Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

[PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14.06.2014 між ним та Відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №525 від 14.06.2014. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені починаючи наприкінці травня 2025 року через різні погляди на сімейне життя. У зв`язку з тим, що за час шлюбного життя у сторін виникли непорозуміння один до одного, сім`я розпалась. На теперішній час позивач та відповідачка не проживають разом, кожен має своє життя, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Неповнолітній син сторін проживає разом з відповідачкою. Позивач переконаний, що подальше збереження сім`ї являється недоцільним та неможливим. На думку позивача досудове врегулювання спору неможливе. На підставі викладеного, позивач просить шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] , укладений 14.06.2014 розірвати. Ухвалою суду від 11.06.2025, у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та його представника. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.06.2014 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №525 від 14.06.2014. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В позові позивач вказує, шлюбні відносини між сторонами припинені починаючи наприкінці травня 2025 року через різні погляди на сімейне життя. У зв`язку з тим, що за час шлюбного життя у сторін виникли непорозуміння один до одного, сім`я розпалась. На теперішній час позивач та відповідачка не проживають разом, кожен має своє життя, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Неповнолітній син сторін проживає разом з відповідачкою. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення сторін про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України. Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, на теперішній час позивач та відповідач не проживають разом, кожен має своє життя, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають та враховуючи заяву відповідача в якій вона позовні вимоги підтримує та проти розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. \~\~Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved