Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Дараган Ю.О. звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 12.10.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15142-10/2023, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти. 19.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19092024, за умовами якого відповідно до Реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення суми кредиту не виконав, тому виникла заборгованість в сумі 35713,03 грн.: 6104,75 грн. за основною сумою боргу, 29608,28 грн. запроцентами. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 35713,03 грн. та судові витрати. Рух справи. Позиція учасників справи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками були направлені судом поштою за адресою місця проживання, яка підтверджена запитуваною судом інформацією. Крім того, копія ухвали про відкриття провадження у справі доставлена 06.06.2025 на електронну пошту відповідача, яка зазначена в матеріалах справи. Відзив на позовну заяву не надійшов. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Встановлені судом обставини. 12.10.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 15142-10/2023, за умовами якого відповідач отримав суму позики 15\~000 грн. строком на 360 днів. Договором визначено процентну ставку фіксовану 2,5% в день. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплати відсотки. Договір укладений в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Сторонами узгоджено, що кредит надається в безготівковій формі з використанням платіжної картки [NUMBER] . Відповідач ознайомлений графіком платежів та Паспортом споживчого кредиту (а.с.5-10). Згідно з листом сервісу онлайн платежів IPay.ua, 12.10.2023 о 16:20:00 на суму 15000 грн., маска картки [NUMBER] , було здійснено зарахування грошових коштів на підставі договору про переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 (а.с.11). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором 15142-10/2023 від 12.10.2023 відповідач станом на 19.09.2024 має заборгованість в сумі 35713,25 грн.: 6104,75 грн. за кредитом, 29608,50 грн. за відсотками (а.с.12-14). 19.09.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит» укладено договір факторингу №19092024, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників. Які є невід`ємною частиною договору (п.1.1) (а.с.16-20). 19.09.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Аванс Кредит» підписано АКТ прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19092024 від 19.09.2024 (а.с.21). У Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 зазначено про право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 15142-10/2023, однак Витяг з реєстру належним чином не засвідчений, оскільки в ньому міститься лише підпис і печатка ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.22). Нормативне обґрунтування. За приписами ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 вказаного закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до положень статей\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з\~статтею 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082\~ЦК\~України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Висновки суду. Суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача на підтвердження факту отримання права грошової вимоги до відповідача посилається на договір факторингу № 19092024 від 19.09.2024 та Витяг з реєстру боржників. Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу, на який посилається представник позивача як на доказ отримання права вимоги до відповідача, належним чином не оформлений та не засвідчений, оскільки містить лише підпис та печатку ТОВ «ФК ЄАПБ», тобто однієї сторони укладеного договору факторингу. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова ВС від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). Таким чином, позивачем не доведено факт передачі прав вимоги первісним кредитором щодо боржника [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 15142-10/2023 від 12.10.2023. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed