Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін На розгляді суду перебуває справа подана представником позивачки [PERSON] - адвокатом А. Фреєм доРадехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, у якій просить: визнати за позивачем - [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1169 га; земельну ділянку загальною площею 0,1704 га; земельну ділянку загальною площею 0,2266 га, в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON] який помер [INFO] , що належали йому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №028949 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №4969 від 29.12.1999 року. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивачки покликається на те, зокрема, що єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини (фактичне прийняття спадщини) та фактично вступила у володіння та управління спадщиною та відкривши спадкову справу №159/2024 в Радехівській державній нотаріальній конторі Львівської області. Державним нотаріусом Медведюк З.С. при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, було встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №028949, виданий на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів Львівської області від 24 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право власності на землю та на право постійного користування землею за №4969 від 29.12.1999 року видано після смерті Спадкодавця. Згідно вищезазначеного нотаріусом було постановлено - відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. З огляду на вищезазначене позивачка не може реалізувати свої майнові права як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому змушена звернутися з цим позовом до суду. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Заяви та клопотання учасників справи 11.07.2025 представником позивача на розгляд суду подано клопотання, в якому останній просить суд розгляд справи здійснювати без його участі, проти закриття підготовчого провадження не заперечує(а.с.27). 15.07.2025 Радехівською державною нотаріальною конторою Львівської області, виконано ухвалу суду(а.с.30). 21.07.2025 представник відповідача подав на розгляд суду клопотання, в якому просить суд розгляд справи здійснювати у його відсутності(а.с.50). 21.08.2025 представник позивачки подав на розгляд суду клопотання, в якому просить суд розгляд справи здійснювати у його відсутності(а.с.52). Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 1, 3 статті 211, частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Процесуальні дії суду у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 23.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження, витребувано у Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином завірену копію спадкової справи №159/2024, заведеної після смерті спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.24). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 22.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.08.2025(а.с.51). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 червня 1971 року батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого повторно 25 лютого 1998 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 08.08.1992, актовий запис №12, прізвище після реєстрації шлюбу дружини - « [PERSON] »(а.с.19). Згідно свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2001, [PERSON] помер [INFO] (а.с.20). Згідно Довідки №377 від 09.09.2024 виданої старостою сіл Дмитрів, Криве, Мукані, Середпільці Радехівської міської ради Львівської області про те, що померлий [PERSON] , 1935 року народження, постійно до дня смерті [INFO] , проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним за даною адресою на день смерті були зареєстровані: - [PERSON] - 1971 р.н.- дочка; - [PERSON] - 1990 р.н. - внучка; - [PERSON] - 1993 р.н.- внук. Від імені померлого [PERSON] по Дмитрівській сільській раді посвідчувався заповіт № 9 від 13.02.1998 року(а.с.13). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстру №78510270 від 26.09.2024 виданої Державним нотаріусом Соснівської державної нотаріальної контори Львівської області З. Медведюк вбачається, що спадкова справа номер у нотаріуса 159/2024 зареєстрована після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.11). Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку ІV-ЛВ №028949, виданий на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів Львівської області від 24 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право власності на землю та на право постійного користування землею за №4969 від 29.12.1999 року вбачається, що [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,5139 гектарів розташована на території Дмитрівської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства(а.с.12). Копією Рішення та додатком до Рішення Радехівської районної ради IX семії ІІІ демократичного скликання від 24 грудня 1999 року «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв)та видачу державних актів на право приватної власністі на землю громадянам с. Дмитрів» підтверджується, що [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,5139 га (а.с.16,17). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 409/02-31 від 26.09.2024 встановлено, що державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно(а.с.15). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Нормою частини 1 статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на день смерті належали земельні ділянки загальною площею 0,5139 га, що виділені для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Дмитрівської сільської ради, на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЛВ №028949, виданий на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів Львівської області від 24 грудня 1999 року. Суд зауважує, що [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , адже подала до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Однак, позивачка позбавлений можливості юридично оформити право на спадкове майно у визначений законом спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved