Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВН № 1522021 від 28 травня 2025 року (а.с.7), звернувся до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 562. У подружжя є спільна малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, у сторін діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, різні життєві цінності. Наразі шлюб носить формальний характер. Позивач зазначає, що фактичні подружні стосунки були припинені з кінця лютого 2022 року, сторони проживають окремо. На думку позивача, подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін. Спільне господарство сторони не ведуть. Спір про поділ спільного майна відсутній. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , та який зареєстрований 24 грудня 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 562. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 03 червня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання у справі (а.с.21). У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача - адвокат Кузьма Я.І. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином (а.с.22-23, 44-45, 47-48), про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представником позивача через підсистему «Електронний суд» було подано до суду заяву про розгляд справи без участі позивача і його представника, позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.50-51). Відповідач [PERSON] і представник відповідача - адвокат Кузьмін Е.Е., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВН № 1539814 від 04 липня 2025 року (а.с.56), у судове засідання також не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином (а.с.24, 46, 49), про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представником відповідача через підсистему «Електронний суд» було подано до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача і її представника, позовні вимоги відповідач визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Також, відповідач просить суд після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « [PERSON] », яке було присвоєно їй під час реєстрації шлюбу (а.с.55). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 24 грудня 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 562 від 24 грудня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 травня 2025 року, яке повторно видано Хаджибейським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (з.б.а.с.7). [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що 03 жовтня 2013 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 917, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 лютого 2024 року, яке повторно видано Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.9). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог, врахувавши, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, шлюбні стосунки сторони не підтримують, від шлюбу мають спільну малолітню дитину, спір між сторонами щодо нажитого у шлюбі майна відсутній, приймаючи також до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, а саме, у розмірі 605 грн. 60 коп., згідно квитанції про сплату № 4577-9329-9343-0183 від 29 травня 2025 року (з.б.а.с.16). Крім того, відповідно до положень п.1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] залишок судових витрат у вигляді судового збору за пред`явлення позову до суду, а саме у сумі 605 грн. 60 коп., які були понесені позивачем та документально підтверджені квитанцією про сплату судового збору № 4577-9329-9343-0183 від 29 травня 2025 року (з.б.а.с.16). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved