Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області, Орган опіки та піклування Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Сірач Володимир Сергійович, мотивуючи позов зокрема наступним. Син позивачки - [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у них є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 лютого 2015 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області. Після розірвання шлюбу у 2019 році відповідач поступово обмежувала позивачку у можливості спілкуватись з онукою. А після реєстрації нового шлюбу та народження дітей фактично заборонила. Всі спроби позивача налагодити спілкування та провідувати онуку, брати участь у її вихованні є безрезультатними. Всі намагання мирним шляхом врегулювати даний спір не призвели до результату, оскільки Відповідачка прямо перешкоджає у здійсненні спілкування та зустрічах з онукою. На теперішній час склалася ситуація, що позивач вже більше двох років з онукою не мала можливості спілкуватися. При спробі привітати онуку з днем народження Відповідачка повідомила, що не має наміру надавати можливість спілкуватись з онукою. Навіть після звернення позивачки до Служби у справах дітей Остерської міської ради, відповідача повідомили, що підтверджує свою заборону у спілкуванні та побаченнях з онукою та наддасть таку можливість лише за рішенням суду. Подарунки, які позивач намагалась неодноразово передати онуці через навчальний тому, що дитина не зростає в умовах надмірного забезпечення та має багато потреб. Навіть після проведення профілактичної бесіди з працівниками служби у справах дітей відповідач не змінила своєї позиції та не соромлячись заявляє про намір не давати спілкуватись в будь якій формі онуці з бабусею. Приховує інформацію про навчальний заклад в якому навчається онука, гуртки в яких вона займається тощо. Відсутність можливості спілкуватись з онукою та приймати участь у її вихованні завдає їй болю. Родичі та знайомі нагадуючи їй про неприпустимість таких дій з боку оточуючих. Відповідачка робить дуже боляче, вона вимушена страждати не лише від відсутності можливості спілкуватись з онукою, але й від постійних нагадувань про це з боку оточуючих. Для усунення перешкод позивач зверталась до Служби у справах дітей з відповідною заявою, але отримала відмову з роз`яснення щодо необхідності судового врегулювання спору. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Звинувачують, що вона давала дитині пігулки, вона давала їх в дорозі тому, що дитину нудило і вона давала пігулки від закачування. Вона не могла спілкуватися з дитиною, так як телефон заблоковано. Вони приїжджали на день народження дитини, півгодини простояли, але їх не пустили, тому вона зверталася до служби в справах дітей, але відповідач сказала, що дитина хворіє і їх не пустила. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Звичайно думка дитини повинна бути врахована. Представник третьої особи Руско Т.П. в судовому засіданні пояснила, що до служби одного разу приходила позивач, поїхали, але мама сказала, що дитина хвора. Ніяких скарг щодо виховання [PERSON] не має, ніколи не чула, щоб мама залишала дітей самих. Перед складанням висновку запрошували маму, але сказала, що ні з ким залишити дітей і тому перед складанням висновку з дитиною не спілкувалися, до дому до них, щоб поспілкуватися з дитиною не їздили. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та допитана в судовому засіданні в якості свідка дала показання, що посилки і гроші позивач передавала раз і ніяких складів подарунків не було, вона нічого не викидала. Дитина сама не бажає спілкуватися з бабусею, вона не створює перешкод у спілкуванні позивача з дитиною, але позивач чомусь вибрала шлях спілкуватися з дитиною через суд, а так не спілкується. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, свою позицію вони виклали у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Малолітній свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що на морі вона просила бабусю купити морозиво, але вона відмовляла, говорила, що грошей не має, також відмовляла їй покататися на качелях, тільки два рази купила попкорн і все. Бабуся її залишала саму, коли їздила на похорон, вона трохи злякалася коли залишилася сама. Бабуся їй також казала пити таблетки, але вона не хотіла їх пити. Мама її ніколи не била, а бабусю вона не хоче бачити і говорити з нею по телефону, тому, що вона їй дає таблетки, привозить брудний порваний одяг, це її позиція, це не мама їй так каже говорити. Вона не хоче бабусю бачити і спілкуватися з нею. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. У частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» ((рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05 березня 2019 року, п. 82). Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України), дід, баба, інші особи мають враховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись та не суперечити тому вихованню, яке дитині дають батьки, доступ баби, діда до онука, як правило, здійснюється на розсуд батьків дитини. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 559/1215/19-ц виснував, що «висновок органу опіки та піклування є документом, який подається для прийняття відповідного рішення судом, тобто він є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору, оскільки орган опіки та піклування має повноваження встановлювати відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні тощо». У постанові від 27 грудня 2024 року у справі № 148/382/20 Верховний Суд наголошує, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. У висновку органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні бабусі, [PERSON] , [INFO] , з малолітньою онукою, [PERSON] , [INFO] , та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, затвердженого рішенням виконавчого комітету Остерської міської ради від 30 червня 2025р. № 11-65/VIII, не зазначено, і як було встановлено в судовому засіданні, при винесенні висновку, не відбулося спілкування ні з матір`ю дитини, ні з самою дитиною, з метою зокрема вияснити, чому сталась відповідна ситуація, що [PERSON] звернулася до відповідного органу з метою усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою онукою, причини, тощо. Суд вважає даний висновок неповним, недостатньо обґрунтованим, направленим на задоволення бажання бабусі, без врахування інтересів дитини, суперечить інтересам дитини, так як в судовому засіданні малолітня [PERSON] допитана в якості свідка пояснила, що не бажає бабусю бачити та спілкуватися з нею, і тому суд не погоджується з даним висновком. Аналізуючи в сукупності вищевикладене, суд остаточно приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки було встановлено в судовому засіданні, перешкод для позивача у спілкуванні з дитиною зі сторони відповідач не вчиняє, дитина сама не бажає спілкуватися з позивачем, позивач тривалий час не виявляла бажання спілкуватися з онукою [PERSON] , не намагалася своїми діями розташувати дитину до себе, щоб вона виявляла бажання спілкуватися з бабусею, їздити до неї в гості, тощо, тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Судові витрати вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed