Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача ТОВ ««Діджи\~Фінанс» Романенко М.Е. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.06.2021 [PERSON] подав електронну заявку на отримання кредиту № 103298198 до ТОВ «Мілоан», на підставі якої, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 103298198, за умовами якого отримав кредитні кошти в сумі 5\~000 грн. Однак, зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 22450 грн., яка складається з наступного: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16500 грн. за відсотками, 950 грн. за комісійними винагородами. 30.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 09Т, за умовами якого позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 103298198. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 103298198 від 28.06.2021 в сумі 22450 грн., та судові витрати. Рух справи. Позиція учасників справи. Ухвалою судді від 28.05.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження була направлена судом поштою за зареєстрованим місцем проживання. Копія позовної заяви з додатками відповідачу була направлена за адресою місця проживання представником позивача, про що свідчать надані суду у порядку, визначеному п.2\~ч.1\~ст.\~177\~ЦПК України,\~докази про\~направлення копії\~позовної заяви\~з додатками. Копія ухвали про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 05.06.2025, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву не надійшов. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Встановлені судом обставини. Судом встановлено, що 28.06.2021 [PERSON] звернувся до ТОВ «Мілоан» з анкетою-заявою на кредит № 103298198 (а.с.17-18). На підставі погодженої заяви на кредит, 28.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103298198, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 5 000 грн. строком на 15 днів, до 13.07.2021. Умовами договору визначено, що комісія за надання кредиту становить 950 грн., проценти за користування кредитом 1500 грн, які нараховуються за ставкою 2 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2), стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% (п.1.6), тип процентної ставки фіксована. Кредитні кошти надані шляхом переказу на картковий рахунок. Нарахування відсотків здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (п.2.2.2). Пунктом 2.3 Договору визначені умови пролонгації (а.с.19-26). До договору про споживчий кредит встановлений графік платежів (а.с.27). Умови кредитування викладені також у паспорті споживчого кредиту (а.с.28-29). Згідно з платіжним дорученням № 29285167 від 28.06.2021 ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] перераховано кошти згідно договору № 103298198 в сумі 5\~000 грн. (а.с.30). Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення, загальний розмір заборгованості станом на 11.09.2021 включно становить 22450 грн.. У відомості зазначено, що у період з 29.06.2021 по 13.07.2025 включно нараховувались відсотки згідно п.1.5.2 договору, з 14.07.2021 по 11.09.2021 згідно п.1.6, 2.3.1.2 (а.с.61-62). 30.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 09Т, за умовами якого позивач отримав право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 103298198 (а.с.31-60). 27.09.2023 на адресу [PERSON] направлено досудову вимогу щодо сплати заборгованості (а.с.63-64). Інформація про задоволення вимоги в матеріалах справи відсутня. Нормативне обґрунтування. За приписами ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до положень статей\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з\~статтею 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082\~ЦК\~України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Висновки суду. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного договору між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним договором про надання фінансового кредиту за договорами відступлення прав вимоги. За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсними не визнано. Відтак, в силу вказаних вимог матеріального закону, суд доходить висновку, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти з користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні Кредитного договору Банком була доведена до відома Позивальника інформація про умови кредитування, розмір процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, про що зазначено у договорі кредиту. Згідно з наданими суду доказами, на рахунок відповідача за вказаним кредитним договором перераховано кредитні кошти в сумі 5000 грн., які відповідач на станом на час розгляду справи не повернув. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 5000 грн. та комісія за надання кредиту в сумі 950 грн., сплата якої узгоджена умовами кредитного договору. Що стосується стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. Кредитний договір укладений з відповідачем на строк 15 днів, тобто до 13.07.2021. Умовами договору визначено порядок пролонгації договору. Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення, у період з 29.06.2021 по 13.07.2025 включно нараховувались відсотки згідно п.1.5.2 договору, тобто в межах строку кредитування в сумі 1500 грн. Крім того, з відомості вбачається, що з 14.07.2021 по 11.09.2021 відсотки нараховані згідно п.1.6, 2.3.1.2, тобто в порядку, визначеному у разі пролонгації договору на стандартних умовах, тобто шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Між тим, з досліджених судом доказів не вбачається факт користування відповідачем кредитними коштами після 13.07.2021. Таким чином позовна заява у вказаній частині задоволенню не підлягає. Таким чином позов підлягає задоволенню частково, а саме щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту 5000 грн., комісії 950 грн., відсотків 1500 грн., всього 7450 грн. Судові витрати. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025, згідно якого правова допомога ТОВ «Діджи Фінанс» надавалась адвокатом Білецьким Б.М.. Згідно з детальним описом робіт, виконаних адвокатом, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги, адвокатом Білецьким Б.М. надано наступні послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій 3000 грн., складання позовної заяви, розрахунок витрат 2000 грн., формування додатків до позовної заяви 500 грн., консультація щодо документів та доказів надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінка їх сили у судовому процесі 500 грн., загальна вартість яких склала 6000 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та розумність заявлених витрат в сумі 6000 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовна заява задоволена частково (на 33,2%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 804,23 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1992 грн..

Outcome: partial