Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

ТОВ «Селфі Кредит», в інтересах якого діє представник Жевега К.В., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка мотивована тим, що 26.06.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за №1594106, далі за текстом «Кредитний договір», додатки та додаткові угоди до якого є його невід`ємними частинами та є обов`язковими для виконання їх Сторонами. Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав Відповідачу, шляхом перерахування у безготівковій формі на номер платіжної карти № [NUMBER] , який Відповідач вказав під час укладення Кредитного договору, кредитні кошти, а Відповідач прийняв у власне користування грошові (кредитні) кошти, далі за текстом «Кредит», який Відповідач зобов`язався повернути у строки, визначені у Кредитному договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, які передбачені Кредитним договором, а також згідно з п. 6.4. Кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: Вказана обставина підтверджується листом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЕЙТЕК» щодо успішності переказу кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , вказану Відповідачем під час укладення Кредитного договору, додаток 8. У порушення умов Кредитного договору, Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього перед Позивачем виникла заборгованість у розмірі 86 730,00 гривень, у тому числі: 14 000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту (сума отриманого та неповернутого кредиту) за Кредитним договором; 65 730,00 гривень - заборгованість по процентах (%), які були нараховані за користування Кредитними коштами та 7 000,00 гривень заборгованість за штрафними санкціями. Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості, який додається до цієї позовної заяви, додаток 9. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з проханням погасити наявну кредитну заборгованість. Однак всі звернення та вимоги Позивача щодо добровільного погашення заборгованості за Кредитним договором Позичальником задоволені не були, сума боргу за Кредитним договором на момент звернення до суду із цією позовною заявою залишається непогашеною, у зв`язку із чим Позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. Копія досудової вимоги та доказів відправлення Відповідачу додаються до цієї позовної заяви, додаток № 10 та № 11. За таких обставин, позивач просить стягнути з [PERSON] , дата народження: [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , остання відома адреса місця реєстрації проживання (перебування) Відповідача: [ADDRESS] на користь ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Код ЄДРПОУ: 43979069, адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївський узвіз, буд. 1А) заборгованість у розмірі 86730,00 грн., з яких: 14 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 65 730,00 грн. - заборгованість по процентах (%), 7 000,00 грн. штрафні санкції, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати Позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 15 509, 50 грн. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] у прохальній частині позовної заяви просила розгляд цивільної справи здійснити за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 26.06.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за №1594106, за яким ТОВ «Селфі кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 14 000 грн., а [PERSON] зобов`язався повернути кредит протягом 350 днів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,5 % в день (стандартна процентна ставка). ТОВ «Селфі кредит» виконало своє зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 14 000 грн.. Вказана обставина підтверджується листом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЕЙТЕК» щодо успішності переказу кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , вказану Відповідачем під час укладення Кредитного договору. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір,відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи,якій адресована пропозиція укласти електронний договір,про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»,за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до законодавства України, Кредитор має право вимагати від Позичальника виконання умов щодо виконання зобов`язання, а Позичальник зобов`язаний виконати вимогу Кредитора та погасити заборгованість. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. На виконання вимог п.6 ч.3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 №1618-IV, Позивач зазначає, що ним було вжито заходів досудового врегулювання, зокрема направлено Відповідачу досудову вимогу за №1253 від 08.05.2025, однак Відповідачем не було вжито заходів щодо її задоволення. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не надав жодного доказу на спростування того, що він не укладав договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 1594106 від 26.06.2024 року. [PERSON] належним чином не виконував грошове зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 05.05.2025 рік у нього виникла заборгованість у розмірі 86 730,00 грн., у тому числі: 14 000, 00 грн. заборгованість за тілом кредиту (сума отриманого та неповернутого кредиту) за Кредитним договором; 65 730,00 грн. - заборгованість по процентах (%), які були нараховані за користування Кредитними коштами та 7 000,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями. Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості до договору № 1594106 від 26.06.2024 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Селфі Кредит» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 730, 00 грн. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. Згідно з положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. У зв`язку з вищевикладеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати за надану правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved