Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позивач позовні вимоги мотивує тим, що постановою приватного виконавця Задорожного М. І. від 18.06.2025р., ВП № 78400186 був накладений арешт на його банківський рахунок в АТ КБ « ПриватБанк», на якій поступає державна соціальна допомога, оскільки він є інвалідом дитинства 2 групи. У порушенні ст. 28 ЗУ « Про виконавче провадження», відповідач не надіслав позивачу, та він не отримував копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того йому не було відомо і про судовий наказ № 521/2842/25 від 4.06.2025р. 02.07. 2025р. позивачу стало відомо про накладення арешту на його банківський рахунок, коли він намагався зняти кошти на ліки, оскільки потребував стаціонарного лікування. Як з`ясувалося, всі кошти у розмірі 8491, 63 грн. були зняти відповідачем. Таким чином, приватний виконавець, порушуючи закон «Про виконавче провадження», своїми неправомірними діями позбавив його засобів для існування та необхідного лікування. Відповідно до ст. 74 ЗУ « Про виконавче провадження» дії та рішення виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ. Рішення та дії виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, позивач вважає, що може оскаржити постанову приватного виконавця оскільки 02.07.2025р. звернувся до відділення АТ КБ « ПриватБанк» за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88 де був ознайомлений з оспорюваною постановою, яку працівники банку дозволили йому сфотографувати. Відповідно до ст. 72 ЗУ « Про виконавче провадження» на соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника. Статтею 70 ЗУ « Про виконавче провадження» встановлений розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, який не може перевищувати 20%. Таким чином дії відповідача є незаконними, а постанова підлягає скасуванню. Окрім того, у позовній заяві позивач наголошує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, що передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачена моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, яка відшкодовується особою, яка її завдала. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, які зазнав позивач, у зв`язку з тим, що не може отримати необхідне лікування, скільки є інвалідом другої групи та отримує пенсію по інвалідності. Щомісячний розмір пенсії становив 2361, 00 які позивач накопичував на своєму рахунку задля проходження лікування у стаціонарі, але гроші повністю були зняті відповідачем. Такого розміру пенсії йому вкрай не вистачає на придбання продуктів, ліків, оплату комунальних послуг, проходження обстеження та лікування. Протиправною постановою відповідача на його банківський рахунок, куди надходить соціальна допомога, був накладений арешт, внаслідок чого він взагалі був позбавлений засобів на існування. В зв`язку з чим він змушений був звертатися за допомогою до інших осіб, що ставило його в незручне становище та викликало почуття пригніченості та неповноцінності. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 8491,63 гривень, що дорівнює сумі грошових коштів незаконно знятих з його рахунків відповідачем та моральну шкоду, розмір якої визначив у сумі 5000,00 гривень. Відповідач приватний виконавець Задорожний М.І. надав відзив на позовну заяву в якій вказав, що позовні вимоги не визнає та просить суд у їх задоволенні відмовити. Відзив на позовну заяву мотивований тим, що на примусовому виконанні в нього перебуває виконавче провадження №78400186 щодо виконання судового наказу №521/2842/25 виданого 04.06.2025 року Малиновським районним судом міста Одеси про стягнення з [PERSON] на користь КП ЖКС «Хмельницький» грошової суми у розмірі 132091,89 гривень. Виконавче провадження 78400186 було відкрите 18.06.2025 року шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, яка була надіслана на адресу боржника, рекомендованим листом. Таким чином боржник не забезпечив належне отримання своєї кореспонденції, тому його доводи про не отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, не повинні братися судом до уваги при прийнятті рішення. Приватний виконавець у відзиві на позов також вказує, що 18.06.2025р. виніс постанову про арешт майна та коштів боржника, якою був накладений арешт на грошові кошти /електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/ електронних гаманцях , а також на кошти / електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/ електронних грошей, що містяться на рахунках, електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать [PERSON] . За результатом виконання цієї постанови, грошові кошти у сумі 8491,43 гривень перераховані стягувачу КП ЖКС «Хмельницький». Кошти в розмірі 8491,63 гривень не є збитком позивача, оскільки були списані з його рахунку банком на виконання платіжної інструкції в порядку визначеному постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 року №163 « Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг». Таким чином, усі дії приватного виконавця в рамках виконавчого провадження 78400186 були законними та правомірними, тому позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають. Процесуальні дії у справі. 08.07.2025 року постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, розгляд справ в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначене до розгляду на 06 серпня 2025 року на 10:00 годин. 06 серпня 2025 року об 10:00 годині у судовому засіданні приймала участь представник позивача [PERSON] [PERSON] , яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні оголошено перерву до 16:00 години 06 серпня 2025 року. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судовим наказом Малиновського районного суду міста Одеси від 07.03.2025 року по справі №521/2842/25 від 07.03.2025 року, стягнуто зі [PERSON] на користь КП ЖКС» Хмельницький» заборгованість у сумі 132091, 89 гривень. 18.06.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Задорожним М.І., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№78400186 про примусове виконання судового наказу №521/2842/25 виданого Малиновським районним судом м. Одеси 04.06.2025 року. 18.06.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Задорожним М.І., винесено постанову про арешту коштів боржника, відповідно до якої на грошові кошти /електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/ електронних гаманцях , а також на кошти / електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/ електронних грошей, що містяться на рахунках, електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать [PERSON] . Як убачається з посвідчення серії [NUMBER] , виданого УСЗН в Хаджибейському районі ДП та СП ОМР, державна соціальна допомога призначена особі з інвалідністю з дитинства 2 групи [PERSON] , 2005 року народження. Державну соціальну допомогу продовжено до 30.11.2026 року у сумі 2361, 00 копійок. Відповідно до наданих суд квитанцій з АТ КБ «Приватбанк» 04 липня 2025 року з рахунку позивача [NUMBER] на який надходить соціальна допомога як особі з інвалідністю, знято грошові кошти у загальній сумі 8491,63 гривень на виконання вимог викладених у судовому наказі Малиновського районного суду міста Одеси по справі №521/ 2842/25 від 04.06.2025 року. Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Згідно ст..16 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Згідно ст..37 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом. Верховний суд у постанові від 11.08.2021р. у справі 520/7497/2020 зазначив, що після надходження на виконання рішення суду приватний виконавець починає діяти як публічна посадова особа органу державної влади, реалізовує надані йому законом специфічні владні повноваження з виконання, зокрема, судового рішення. Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З наведеного вище випливає, що шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду. Грошовий вираз майнової шкоди є збитками. Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, відшкодування збитків це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір. Як вже судом було встановлено, на підставі відкритого виконавчого провадження з пенсії [PERSON] утримано з рахунку позивачка, який відкритий в АТ КБ «Приват Банк» 8491,63 гривень, сума стягнута на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2025року, якою відкрито виконавче провадження щодо виконання судового наказу по справі №521/2842/25. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22 липня 2025 року судовий наказ Малиновського районного суду міста Одеси від 07.03.2025року по справі №521/2842/25 від 04.06.2025 року, яким стягнуто зі [PERSON] на користь КП ЖКС» Хмельницький» заборгованість у сумі 132091, 89 гривень та судовий збір у розмірі -302,80 гривень скасовано. У задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення у справі № 521/2842/25 відмовлено. Як убачається з мотивувальної частини ухвали Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22 липня 2025 року, судом зазначено, що згідно ч.3 ст.164 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу, суд за клопотання боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.5,6 ст.444ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Разом з тим, [PERSON] , який звернувся до суду з вказаною заявою не надано доказів списання з його рахунку коштів за судовим наказом №521/2842. Враховуючи вищевикладене, суд роз`яснив [PERSON] , що при поданні необхідних документів, можливо задоволення його клопотання про поворот виконання рішення по справі №521/ 2842 від 04.06.2025 року. Таким чином, суд погоджується з доводами приватного виконавця про те, що кошти стягнуті із боржника на підставі рішення суд, яке набрало законної сили, у примусовому порядку, не можуть вважатись збитками, оскільки стягнення відбувалось на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, яка була чинна і наданий час стороною позивача не оспорюється. Повернення вказаних грошових коштів позивачу, передбачено правилами статті 444 ЦПК України. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23,1167 ЦК України. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди, насамперед першої та апеляційної інстанції, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широкий діапазон розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди. Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17 (адміністративне провадження №К/9901/59673/18) дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (пункт 56). Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. У практиці Європейського суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (рішення у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява №29979, пункти 86, 89, рішення у справі «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, заява №14183/02, пункт 71). Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що позивач є молодою людиною (19 років), однак має вади здоров`я, потребує проходження стаціонарного лікування раз на рік, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні медичними документами. Приватний виконавець,

Outcome: partial