Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

18 січня 2022 року Приватне акціонерне товариство «ПРОВАГРОІНВЕСТ» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування у порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування. Позовна заява обґрунтована тим, що 19.09.2016 року між ПрАТ «СК «Провідна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AК/1101197. Забезпеченим транспортним засобом за полісом є Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER] . 29.12.2016 року по бул. Лесі Українки в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпечeнoгo транспортного засобу Daewoo Lanos, дн. [NUMBER], під керуванням відповідача та транспортного засобу Renault, д.н.з. [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Renault, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Пeчeрcькoго районного суду м. Києва від 21.03.2017 року справа №757/2503/17-п. Враховуючи наявність Поліса, водій пошкодженого транспортного засобу Renault, д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Renault, д.н.з. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено протокол огляду транспортного засобу та отримано звіт № 5609 про оцінку автотранспорту, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику Renault, д.н.з. [NUMBER] , складає 73 274,96 грн. з ПДВ та 65 975,70 грн. без ПДВ, а також складено ремонтну калькуляцію № 5609, відповідно до якої вартість ремонту транспортного засобу Renault, д.н. [NUMBER] , складає 105 355,27 грн. Крім того, було укладено угоду про розмір страхової виплати і спосіб здійснення страхового відшкодування, відповідно до якого власник пошкодженого ТЗ та ПрАТ «СК «Провідна» дійшли до угоди, що розмір страхового відшкодування подією ДТП 29.12.2016 року, складає 47 821,00 гри. Позивачем, на підставі зібраних документів складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 2300148245 на суму 47 821,00 грн., та здійснено виплату, що підтверджується платіжним дорученням № 0027161 та відомістю МоВПT-003230 від 07.06.2017 року, що є невід`ємним додатком до платіжного доручення. Згідно з абзацом «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 ЗУ «Про ОСЦПВ»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати,виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).» Постановою Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2017 року справа № 757/2503/17-п встановлено, що відповідач від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Так, відповідачем та позивачем укладено договір № 69 про добровільне відшкодування шкоди в порядку регресy, відповідно до якого відповідач погодився з тим, що він є винуватцем ДТП і зобов`язується компенсувати страховику виплачене страхове відшкодування в розмір 47 821,00 грн. Боржник відповідно до Договору № 69 про добровільне відшкодування шкоди в порядку регресу сплатив із суми 47 821,00 грн. всього 21 776,00 грн., а тому залишок у розмірі 26045,00 грн. не відшкодованого страхового відшкодування згідно з договором № 69 про добровільне відшкодування шкоди в порядку регресу та ст. 38 «Про ОCЦПВ» підлягає стягненню з відповідача. Дата останнього платежу, що отримана від [PERSON] є 21.07.2020 року, що підтверджується бухгалтерською довідкою. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування 26045,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОВАГРОІНВЕСТ» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу направлено до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді від 26 травня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 25.06.2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутність, в якому представник повідомив про зміну назви юридичної особи, яку вона представляє з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на Приватне акціонерне товариство «ПРОВАГРОІНВЕСТ». Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації. Відповідно до статті 90 ЦК України, юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування. Комерційне (фірмове) найменування юридичної особи може бути зареєстроване у порядку, встановленому законом. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру. Юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи. Загальновідомо, що назва юридичної особи складається з літерального компонування елементів українського алфавіту. Крім того, назва юридичної особи може містити інформацію про мету діяльності, вид, спосіб утворення, залежність юридичної особи, крім обмежень, встановлених актами чинного законодавства України. Наведете свідчить, що назва юридичної особи є її необхідною ознакою, яка забезпечує участь у цивільному обороті від свого імені та слугує засобом її індивідуалізації, що дозволяє відокремити її від інших юридичних осіб. Назва юридичної особи в процесі її «життєдіяльності» може зазнати змін. Зміна назви юридичної особи проявляється в її зовнішній літеральній корекції. Така корекція впливає на ідентифікацію юридичної особи в цивільному обороті. У результаті зміни назви юридичної особи структура цивільних правовідносин не страждає. Зміна назви юридичної особи тягне тільки правовий наслідок проведення державної реєстрації змін, пов`язаних зі зміною назви, до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином, зміна назви юридичної особи не тягне на собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та юридичної незмінності правопопередника - учасника цивільних відносин, який вибуває зі складу учасника цивільного відношення. Наслідком зміни назви юридичної особи не є правонаступництво в цивільних відносинах. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 березня 2019 року у справі № 91/81/17. Отже на час розгляду справ позивачем є Приватне акціонерне товариство «ПРОВАГРОІНВЕСТ». Відповідач у судове засідання не з`явився. Відповідної заяви по суті або з процесуальних питань до суду від нього не надходило. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 19.09.2016 року між ПрАТ «СК «Провідна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AК/1101197. Забезпеченим транспортним засобом за полісом є Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER] . 29.12.2016 року по бул. Лесі Українки в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпечeнoгo транспортного засобу Daewoo Lanos, дн. [NUMBER], під керуванням відповідача та транспортного засобу Renault, д.н.з. [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортного засобу Renault, д.н. [NUMBER] , що підтверджується постановою Пeчeрcькoго районного суду м. Києва від 21.03.2017 року справа №757/2503/17-п. Враховуючи наявність Поліса, водій пошкодженого транспортного засобу Renault, д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Renault, д.н.з. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено протокол огляду транспортного засобу та отримано звіт № 5609 про оцінку автотранспорту, відповідно до якого вартість матеріального збитку власнику Renault, д.н.з. [NUMBER] , складає 73 274,96 грн. з ПДВ та 65 975,70 грн. без ПДВ, а також складено ремонтну калькуляцію №5609, відповідно до якої вартість ремонту транспортного засобу Renault, д.н. [NUMBER] , складає 105 355,27 грн. Крім того, було укладено угоду про розмір страхової виплати і спосіб здійснення страхового відшкодування,відповідно до якого власник пошкодженого ТЗ та ПрАТ «СК «Провідна» дійшли до угоди, що розмір страхового відшкодування подією ДТП 29.12.2016 року, складає 47 821,00 грн. Позивачем, на підставі зібраних документів складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 2300148245 на суму 47 821,00 грн., та здійснено виплату, що підтверджується платіжним дорученням № 0027161 та відомістю МоВПT-003230 від 07.06.2017 року, що є невід`ємним додатком до платіжного доручення. Згідно з абзацом «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 ЗУ «Про ОСЦПВ»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати,виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).» Постановою Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2017 року справа № 757/2503/17-п встановлено, що відповідач від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Так, відповідачем та позивачем укладено договір № 69 про добровільне відшкодування шкоди в порядку регресy, відповідно до якого відповідач погодився з тим, що він є винуватцем ДТП і зобов`язується компенсувати страховику виплачене страхове відшкодування 47 821,00 грн. Боржник відповідно до Договору № 69 про добровільне відшкодування шкоди в порядку регресу сплатив із суми 47 821,00 грн. всього 21 776,00 грн., а тому залишок у розмірі 26045,00 грн. не відшкодованого страхового відшкодування згідно з договором № 69 про добровільне відшкодування шкоди в порядку регресу та ст. 38 «Про ОCЦПВ» підлягає стягненню з відповідача. Дата останнього платежу, що отримана від [PERSON] є 21.07.2020 року, що підтверджується бухгалтерською довідкою. Згідно з положеннями частини першої ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором, майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була завдана в результаті ДТП. Згідно з абзацом «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 ЗУ «Про ОСЦПВ»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати,виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).». Відповідно до частини першої, другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом, підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням., зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням, диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом, підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним, засобом, механізмом, іншим, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною першою ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відтак, позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 26045,00 грн. Згідно з статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved