Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та відповідач уклали кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Зазначає, що 16.04.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Первісний Кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Повідомленням від ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» з відміткою та додатком до нього. 21.10.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем укладено Договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Разом з тим, зазначає, що відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі - 17 136,00 грн., яка складається з наступного: 5 250,00 грн. - заборгованість по кредиту; 9 386,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 2 500,00 грн. - штрафні санкції згідно умов договору. Слід зазначити, що позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 14 636,00 грн., яка складається з 5 250,00 грн. заборгованості по кредиту та 9 386,00 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. На основі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-9724608 від 16.04.2024 у розмірі 14 636,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. У відповідності до ст. 84 ЦПКУ позивач просив витребувати у Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (Код ЄДРПОУ 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) письмові докази, які становлять банківську таємницю. Ухвалою суду від 27 травня 2025 року за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. Витребувано в Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» письмові докази, які становлять банківську таємницю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві просив провести розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання, призначені на 30.06.2025, 12.08.2025 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації. Також повідомлявся через оголошення на офіційному сайті Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, яке було розміщене 09.06.2025, 30.06.2025 що відповідає вимогам п. 11 ст. 128 ЦПК України. Заяви про поважність пропуску судового засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив та заперечень проти позову не надала. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного. Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. ст. 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 16.04.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії кредитної лінії № 00-9724608 у формі електронного документа. Кредитний договір підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора 91865, час відправки: 11:13:45, номер телефону: [NUMBER] . Кредитор свої зобов`язання відповідно до вказаного кредитного договору виконав у повному обсязі, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 1289/10 від 30.10.2024, через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції, зокрема на картку клієнта № [NUMBER] у сумі 5 000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 250 грн., порядок сплати якої визначено умовами Кредитного договору. Отже, позичальнику перераховується сума в розмірі 5000 грн. Витребуваною від АТ «Перший український міжнародний банк випискою про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 16.04.2024 по 21.04.2025, вбачається зарахування коштів 16.04.2024 на суму 5000,00 грн. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором; п.1.2. сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 5000 (п`ять тисяч) гривень. Тип Кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «11» квітня 2025р. згідно умов пункту 3.4 цього Договору. П. 1.4. визначено, що Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме: на «01» травня 2025р., та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку дії кредитної лінії. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка складає 2,47% (два цілих 47 сотих) від Суми кредиту за кожний день користування кредитом. Відповідно до п.1.7.1. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки та Комісії (у разі її наявності) дорівнює 2.5% (два цілих 5 десятих) Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 214089,13%. Орієнтовна загальна вартість Кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 49710,00грн. 21.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» відступлено право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. договору факторингу, у порядку та на умовах, визначених у договорі факторингу, позивач зобов`язався передати (сплатити) первісному кредитору суму фінансування, а первинний кредитор зобов`язався відступити позивачу права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.4. договору факторингу, відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних первісному кредитору за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від первісного кредитора до позивача відбувається у дату відступлення прав вимоги. Дата відступлення прав вимоги - означає робочий день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі. Акт прийому-передачі - означає письмовий документ, який складається спільно первісним кредитором та позивачем, за формою згідно додатку №2 до договору факторингу, у зв`язку з переходом прав вимоги від первісного кредитора до позивача на умовах договору факторингу, підтверджує передачу позивачу реєстру боржників відповідно до умов договору факторингу та складається в день підписання договору факторингу. Таким чином, відповідно до реєстру боржників за договором факторингу та акта прийому-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 14636,00 грн. Також, на підтвердження переходу права вимоги за реєстром боржників до договору факторингу, позивач долучає платіжні інструкції, що свідчить про сплату ціни продажу. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд дійшов висновку, що укладення між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] 16 квітня 2024 року договору кредитної лінії № 00-9724608 в електронній формі відповідає приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення договору факторингу та відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від первісного кредитора до наступного щодо спірного договору. Позивачем було надано докази того, що відповідач [PERSON] уклав кредитний договір та отримав суму кредиту. Позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості відповідача, а судом за клопотанням позивача було витребувано виписку з рахунку відповідача, з якої вбачається неналежне виконання зобов`язання з виплати кредиту. Доказів на користь того, що відповідачем було погашено вищевказані суми заборгованості, до суду надано не було. Договір кредиту у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Отже, існують підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором № 00-9724608 про надання кредиту від 16.04.2024 у загальному розмірі 14636,00 грн., яка складається з 5 250,00 грн. заборгованості за тілом та 9 386,00 грн. заборгованості за відсотками Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє повне підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, а тому суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним інструкцією № 11472 від 21.05.2025 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2 422,40 грн. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до суду: договір про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025; додаткова угода № 13 від 07.04.2025; акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Верховний суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 виклав правову позицію про те, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, а тому враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Клопотань щодо зменшення розміру судових витрат від відповідача не надійшло. Враховуючи повне задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути 7 000,00 грн в якості відшкодування витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved