Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП "ХТМ") звернулось до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] (далі [PERSON] ) про стягнення заборгованості за послуги з теплової енергії та гарячого водопостачання, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 41\~109, 28 грн, а також суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що КП "ХТМ" надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати зазначених послуг відповідачем станом на 01.12.2024 виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 30346,78 грн за період з 01.11.2020 до 30.11.2024, абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії в розмірі 722,74 грн за період з 01.04.2022 до 31.11.2024, послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2020 до 30.11.2024 у розмірі 5429,92 грн, абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.04.2022 до 31.11.2024 у розмірі 537,33 грн, 3% річних у розмірі 271,36 грн, інфляційні втрати у розмірі 773,15 грн. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.01.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Шевченко В.Я., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи був повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відповідачка відзиву на позов не надала, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] є користувачем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . Як вбачається зі змісту відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання та нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води з урахуванням періоду платежу, у зв`язку з неповною та несвоєчасно оплатою таких послуг станом на 01.12.2024 за відповідачкою утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2020 до 30.11.2024 у розмірі 30346,78 грн, за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.04.2022 до 31.11.2024 у розмірі 722,74 грн; за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2020 до 30.11.2024 у розмірі 5429,92 грн, за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.04.2022 до 31.11.2024 у розмірі 537,33 грн. КП "ХТМ" надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, згідно Закону Україні "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, правил надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 за №1182. Відповідно до п.6 ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Хоча у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні\~послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Згідно зі ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 68\~ЖК УРСР закріплено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до п. 33, 35, 36 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за №830, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. У разі коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 01.12.2024 за відповідачкою утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2020 до 30.11.2024 у розмірі 30346,78 грн, за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.04.2022 до 31.11.2024 у розмірі 722,74 грн; за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2020 до 30.11.2024 у розмірі 5429,92 грн, за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.04.2022 до 31.11.2024 у розмірі 537,33 грн. В ході судового розгляду відповідачкою не надані будь-які докази на спростування вказаних обставин, своєї незгоди або будь-яких заперечень щодо наданого позивачем розрахунку він також не надав. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. На підставі викладеного, вирішуючи спір, суд встановив, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води до квартири відповідачки, остання від вказаних послуг у встановленому законом порядку не відключена, є споживачем та отримує вказані послуги, однак не виконує зобов`язань щодо їх сплати, у зв`язку з чим має заборгованість за період з 01.11.2020 до 30.11.2024 у розмірі 41\~109,28 грн, плата за опалення та гарячу воду нараховувалася відповідачу правомірно, належних та допустимих доказів щодо оскарження за спірний період встановлених тарифів за надання послуг з теплопостачання або скарг щодо їх якості відповідачем не надано, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачки заборгованості за спожиті комунальні послуги з теплопостачання у повному обсязі. Що стосується трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення договірних зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає про таке. Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, статтею 625\~ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Тобто при вирішенні спірних правовідносин діє принцип презумпції винуватості боржника, який не надав суду об`єктивних і переконливих доказів про відсутність своєї вини у виникненні спірної заборгованості. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із вищевикладеним, суд також задовольняє позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат у розмірі 773,15 грн та суми 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 271,36 грн, у відповідності до відомості нарахування інфляційних витрат та 3% річних. Згідно платіжних інструкцій №11898 від 07.06.2023 та №17637 від 06.12.2024, позивачем під час пред`явлення позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved