Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. 25.11.2024 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва позовну заяву було залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоілків. 20.12.2024 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва позовну заяву було повернуто позивачу. Постановою Київського апеляційного суду від 25.02.2025 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20.12.2024 року скасовано та направлено справу для продовження її розгляду. 05.03.2025 року справа надійшла до Деснянського районного суду міста Києва для продовження розгляду. Ухвалою суду від 10.03.2025 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Обгрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що 06.04.2024 року о 13 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем "Hyundai Staria", д.н.з. [NUMBER] по вул. Центральна 183/1 в с. Святопетрівське, Бучанського району, Київської області, виїжджаючи з прилеглої території мафів, не надав дорогу транспортному засобу "Volkswagen", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався по дорозі, на яку в`їжджав та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Внаслідок цього автомобілю "Hyundai Staria", що належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2023 року № 11/12/2023, що підтверджується видатковою накладною від 18.12.2023 №4015, завдано технічних пошкоджень. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.05.2024 року [PERSON] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Загальна сума майнової шкоди, завданої підприємству внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, становить 269 246, 57 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Відповідач про відкриття провадження повідомлявся шляхом направлення поштового відправлення за адресою, зазначеною в позовній заяві, конверт повернувся на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.07.2023 року [PERSON] було прийнято на роботу до КП «Спортивний комплекс» на посаду водія автобуса, що підтверджується копією наказу №71 від 10.07.2023 року. Наказом №182 від 29.12.2023 року Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації) «Спортивний комплекс» закріплено з правом керування легковий автомобіль марки автомобілем "Hyundai Staria", д.н.з. [NUMBER] , 2023 року випуску, номер кузова № [NUMBER] за [PERSON] та призначено його матеріально-відповідальним за експлуатацію даного транспортного засобу. 06.04.2024 року о 13 год. 30 хв, водій [PERSON] , керуючи автомобілем "Hyundai Staria", д.н.з. [NUMBER] по вул. Центральна 183/1 в с. Святопетрівське, Бучанського району, Київської області, виїжджаючи з прилеглої території мафів, не надав дорогу транспортному засобу "Volkswagen", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по дорозі, на яку в`їжджав [PERSON] та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Внаслідок цього автомобілю "Hyundai Staria", що належить Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Спортивний комплекс» на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2023 року № 11/12/2023, що підтверджується видатковою накладною від 18.12.2023 року №4015, завдано технічних пошкоджень. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.05.2024 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Комісією зі службового розслідування по факту ДТП за участю водія [PERSON] , яка була створена згідно наказу директора Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Спортивний комплекс» Коваля Р.В. від 16.09.2024 року №100 було встановлено, що водій підприємства [PERSON] 06.04.2024 року у вихідний день (субота) о 08.00 ранку самовільно, без дозволу керівництва підприємства сів за кермо чергового автомобіля "Hyundai Staria", д.н.з. [NUMBER] та здійснив поїздку на ньому до с. Святопетрівське Бучанського району Київської області, де скоїв ДТП, внаслідок чого даний транспортний засіб зазнав значних механічних пошкоджень, заподіяв при цьому матеріальні збитки підприємству. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства та ст.ст. 139, 142 КЗпП України, за що згідно рекомендацій комісії та наказу директора від 21.09.2024 року, його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Згідно п.8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, розмір матеріальної шкоди, завданий власнику колісного транспортного засобу, визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Згідно з калькуляцією від 06.04.2024 року №827/08-24, складеною ФОП [PERSON] (код ІПН [NUMBER] , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №55/2024 від 29.01.2024 року, дійсний до 29.01.2027 року), вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 214 617,58 грн., в тому числі: вартість робіт становить 18 525 грн.; вартість запасних частин та матеріалів становить 196 092, 58 грн. Крім того, за висновком експерта ФОП [PERSON] від 27.08.2024 року №827/08-24 автомобіль втратив товарний вигляд на суму 54 628, 99 грн. Таким чином, загальна сума майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, становить 269 246, 57 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується виною особою. Тобто, обов`язок відшкодування шкоди виникає у особи, якщо її дії є неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та при наявності вини особи, яка завдала шкоду. Згідно ч.1 ст.130 КЗпП України робітники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, вчинену підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них обов`язків. Згідно п. 3 ст. 134 КЗпП України робітники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, вчиненою за їх провиною підприємству, у разі, коли шкоду вчинено діями робітника, що мають ознаки дій, які переслідуються у кримінальному порядку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частинами 1 та 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Норми ст. ст. 1166, 1188 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача зазначена вище презумпція не спростована, що дає підстави суду для висновку про наявність вини [PERSON] як заподіювача шкоди. Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 039 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved