Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачем зазначено,\~що 08.09.2020\~року приватним\~нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 33329, за яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 001-28000-120913 від 12.09.2013 року, укладеного між ним та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким поступово перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 81 741 грн. 76 коп. 26.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження № 63406540 на виконання виконавчого напису нотаріуса № 33329 від 08.09.2020 року. Разом з тим, виконавчий напис нотаріуса № 33329 від 08.09.2020 року, який звернутий до примусового виконання, Гребенніков С.І. вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис нотаріуса № 33329 від 08.09.2020 року був вчинений нотаріусом на кредитному договорі № 001-28000-120913 від 12.09.2013 року, з порушенням ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, оскільки заявлена до стягнення заборгованість не є безспірною. Крім того, нотаріус має право вчиняти виконавчі написи лише на нотаріально посвідчених договорах, яким договір № 001-28000-120913 від 12.09.2013 року не є. Крім того, Гребенніков С.І. зазначив, що його не було належним чином повідомлено про існування заборгованості та про необхідність її погашення. З урахуванням викладеного, Гребенніков С.І. просив виконавчий напис нотаріуса № 33329 від 08.09.2020 року визнати таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В. Одночасно з цивільним позовом подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованим в реєстрі за номером 33329, про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 001-28000-120913 від 12.09.2013 року, укладеного між останнім та ПАТ «Дельта Банк». \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 03.04.2025 року заяву про забезпечення позову задоволено. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 23.04.2025 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено строк для реалізації учасниками справи процесуальних прав на подачу заяв по суті справи. Копію ухвали суду від 23.04.2025 року засобами автоматизованої системи документообігу суду було доставлено в електронний кабінет представника позивача адвоката Трайно Т.В. 24.04.2025 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою з автоматизованої системи документообігу суду. До судового розгляду від сторони позивача надійшло клопотання, в якому позовні вимоги було підтримано у повному обсязі, висловлено прохання про проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача та надано згоду на ухвалення заочного рішення. Будь-яких інших заяв, клопотань від сторони позивача не надходило. Копія ухвали суду від 23.04.2025 року, судові повістки про виклик до суду направлялися відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» засобами поштового зв`язку за адресою місцезнаходження, відомості про яку містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі відсутні відомості щодо реєстрації ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» електронного кабінету. Як встановлено судом за результатами перевірки стану поштового відправлення, копію ухвали суду від 23.04.2025 року було вручено 14.05.2025 року представнику ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» за адресою місцезнаходження юридичної особи, судова повістка про виклик на судове засідання на 18.08.2025, була вручена 24.07.2025 року. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та дати судових слухань, про предмет і підстави позовних вимог. У той же час, у встановлений судом строк від сторони відповідача будь-яких заяв, клопотань, у тому числі відзиву на позовну заяву, не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, про предмет і підстави позовних вимог, будь-яких заяв, клопотань від них не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання позивача про проведення судового розгляду за її відсутності, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що позивачем було висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, засвідчено обізнаність щодо наслідків ухвалення заочного рішення суду. З урахуванням вищевикладеного, оскільки представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, то суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з наступним ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем на кредитному договорі № 001-28000-120913 від 12.09.2013 року вчинено виконавчий напис № 33329 (а.с. 15), яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти за кредитним договором № 001-28000-120913 від 12.09.2013 року укладеного з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 40-К від 06.10.2017 р. є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД». Загальна сума, запропонована до стягнення за кредитним договором, становить 81 741 грн. 76 коп. 26.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63406540 з примусового виконання виконавчого напису № 33329 від 08.09.2020 року (а.