Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. В обґрунтування підстав звернення та заявлених вимог вказує, що 28.05.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено цивільно-правовий договір №28280521/ПЦО про надання послуг охорони майна. Відповідно до умов договору, щомісячна абонентна плата за надання послуг становила 250,00 грн., при цьому, виконавець має право змінити вартість послуг лише за умови направлення замовнику письмового повідомлення та укладання додаткової угоди між сторонами. Незважаючи на умови договору, з 03.03.2023 року позивач безпідставно та у односторонньому порядку почав виставляти щомісячну плату у розмірі 400 грн., не направляючи жодних письмових повідомлень та не укладаючи додаткових угод. Вказує, що у результаті неправомірних дій з березня 2023 по травень 2025 року включно, з позивача безпідставно утримані кошти на загальну суму в розмірі 4050,00 грн. (переплата 150 грн. щомісячно впродовж 27 місяців). До вказаної суми, на підставі статті 625 ЦК України, позивачем нараховано 3% річних в сумі 143,83 грн. та інфляційні втрати за період з березня 2023 по травень 2025 року у розмірі 524,25 грн.. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті кошти у разом із нарахованими інфляційними втратами та 3% річних Ухвалою суду від 16.06.2025 року провадження по справі було відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до частини 8\~статті 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями\~статті 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується довідкою про доставку ухвали про відкриття провадження до електронного кабінету відповідача, правом надання відзиву на позов не скористався. Будь-яких заяв чи клопотань по суті спору до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України. Беручи до уваги, що розгляд справи відбувається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті\~178 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 28.05.2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Антитерор секьюріті груп-І» укладено договір №280521/ПЦО, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується здійснювати спостереження за станом «Системи» та охорону майна за допомогою ПЦС на об`єкті замовника, а саме квартири [ADDRESS] . Щомісячна вартість послуг становить 250,00 грн. без ПДВ (п.8.1 Договору) та виконавець має право змінити вартість послуг про що повідомляє замовника. У разі якщо замовник протягом 20 днів з отримання такого повідомлення не укладає із виконавцем додаткової угоди про зміну вартості послуг, останній має право у односторонньому порядку розірвати договір (п.8.5. Договору). Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із запитом від 24.05.2025 року щодо надання інформації про стан взаєморозрахунків та із досудовою вимогою від 31.05.2025 року щодо повернення надмірно сплачених коштів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Як зазначено позивачем та жодним чином не спростовано відповідачем, зміна умов договору щодо вартості послуг відбулась без відома позивача та в порушення п.8.1 самого договору. Відтак, грошові кошти у розмірі 4050,00 грн. із розрахунку 27 місяців * на 150,00 грн. переплати щомісячно, отримані відповідачем без достатньої правової підстави. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) зроблено висновок, що у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року у справі №760/6938/16-ц (провадження №61-22875св19) зазначено, що дія\~статті 625 ЦК України\~поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі\~статті 1212 ЦК України. Унаслідок чого у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі №910/3831/22 (провадження № 12-45гс23) зазначено, що переглядаючи в касаційному порядку судові рішення у цій справі №910/3831/22 з метою перевірки правильності застосування судами попередніх інстанцій норм статей\~625,\~1212 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду має дати відповідь на питання, з якого моменту у відповідача виникло прострочення виконання зобов`язання з повернення позивачу безпідставно отриманих коштів, а саме з моменту отримання відповідачем безпідставно набутих коштів, як вважає позивач, або з дати набрання законної сили постановою апеляційного суду, якою встановлений факт безпідставності отримання відповідачем коштів від позивача, як вважає відповідач. З наведених норм убачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала), зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому. Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми\~статті 1212 ЦК України\~на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі №910/3831/22 (провадження №12-45гс23) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Отже,\~передбачений частиною другою\~статті 625 ЦК України\~обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем грошових коштів позивача. Тому відповідно до предмета та підстав поданого позову про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, враховуючи встановлені судом обставини справи щодо моменту виникнення та обсягу грошового зобов`язання відповідача,\~\~періоду прострочення, є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення процентів, нарахованих згідно з положеннями частини другої\~статті 625 ЦК України за період з березня 2023 року по червень 2025 року. Згідно ч.1\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно до ч.1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч.ч.1, 2, 3, 4, 8\~ст.83 ЦПК України\~визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно із\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На основі\~всебічно з`ясованих\~обставин,\~на які\~посилається позивач,\~як на\~підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними судом, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп. за подання позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved