Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

02 червня 2025 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в особі директора Марії Ткаченко звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 103716569 від 03.11.2021 року у сумі 31628,50 грн. Свої вимоги аргументує тим, що 03 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 103716569, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 6100 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених умовами Договору. 10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 10-02/2022-50, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до позичальників за Договорами кредиту, у тому числі за Договором № 103716569, що укладений між між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 103716569. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні. У порушення зазначених умов договору відповідач своє зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та сплати суми основного боргу у розмірі та строки, визначені вищевказаним договором, не виконала належним чином. Заборгованість за кредитним договором становить 31628 грн 50 коп., яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 6100 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 24857 грн 50 коп., заборгованості за комісіями у сумі 671 грн. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді від 09 червня 2025 року позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просила частково відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних та необгрунтованих. Вважає, що сума заборгованості, зазначена в позові, перевищує реальну заборгованість. В судове засідання представник позивача Юзипчук Максим Вікторович не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила під час ухвалення рішення в справі врахувати її письмові пояснення. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно\~\~вимог статті 15 ЦК України\~\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 03 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 103716569, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 6100 грн на строк 30 днів, з терміном повернення до 03.12.2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с.65). Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора J64520, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. 10 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 10-02/2022-50, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача (а.с. 51-56). 10\~січня 2023\~року між\~ТОВ «Вердикт\~капітал» та\~ТОВ «Коллект\~Центр» було\~укладено Договір\~№ 10-01/2023,\~за умовами\~якого ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~передає (відступає)\~ТОВ «Коллект\~Центр» за\~плату належні\~йому права\~вимоги,\~а ТОВ\~«Коллект Центр»\~приймає права\~вимоги до\~боржників,\~вказаних у\~реєстрі боржників,\~у тому\~числі і\~до відповідача\~за кредитним\~договором №\~103716569\~(а.с. 72-77). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №103716569 від 03.11.2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] . За умовами договору про надання кредиту № 103716569 від 03.11.2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] , ТОВ «Мілоан» надало позичальнику кредитні кошти в сумі 6100 грн, строком кредитування 30 днів із сплатою стандартної процентної ставки 1,25% в день, яка застосовується у межах строку кредитування. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість [PERSON] перед товариством станом на 02.05.2025 року становить 31628 грн 50 коп., з яких: 6100 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 24857 грн 50 коп. - заборгованість за нарахованими процентами; 671 грн заборгованість за нарахованими комісіями (а.с. 50). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) частина 1 ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. ТОВ «Коллект центр» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Пунктом 2 п.п. 2.2.2. самого Договору про споживчий кредит № 103716569 від 03.11.2021 року (а.с. 65) встановлено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Згідно умов Договору та паспорта споживчого кредиту процентна ставка за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування становить 1,25%, стандартна базова ставка за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування, вказаного в п. 1.3. Договору на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 Договору, складає 5% (а.с. а.с. 25, 65). Отже, сума зобов`язань по поверненню кредиту та процентів вважається продовженою з 04.12.2021 року + 60 календарних днів, оскільки [PERSON] продовжувала користуватися кредитними коштами після завершення строку кредитування та сторони обумовили таке в договорі (п.2.3.1.2 Договору). Відповідачкою не повернута сума кредиту та проценти у період, зазначений в кредитному договорі, внаслідок чого застосовується п. 4.2 кредитного договору і проценти за користування кредитом нараховуються окремо за 30 днів строку договору та 60 днів понадстрокового користування Позикою. Як зазначено у Постанові КЦС ВС від 09.08.2023 року №201/6750/16 (61-1245св22), при визначенні розміру заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково, зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду. За 30 днів строку договору сума процентів складає 2287,50 грн: (6100 (сума Позики) х 1,25% (знижена процентна ставка) х 30 календарних днів (строк Позики). За 60 днів понадстрокового користування Позикою 18300 грн: (6100 (сума Позики) х 5% (процентна ставка за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування) х 60 календарних днів. Отже, на користь Позивача підлягає стягненню сума процентів 2287,50 грн +18300 грн = 20587 грн 50 коп. Враховуючи, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість в розмірі 27358 грн 50 коп. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України, і стягує з відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2095 грн 36 коп. ( 27358 грн 50 коп. х 2422 грн 40 коп / 31628 грн 50 коп.). Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься: копія договору № 02-09/2024-8 від 02.09.2024 року про надання правової допомоги; заявка про надання юридичної допомоги; копія тарифів на послуги [PERSON] ; витяг з акту №8 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 року на суму 13000,00 грн (а.с. 19-24). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження), невеликий обсяг досліджуваних доказів, виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5 000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 5 000 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу.

Outcome: partial