с. 9). На момент судового розгляду виконавче провадження № 63406540 перебуває на стадії примусового виконання, стягувачем у виконавчому провадженні значиться ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», а боржником [PERSON] 26.10.2020 у виконавчому провадженні №63406540 також були винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 10), про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.11), 10.11.2020 - постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 12), 11.05.2021 - постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 13), 14.03.2025 року - постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий Перелік документів затверджений Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Зазначений підзаконний нормативно-правовий акт передбачає перелік документів, правочинів, а також доказів на підставі яких стягнення заборгованості може проводитися у позасудовому безспірному порядку. Безспірність заборгованості, що виникає у відповідних зобов`язаннях, підтверджує юрисдикцію нотаріуса з приводу вчинення виконавчих написів, яка стосується лише підтвердження існування права стягувача на зазначену суму заборгованості. При цьому нотаріус не вирішує питань права, не змінює суб`єктний склад зобов`язальних правовідносин. Аналогічний висновок був викладений у Постанові ВП ВС від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Постановою КМУ № 1172 затверджено вичерпний перелік документів, на підставі яких та по відношенню до яких нотаріуси можуть вчиняти виконавчі написи, які є підставою для примусового стягнення заборгованості. Тобто такий перелік документів не підлягає розширювальному тлумаченню, виконавчі написи не можуть вчинятися на документах не передбачених цим актом. Пунктом 2 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ № 1172 (у редакції від 12.06.2015 року, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису № 33329 від 08.09.2020 року), передбачався розділ «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», який було викладено наступним чином: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова Київського апеляційного адміністративного суду Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01.11.2017 року була залишена без змін, внаслідок чого набрала законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Постановою КМУ № 480 від 19.04.2022 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» розділ Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 було виключно з положень вказаного підзаконного нормативно-правового акту. З урахуванням вищевикладеного можна зробити висновок, що правове регулювання можливості вчинення виконавчого напису на договорах, у тому числі позиках, кредиту, передбачається лише п. 1 зазначеного Переліку. Однак у цьому пункті передбачається лише можливість вчинення виконавчих написів на нотаріально посвідчених договорах. У зв`язку з цим вчинити виконавчий напис на кредитному договорі можливо лише за умови його нотаріального посвідчення. Останній висновок підтверджується, зокрема, Ухвалою КЦС ВС від 15.04.2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження 61-19494св18), Постановою КЦС ВС від 27.08.2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження 61-19494св18). На додаток\~до цього,\~суд звертає\~увагу,\~що положеннями Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ № 1172 (у редакції станом на 29.11.2001 року, яка діяла на момент укладення кредитного договору № 001-28000-120913 від 12.09.2013 року, на якому було вчинено виконавчий напис № 33329), також передбачалася можливість вчинення виконавчих написів лише на нотаріально посвідчених угодах. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України - кредитний договір під страхом нікчемності укладається виключно у письмовій формі. Для кредитного договору чинним законодавством не передбачена обов`язковість нотаріального посвідчення, а тому в аспекті цього використовуються загальні положення щодо нотаріального посвідчення правочину. Так, відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України - правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Оскільки для правочину у вигляді кредитного договору законом не передбачена обов`язковість нотаріального посвідчення, то відповідно він може бути нотаріально посвідчений лише за домовленістю сторін такого договору. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на дату укладення кредитного договору та дату вчинення виконавчого напису нотаріуса, можна зробити висновок, що як кредитний договір, так і виконавчий напис на ньому були укладені та вчинені відповідно, коли положеннями переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачалася можливість вчинення виконавчих написів лише на нотаріально посвідчених договорах, у тому числі договорах позики та кредиту. Таким чином, вчинення виконавчого напису № 33329 від 08.09.2020 року на кредитному договорі № 001-28000-120913 від 12.09.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» суми заборгованості у розмірі 81 741 грн. 76 коп. відбувалося у період дії положень переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими передбачалася можливість вчинення виконавчих написів лише на нотаріально завірених договорах. При дослідженні змісту виконавчого напису від 08.09.2020 року (а.с. 15), доказів по справі, судом встановлено що кредитний договір № 001-28000-120913 від 12.09.2013 року був укладений між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» і нотаріально не засвідчувався. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса № 33329 від 08.09.2020 року вчинений на вказаному кредитному договорі незаконно та необґрунтовано. Вищевикладених обставин достатньо для висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису нотаріуса № 33329 від 08.09.2020 року на кредитному договорі № 001-28000-120913 від 12.09.2013 року таким, що не підлягає виконанню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (1211 грн. 20 коп.), судовий збір за подання заяви про забезпечення позову (605, 60 грн.) та витрат на професійну правничу допомогу (9700 грн. 00 коп.). Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не подавав заперечень проти обґрунтованості та співмірності заявленого позивачем розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, у матеріалах справи містяться достатні докази понесення позивачем витрат у заявленому розмірі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, судові витрати, які понесені позивачем та які складаються зі сплати судового збору, а також судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9700 грн. підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved