Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: шлюб, зареєстрований 24.11.2018 Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, актовий запис № 239, розірвати. На обґрунтування позову зазначено, що з 24.11.2018 [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] та проживала з ним до 01.09.2021, від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось, оскільки відповідач застосовував стосовно неї фізичну силу, принижував. Шлюбні відносини між ними припинені з 01.09.2021, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про поділ майна не має. Малолітній син сторін проживає з позивачкою. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.02.2025 позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Подільського (Ленінського) районного суду м. Полтави. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 29.04.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. 20.08.2025 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Позивачка [PERSON] звернулася з клопотанням про розгляд справи без її участі, вказала, що позов підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, проте, поштова кореспонденція повернулася без вручення. Крім того, відповідач [PERSON] , який повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не прибув, про причини повторної неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2018. (а. с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . (а. с. 7) Судом установлено, що шлюбні стосунки та виконання обов`язків подружжя, передбачених статтями 54, 55 Сімейного кодексу України, фактично припинені. За таких обставин, оскільки позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] відзиву із запереченням проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім`ї, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд дійшов висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивачка не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved