознайомилась з орієнтовним Графіком погашення заборгованості за кредитною лінією по продукту Кредитна картка у яких, зокрема, передбачено строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, комісії тощо. Отже, між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Статтею 1050\~ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077,1078\~ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Відповідно до частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першою статті 513\~ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18. Згідно з частиною першою статті 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина перша статті 18\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» визначає, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25\~цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором. За обставинами цієї справи, [PERSON] не оскаржувала договір факторингу №2-2021 від 05 серпня 2021 року в частині відступлення права вимоги за його кредитним зобов`язанням, а тому з урахуванням презумпції правомірності правочину, суд вважає, що відступлення (продаж) прав вимоги та майнових прав за цим договором не суперечить статті 514 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач, у своїй заяві зазначав, що не погоджується із заявленим позовом проти нього і просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «розрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного розрахунку. Таким чином, відповідачем не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. З розрахунку заборгованості наданого представником позивача встановлюється, що відповідач має заборгованість у розмірі 10\~149,99 грн., що становить заборгованість за тілом кредиту у сумі 9\~669,73 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 480,26 грн. У відповідності до ст.\~76\~ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За приписами ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 1 ст.\~79\~ЦПК України та ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України докази мають відповідати ознакам достовірності, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачами не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ними зобов`язань, або які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, своєчасно АТ «Креді Агріколь Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не повернула, чим порушила ст.\~526\~ЦК України та умови Договору, разом з тим, АТ «Креді Агріколь Банк» своє право вимоги до відповідача за договором відступлення передало позивачу, у якого відповідно виникло право стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за користування кредитними коштами. Відповідач на спростування позовних вимог доказів не надала та іншого розрахунку заборгованості не долучила, з урахуванням встановлених обставин у позивача виникло право вимоги до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитними зобов`язаннями у заявленому розмірі. За викладених обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції №14789 від 18 жовтня 2024 року позивачем сплачено 2 422,40 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved