Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, посилаючись на наступні обставини. [INFO] помер його батько [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Він також проживав за вказаною адресою на момент смерті батька, тобто на час відкриття спадщини, проте його місце проживання зареєстроване за іншою адресою: [ADDRESS] . Постійне проживання за адресою, за якою був зареєстрований його батько, зумовлене тим, що він вважав своїм обов`язком піклуватися за хворим батьком. Будучи студентом, його не влаштовувало проживання в гуртожитку м. Кривого Рогу, де він був зареєстрований. 27 квітня 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Богомолова В.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] . За результатами розгляду зазначеної заяви нотаріусом було винесено Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.2024 року. Причиною винесення вказаної постанови стало те, що він протягом шести місяців з дня смерті свого батька не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В зв`язку з чим заявник змушений звернутись до суду з вказаною заявою. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Богомолов В.І. в судове засідання не з`явився. Представник заінтересованої особи Виконком Нивотрудівської об`єднаної територіальної громади Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу за їх відсутності. Суд, вислухавши заявника, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконкомом Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровській області, актовий запис №10 (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] . Батьками вказані: батько « [PERSON] », мати « [PERSON] » (а.с.7). 27 квітня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса\~Криворізького районного\~нотаріального округу\~Дніпропетровської області\~Богомолова В.І. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно довідки, виданої виконкомом Нивотрудівської сільської ради 15.04.2024 року за №133/12-21 спадкоємець не проживав та не був зареєстрований разом з [PERSON] на момент смерті за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємець у встановлений строк для спадкування не звернувся до нотаріальної контори/приватного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.9). Згідно довідки №154/12-21 від 01.05.2024 року, виданого виконкомом Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області, в [ADDRESS] з 10.10.2006 року по день смерті [INFO] мешкав і був зареєстрований [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.10). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 01.05.2024 року, будинок за адресою - [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] . На час перевірки виявлено, що [PERSON] на момент смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно проживав з ним за вищевказаною адресою (а.с.11). Згідно довідки №133/12-21 від 15.04.2024 року, виданого виконкомом Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області, в [ADDRESS] з 10.10.2006 року по день смерті [INFO] мешкав і був зареєстрований [PERSON] , який помер [INFO] . Разом з ним на день смерті була зареєстрована цивільна дружина [PERSON] з 07.07.1995 року по теперішній час (а.с.54). Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00044751786 від 27.04.2024 року, [PERSON] народився [INFO] . Батьками вказані: батько « [PERSON] », мати « [PERSON] » (а.с.58-59). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76782800 від 27.04.2024 року, виданого приватним нотаріусом Богомоловим В.І., інформаційну довідку надано у зв`язку з відкриттям спадкової справи. За вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.61). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76782812 від 27.04.2024 року, виданого приватним нотаріусом Богомоловим В.І., до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи. Спадкова справа: номер у Спадковому реєстрі 72367980. Номер у нотаріуса: 91/2024. Спадкодавець: [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За приписами ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року по справі №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від ЗО травня 2008 року за № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Судом встановлено, що заявник і його батько постійно проживали у квартирі [ADDRESS] , оскільки заявник піклувався за своїм хворим батьком. Відповідно до ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно змісту ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, окрім справ передбачених ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту відповідає вимогам закону та інтересам заявника, встановлюється з метою отримання свідоцтва про право на спадщину та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву [PERSON] про встановлення факту\~спільного проживання\~із спадкодавцем\~на момент\~відкриття спадщини необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved