Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 24.07.2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 17 травня 2014 року у виконкомі Пістинської сільської ради нею і відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів та напружені відносини і тривалі сімейні конфлікти. З 2022 року шлюбні відносини між ними припинені. Вважає, що шлюб носить формальний характер і надії на примирення немає. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить шлюб між ними розірвати, неповнолітніх дітей залишити на проживання з нею, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок відповідача. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю та просила задовольнити, а справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Судом також розміщувалось оголошення на сайті про виклик відповідача в судове засідання (а.с.16). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 28.07.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторони відповідача та призначено справу до судового розгляду на 25.08.2025 року. Про судове засідання відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу (а.с.17). Одночасно із цим, судом було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/1508/25 відповідача [PERSON] . Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 17 травня 2014 року у виконкомі Пістинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис №6, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 17.05.2014 (а.с.5). У сторін [PERSON] та [PERSON] є двоє неповнолітніх дітей, а саме: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.07.2015 року (а.с.6) та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.11.2017 року (а.с.7). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують стосунків та проживають окремо. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердила у тексті позовної заяви, а відповідач в судове засідання не з?явився і свою думку з цього приводу не висловив. Беручи до уваги взаємовідносини, що склалися між подружжям, та зважаючи, що на даний час, зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сім`ї немає, а шлюб між сторонами носить формальний характер, в зв?язку із чим подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. В зв?язку з наведеним, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України), і документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абз.2 ч.3 ст.115 СК України). В порядку ч.2 ст.115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню судом до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Щодо вимоги про залишення на проживання неповнолітньої дитини. У поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що у них з відповідачем народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми та проживають з нею. У зв?язку із цим позивач просила залишити неповнолітніх дітей на проживання разом із нею. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Враховуючи, те, що відповідач будь яких заперечень щодо позову не надав, а проживання дітей з матір`ю не суперечить інтересам малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про залишення шлюбного прізвища. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У прохальній частині позовної заяви позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - « [PERSON] ». З огляду на те, що при укладенні шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії - [NUMBER] (а.с.5), і позивач має намір надалі іменуватись цим прізвищем, суд вважає, що така вимога підлягає до задоволення. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved