Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

13 березня 2024 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення яким вирішено: Стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію в сумі 82760,03 грн. Стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» 3718,99 грн сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 1500,64 грн три відсотки річних. Позовна заява мотивована тим, що в опалювальних сезонах 2019-2021 Позивач здійснював постачання теплової енергії до кв. [ADDRESS] , яка належить відповідачу з 05.12.2019. Договір про надання послуг централізованого опалення між ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги надавались, між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Товариством приймалися всі заходи щодо пропонування споживачам теплової енергії укласти Договори про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води. Відсутність підписаного договору не звільняє споживачів від сплати наданих послуг. На ім`я боржника було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги. Позивач надав теплову енергію за період з 05.12.2019 по 01.10.2023 на суму, яка з урахуванням перерахунку абонплати та часткових платежів складає 82760,03 грн, за яку відповідач не сплатив та не виконав свої зобов`язання, чим завдано товариству матеріальну шкоду. Надіслане відповідачу попередження залишилося без задоволення та відповіді. На підставі ст.ст. 525, 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 01.12.2019 по 01.02.2022 відповідачу нараховані: 3718,99 грн сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції та 1500,64 грн три відсотки річних. 13 березня 2024 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення яким вирішено: Стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію в сумі 82760,03 грн. Стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» 3718,99 грн сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 1500,64 грн три відсотки річних. 03 вересня 2024 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва скасовано заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2024 року та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 23 вересня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що відповідач є власником кв. [ADDRESS] з 05.12.2019, яку вона придбала у [PERSON] , яка придбала її у 23.11.2011 у [PERSON] , а той придбав 26.02.2010 у [PERSON] , який провів відключення квартири від централізованого опалення. Вона придбала квартиру без підключення до централізованого опалення і фактично теплову енергію не отримує, факт надання та споживання послуг не доведений, тому підстави для задоволення позову відсутні. Зміни до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, які унеможливлюють відключення окремих квартир, були внесені Наказом № 169 від 06 листопада 2007, зареєстрованим 28.11.2007, тобто пізніше, ніж попередній власник розпочав процедуру встановлення автономного опалення. Договір про теплопостачання між сторонами справи не укладався. [PERSON] не отримувала послуги з постачання теплової енергії, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Також позовні вимоги є недоведеними, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обсягу спожитого тепла та методики, за якою було здійснено нарахування, що унеможливлює перевірку нарахованого розрахунку заборгованості. Окрім цього до інфляційних втрат та трьох відсотків річних має бути застосована спеціальна позовна давність і один рік. Враховуючи той факт, що на момент початку процесу відключення господарем діяла інша редакція Правил, то колишнім власником дотримано вимог вказаної постанови, але не доведено процедуру до кінця. Позивач зверталась із заявами до відповідача та міжвідомчої комісії про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та проектування індивідуального автономного опалення. У своїй відповіді ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» №1392-ю від 17.11.2023 зазначила, що питання надання дозволів на від`єднання від системи (мереж)ЦО та ГВП та влаштування індивідуальних (автономних) систем теплопостачання в приміщеннях житлових будинків у місті розглядається постійно діючою комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від системи ЦО та ГВП у м. Миколаєві, а також зазначено перелік необхідних документів. Тож відповідач жодних рекомендацій не надав. Департаментом житлово-комунального господарство на заяву позивачки також не було надано рекомендацій. Позивач наголошує, що вона не отримувала послуг, які надає позивач, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних подані з порушенням спеціальної позовної давності. Також вважає, що порушені правила підсудності, оскільки відповідач зареєстрована в м. Кропивницький, тому спір мав бути розглянутий в Кіровському районному суді м. Кіровограда. З наведених підстав вважає, що є підстави для відмови у задоволенні позову. 30 вересня 2024 року надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає позивач та відповідно до ст. 68 ЖК України, ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» зобов`язана сплачувати житлово-комунальні послуги незважаючи на неукладення договору. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється та не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Розрахунок позовних вимог містить інформацію щодо щомісячних нарахувань, тарифу, інформації щодо нарахованої абонплати. Тарифи є загальнодоступною інформацією. Щодо застосування спеціальної позовної давності, представник позивача зазначає, що строку позовної давності продовжувались на строк дії карантину, який введено 12.03.2020 та зупинений на час дії воєнного стану, тому строк позовної давності не пропущено. Щодо порушення правил підсудності, представник позивача зазначає, що у цій справі застосовуються правила виключної підсудності за місцезнаходженням майна, оскільки спір стосується користування майном. Представник позивача до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не прибули, причин не повідомили. Враховуючи заяву представника позивача про розгляд справи без її участі, повторно неявну відповідача та її представника та неповідомлення ними причин неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.09.2023, копія договору купівлі-продажу від 05.12.2019). Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» (ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ») є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва. В опалювальному\~сезоні 2019-2023\~позивач ПрАТ\~«Миколаївська ТЕЦ»\~здійснював постачання\~теплової енергії\~до будинку\~ [ADDRESS] (наряд\~від 12.11.2022,\~наряд від\~04.11.2021,\~наряд від\~10.11.2020, наряд від 03.11.2019). На ім`я [PERSON] в ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» відкрито особистий рахунок [NUMBER] для розрахунків за надані послуги. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідача за спожиту теплову енергію за період з 05.12.2019 по 01.10.2023, з урахуванням перерахунку абонплати та часткових платежів, складає 82760,03 грн. За період з 01.01.2020 по 01.10.2023 відповідачам нараховані: 3718,99 грн сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 1500,64 грн три відсотки річних. Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові у справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Договір про надання послуг централізованого опалення між ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» та [PERSON] не укладався. Враховуючи наведені висновки, відсутність письмового договору про надання послуг, не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати за надані послуги. Заперечення відповідача, викладені у відзиві, суд відхиляє, виходячи з такого. Згідно з ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. На підставі матеріалів справи встановлено, що на замовлення [PERSON] (власник кв. [ADDRESS] з 05.06.2007 по 26.02.2010) Науково-виробничим підприємством ТОВ "ЮГТЕПЛОМЕР" розроблено робочий проєкт щодо додаткового встановлення газового лічильника G 2,5 із заміною ВПГ на двухконтурний димарний котел по [ADDRESS] (Заказ № 36.07.281-ГС). Також [PERSON] звертався з проханням надати технічні умови для встановлення індивідуального опалення в його квартирі. [PERSON] звертався з заявою до начальника відділу МНС України в Миколаївській області з проханням узгодити встановлення індивідуального опалення в його квартирі, отримавши 15 березня 2007 року відповідне погодження (заява, акт на приймання в експлуатацію та прочистку димових та вентиляційних каналів від 15.03.2007). Відповідно до що копії листа від 15 березня 2007 року №585/02-03 Санітарно-епідеміологічної станції Заводського району м. Миколаєва, [PERSON] погоджено встановлення індивідуальної системи опалення та гарячого водопостачання. Листом ЖКП Заводської міської ради "Заводське-2" від 14 березня 2007 року №459 [PERSON] повідомлено умови, при дотриманні яких ЖКП "Заводське-2" не заперечує проти відключення квартири від системи центрального опалення, зокрема: погодити з теплопостачальною організацією умови відключення від централізованого опалення та місцевими органами виконавчої влади; звернутися до адміністрації Заводського району м. Миколаєва для оформлення закінчення виконаних робіт, відповідно даного розпорядження; звернутися до виконавця послуг теплопостачання для розрахунку за надане тепло до дати відключення від системи центрального опалення та закриття особового рахунку. 16 березня 2007 року [PERSON] з ВАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» надані технічні умови в разі виконання яких, ТОВ «Миколаївгаз» не заперечує проти підключення до стояку квартири опалювального приладу. 26 лютого 2010 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру за адресою: [ADDRESS] (копія договору купівлі-продажу від 26.02.2010, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О.). Відповідно до відповіді КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 31 липня 2020 року №1564, за результатами технічної інвентаризації за адресою: [ADDRESS] від 22 лютого 2010 року було зафіксоване відключення приміщень квартири від системи центрального опалення у зв`язку з підготовкою встановлення газового опалювального приладу. Відповідно до пунктів 24-25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (чинні на час відключення квартири), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. На час відключення централізованого опалення, діяв Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (Далі Порядок №4). Відповідно до п. 1.2 Розділу 1 Порядку №4, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії (склад комісії наведено в додатку 1). Розділом 2 зазначеного Порядку №4 встановлено, порядок вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення власник. Отже відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15, постановах Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 209/4950/15-ц (провадження № 61-12661св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 683/2223/17 (провадження № 61-44982св18), від 18 вересня 2019 року у справі № 215/1724/16-ц (провадження № 61-1632св18) та від 1 грудня 2021 року у справі № 607/25229/18 (провадження № 61-13855св19). Отже, до отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення, розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання та початку виконання робіт по відокремленню квартири від мережі централізованого опалення, власник повинен був звернутися з заявою до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питання щодо можливості відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою, а комісія після вивчення наданих ним документів повинна була прийняти відповідне рішення. В подальшому, Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 внесено зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. З досліджених судом та зазначених вище доказів встановлено, що [PERSON] (власник кв. [ADDRESS] з 05.06.2007 по 26.02.2010), розпочато процедуру відключення квартири від централізованого опалення, проте не дотримано визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури та не надано до суду рішення комісії, акта встановленої форми, затвердженого комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення, який є підставою для відключення від мереж. Сукупний аналіз зазначених вище доказів свідчить про самовільне відключення спірної квартири від мереж централізованого опалення, що не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Доводи відповідача про те, що у квартирі відсутні прилади опалення та фактично відповідач не отримала теплову енергію, суд оцінює критично, оскільки відключення від мереж централізованого опалення здійснено самовільно - без дотримання визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури. В матеріалах справи відсутні докази відключення системи опалення в квартирі відповідача з дотриманням визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури і того, що відповідач зменшив загальнобудинкове теплове навантаження на житловий будинок по [ADDRESS] (без урахування квартири відповідача). Без встановлення таких обставин неможливо дійти однозначного висновку про те, що позивач не надавав послуг з централізованого опалення квартири відповідача. Відповідно до норм ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Закон України «Про теплопостачання» передбачає, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Враховуючи наведене, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. В опалювальних сезонах 2019-2023 позивачем здійснювалось постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] та в кв. [ADDRESS] за період з 05.12.2019 по 01.10.2023, доказом чого є наряд на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону, який видається виконавцями послуг. Звернення відповідача до позивача, міжвідомчої комісії з питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання Миколаївської міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про відключення квартири відповідача від мереж централізованого опалення, не свідчать про відсутність підстав для нарахування оплати за послуги за період з 05.12.2019 по 01.10.2023, оскільки такі звернення були поза межами цього періоду та за наслідками звернення відповідачки Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради комісією відмовлено у наданні дозволу на відключення кв. [ADDRESS] від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання (відповідь від 25.03.2024 № П-9/НМ-05/1372). Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. В статтях 610, 611 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Обов`язковою умовою покладання на боржника передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності є прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, виходячи з встановлених обставин та враховуючи наведену норму, позивачем правомірно за період з 01.01.2020 по 01.10.2023 відповідачу нараховано: 3718,99 грн сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 1500,64 грн три відсотки річних. Суд відхиляє доводи відповідача щодо порушення правил підсудності, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.04.2019 у справі N 638/1988/17 (провадження N 61-30812св18), позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження майна, за правилами виключної підсудності. У цій справі нерухоме майно розташоване в Заводському районі м. Миколаєва, відповідно позов належить до територіальної юрисдикції Заводського районного суду м. Миколаєва. Також суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування строків спеціальної позовної давності до вимог про стягнення про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові № 127/15672/16 від 08.11.2019. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давніть встановлюється тривалістю три роки. Однак, Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отже, до 30 червня 2023 року був продовжений строк карантину і строк позовної давності. Одночасно, відповідно до п.19 Перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» заборгованість за ч. 2 ст. 625 ЦК України обрахована з 01.01.2020, у період дії карантину строк позовної давності продовжувався, а у період дії воєнного стану зупинився, тому трирічний строк позовної давності за цими вимогами не сплив. Отже, з огляду на викладене, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачі на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved