Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з даним\~позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.05.2025 до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.07.2002 сторони у справі уклали шлюб. У шлюбі у них народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~В останній час сімейні відносини між сторонами у справі погіршилось, вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, у зв`язку з чим [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не сплачує аліменти в добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2025 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с. 15) У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Підтвердив ту обставину, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем.та знаходиться на її утриманні. Він теж, по можливості, приймає участь в утриманні дитини. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймає визнання відповідачем позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. \~Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 20.07.2002 міським відділом реєстрації актів цивільного стану управління юстиції Вінницької області, між сторонами у справі 20.07.2002 укладено шлюб.(а.с.4) У шлюбі у сторін у справі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.05.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. (а.с.5) Згідно із ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII\~78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частин 8, 9\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. За змістом\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3\~ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказана обставина визнається відповідачем, а тому не підлягає доказуванню. Відповідач [PERSON] позов визнав. Також суд бере до уваги, що відповідачем не надано доказів того, що у нього незадовільний стан здоров`я, на утриманні є інші діти, непрацездатні дружина, батьки, та інші обставини, які перешкоджають надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Визначений судом розмір аліментів підлягає стягненню відповідно до\~ст. 191 СК України\~з дня пред`явлення позову, тобто з 20.05.2025. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. (ч. 6\~ст. 141 ЦПК України). Отже, враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved