Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК кеш ту гоу» (далі ТОВ «ФК кеш ту гоу») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що\~12 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» (далі ТОВ «Займер») та [PERSON] укладено кредитний договір № 205496 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 2 000 грн, дата надання кредиту 12 вересня 2021 року, строк кредиту 14\~днів, валюта кредиту UAH, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. Згідно з пунктом 1.4 кредитного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. На виконання вимог пункту 1.4 кредитного договору відповідач зазначила реквізити платіжної банківської карти №\~ [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (частина [NUMBER] кредитного договору). 12 вересня 2021 року на картковий рахунок відповідача перераховано кредитні кошти у розмірі 2 000 грн за реквізитами платіжної картки №\~ [NUMBER] . Відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти кредитору не повернула. Відповідно до договору факторингу від 17 лютого 2022 року № 01-17/02/2022 ТОВ\~\~«Займер» відступило ТОВ «ФК Кеш ту гоу» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з реєстром боржників від 17 лютого 2022 року до договору факторингу № 01-17/02/2022 ТОВ «ФК Кеш ту гоу» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на\~\~16\~\~квітня 2025\~року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 11 420 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 2 000 грн, простроченої заборгованості за процентами\~ 9 420 грн. Розмір судових витрат ТОВ «ФК кеш ту гоу», понесених на професійну правничу допомогу підчас розгляду справи в суді щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, складає 12\~922,40 грн: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК кеш ту гоу» та [PERSON] в рамках кредитного договору від 12 вересня 2021 року № 205496, (1 год) 2\~000 грн; складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики (2,5\~год) 5\~000 грн; сплата судового збору за подання позовної заяви 2\~422,40 грн; інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи (1,5\~год) 3\~000 грн; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції 500 грн. На підставі викладеного ТОВ «ФК кеш ту гоу» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 12 вересня 2021 року №\~\~205496 у розмірі 11 420\~\~грн, судовий збір 2 422,40 грн, витрати на професійну правову допомогу 10\~500\~грн. Рух справи 18 червня 2025 року ТОВ «ФК кеш ту гоу» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2025 року справу № 539/2907/25 передано судді Пилипчуку\~М.\~М. Суд на\~виконання вимог\~частини шостої\~статті 187\~Цивільного процесуального\~кодексу\~України (далі\~ ЦПК\~України)) 19 червня 2025\~\~року звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. У відповіді, яка надійшла до суду 24 червня 2025 року з Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вказано, що [PERSON] , [INFO] , у будинку [ADDRESS] не зареєстрована. Суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (частина четверта статті\~165\~ЦПК України). Згідно з відповіддю з Єдиного державного реєстру від 01 липня 2025 року №\~1536614 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у будинку [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на\~\~29 липня 2025 року; надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу\~ відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. 28 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10\~500 грн. Учасники процесу у судове засідання 29 липня 2025 року не з`явилися, тому розгляд справи відкладено на 20 серпня 2025 року. Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідачу також направлено повідомлення (судову повістку про виклик до суду), за номером телефону, повідомленим позивачем, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення. Докази того, що відповідач на виконання вимог статті 131 ЦПК України повідомляла суд про зміну адреси місцезнаходження, в матеріалах справи відсутні. Суд вважає, що відповідач не з`явилася в судові засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до частини четвертої статті 223\~ЦПК\~України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 20 серпня 2025 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що 12 вересня 2021 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 205496 про надання фінансового кредиту, який підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором СL1728. Відповідно до пункту 1.1 договору про надання фінансового кредиту\~товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 14 днів, тобто до 25 вересня 2021 року. Строк дії договору 14 днів. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами (пункт 1.2 договору про надання фінансового кредиту). Згідно з пунктом 1.3 договору про надання фінансового кредиту за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1 110 % річних від суми кредиту в розрахунку 3 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (пункт 1.4 договору про надання фінансового кредиту). За змістом пункту 1.7 договору про надання фінансового кредиту невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.cly.com.ua/. У пункті 2.1 договору про надання фінансового кредиту сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. У пункті 3.4.2 договору про надання фінансового кредиту вказано, що клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. [PERSON] 12 вересня 2021 року одноразовим ідентифікатором СL1728 підписала додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 205496 графік розрахунків та загальна вартість кредиту. Згідно з довідкою про ідентифікацію [PERSON] , з якою укладено договір\~\~від\~\~12 вересня 2021 року № 205496, остання ідентифікована ТОВ «Займер». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового\~\~\~\~ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/. Одноразовий ідентифікатор СL1728, дата відправки ідентифікатору 12 вересня 2021 року, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 380683911291. В рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів від 30 вересня 2020 року № ПГ-1 на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено\~успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: Номер платіжної інструкції A462605B224753CLY205496T1425839, надавач платіжних послуг ТОВ\~\~«ПрофітГід», код ЄДРПОУ 39932827, ліцензія на переказ коштів без відкриття рахунку\~Національного\~банку\~України № 21/991-рк від 29 травня 2023 року, платник ТОВ Клай Інвест, код 42146903, номер транзакції 33144-15329-20244, дата/час здійснення переказу коштів 2021-09-12 13:12:14, сума переказу, грн 2\~000 грн, номер платіжної картки отримувача \~ \~ \~ \~№ [NUMBER] , емітент платіжної картки отримувача \~ \~ \~ \~PRIVAT BANK, код авторизації 328127, код RRN 002901210921, призначення переказу видача кредита № 205496. Відповідно до договору факторингу від 28 жовтня 2021 року № 01-28/10/2021 ТОВ\~«Займер» відступило ТОВ «ФК кеш ту гоу» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 17 лютого 2022\~року № 01-17/02/2022, підписаного ТОВ «Займер» і ТОВ\~«ФК кеш ту гоу», останнє\~\~набуло право вимоги до [PERSON] , року народження,\~\~за\~\~договором від 12 вересня 2021 року №\~205496. У витязі також зазначено дату закінчення договору\~ 25 вересня 2021 року, суму виданого кредиту 2 000 грн, залишок за тілом кредиту 2 000 грн, залишок за відсотками 9 420 грн, загальна сума заборгованості 11 420 грн. Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором від 12 вересня 2021 року № 205496, підписаною директором ТОВ «ФК кеш ту гоу», заборгованість перед вказаним товариством за кредитним договором станом на 16 квітня 2025 року (включно) складає 11 420 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 3\~500 грн, прострочена заборгованість за процентами 9 420 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт\~1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом\~\~\~надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції\~\~\~(оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну\~\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття\~\~пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій\~\~системі\~\~та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний\~\~правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису\~\~\~\~одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зібраними у справі доказами підтверджено, що договір про надання фінансового\~\~кредиту від 12 вересня 2021 року № 205496, за яким позивач заявив вимоги\~\~\~у цій справі, укладений між ТОВ «Займер» і [PERSON] в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Матеріалами справи підтверджено факт підписання відповідачем договору про надання фінансового кредиту від 12 вересня 2021 року № 205496, за умовами якого позичальнику передано грошові кошти у погодженому розмірі та на погоджений сторонами цього правочину строк, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача. Зазначений договір укладений у вигляді електронного документа: шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Використання для підписання відповідачем договору про надання фінансового кредиту одноразовим ідентифікатором, який містить комбінацію букв та цифр, узгоджується із вимогами матеріального права. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення договору про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 000 грн. За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що договір про надання фінансового кредиту укладено з дотриманням вимог закону. Як зазначено вище, договір кредитної лінії та графік платежів, які підписані відповідачем, містять інформацію щодо кредитування, зокрема, суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки тощо. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу\~\~\~якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу на стороні кредитора у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні (постанова Верховного Суду від\~30\~серпня 2022 року у справі № 466/3732/20). Позивач довів, що він в установлений законом спосіб на підставі належним чином укладених договорів факторингу набув право вимоги до відповідача. Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач уклала договір про надання фінансового кредиту, фактично отримані кредитні грошові кошти у добровільному порядку на користь позивача в повному обсязі не повернула, тому ТОВ\~\~«ФК кеш ту гоу» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором. Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору про надання фінансового кредиту, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених нею умовах та невиконання останньою свого обов`язку щодо своєчасного повернення коштів. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Укладаючи договір про надання фінансового кредиту відповідач повинна була достовірно знати про його умови та про наслідки невиконання нею умов цього договору, повинна була діяти добросовісно, а підписавши цей договір, вона погодилася з його умовами та взяла на себе зобов`язання, передбачені указаним правочином. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено\~\~\~\~договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Водночас не можна погодитись з визначеним позивачем розміром процентів за договором про надання фінансового кредиту з огляду на таке. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28\~березня 2018 року в справі № 444/9519/12. Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі №\~444/9519/12 також відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті\~599\~та частини четвертої статті\~631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Встановлено, що відповідно до пункту 1.2 договору про надання фінансового кредиту кредит надається строком на 14 днів, тобто до 25 вересня 2021 року. Згідно з пунктом 1.3 договору про надання фінансового кредиту за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1\~110 % річних від суми кредиту з розрахунку 3 % на добу. З огляду на викладене, заборгованість відповідача за процентами перед позивачем складає 840 грн (2 000 грн ? 3 % ? 14 днів). Отже, зібраними у справі доказами підтверджено, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за договором про надання фінансового кредиту у розмірі 2 840 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 2 000 грн та заборгованості за відсотками 840 грн. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду (частина перша статті 259 ЦПК України). Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання грошових коштів у позику порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Щодо розподілу судових витрат Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд відповідно до статті\~141\~ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 602,46 грн (2\~422,40?24,87 %). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (постанова Верховного Суду від\~23\~жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21). Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір\~\~витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи\~та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання\~\~\~про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом\~\~справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним\~\~шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті\~\~41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Суд враховує, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи. До ухвалення судового рішення на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правової допомоги від\~29\~грудня 2023 року, додаткову угоду від 27 грудня 2024 року № 1, акт про отримання правової допомоги від 21 липня 2025 року, платіжну інструкцію від 21 липня 2025 року № 39482. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова від\~19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial