Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання, посилаючись на те, що 10 жовтня 1992 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу [INFO] в них народилася донька, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області. В серпні 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2022 по справі № 333/1976/22 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки. Після розірвання шлюбу у них з відповідачем склалися неприязні стосунки і вона з донькою винаймає окреме житло за адресою : [ADDRESS] , за яке сплачує значні кошти. [INFO] донька [PERSON] досягла повнолітнього віку і виплата аліментів на її утримання припинилася. Зараз донька є студенткою групи 9М-1/23 2 курсу денної форми здобуття освіти ВСП «Фаховий коледж бізнесу та харчових технологій Запорізького національного університету». Термін навчання з 01.09.2023 р. по 30.06.2026 року. Відповідач є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] , отримує грошове забезпечення, а також отримує заробітну плату з місця роботи на Запорізькому феросплавному заводі, де працював охоронцем, та отримує пенсію, інших аліментних зобов`язань не має і в змозі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позивач працює продавцем ФОП « [PERSON] », отримує мінімальну заробітну плату, якої їй недостатньо утримувати, виховувати, навчати доньку, інших прибутків не має, матеріально не забезпечена, потребує допомоги. У зв`язку з тим, що відповідач обіцяв надавати матеріальну допомогу на утримання доньки після досягнення нею повноліття добровільно вона не звернулася до суду в березні 2025 року, коли донька досягла повнолітнього віку, але свої обіцянки відповідач не виконав, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти з 21 березня 2025 року у розмірі частини із всіх видів його заробітку на час навчання доньки, але не більше як до 23-х років. Ухвалою суду від 26.05.2025 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з?явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Третя особа, [PERSON] , належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.10.1992. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області. В серпні 2022 року шлюб між сторонами розірвано, і припинено спільне проживання. Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2022 по справі № 333/1976/22 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки. [PERSON] , [INFO] , наразі є повнолітньою та є студенткою 2- го курсу денної форми здобуття освіти ВСП «Фаховий коледж бізнесу та харчових технологій Запорізького національного університету» з 01.09.2023 по 30.06.2026, що підтверджується довідкою № 2/141 від 14.05.2025 виданої директором Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж бізнесу та харчових технологій» Запорізького національного університету. Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітній син чи донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Згідно зі ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198,199 Сімейного кодексу України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст.182,200 СК України). Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено судом, відповідач є працездатним, аліментів на утримання інших осіб не сплачує та має можливість надавати щомісячну матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення дитиною навчання. Законодавством передбачено обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей. Таким чином, виходячи з принципу справедливості та розумності, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, виходячи із встановленого обов`язку обох батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, врахувавши матеріальний стан сторін та потребу дитини в отриманні такої допомоги, та можливість відповідача її надавати, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 N 2017-III, Законом України «Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 N 966-XIV), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму. Відповідно до ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач по даній категорії справ звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн.20 коп.

Outcome: approved