Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заяви [PERSON] вказує, що заявник проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з середини 2017 року до початку 2020 року. Під час їх фактичних шлюбних відносин заявник завагітніла від нього і [INFO] народила сина - [PERSON] . [PERSON] визнав себе його батьком, однак у зв`язку з тим, що на час народження дитини перебував на роботі за межами Полтавської області, не міг приїхати до Миргорода щоб подати заяву про визнання батьківства до відділу реєстрації актів цивільного стану. Тому 12 липня 2019 року заявник зареєструвала народження сина у Миргородському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. За вказівкою заявника було записано справжні ім`я та по батькові батька дитини - [PERSON] . За життя [PERSON] визнавав себе батьком їх дитини, поки вони проживали разом надавав заявнику матеріальну допомогу на утримання сина, брав участь у його вихованні, що підтверджується фотографіями. Проте, через деякий час вони припинили сімейні стосунки. [PERSON] збирався подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком [PERSON] , але відкладав це на потім, а заявник на цьому не наполягала. Він так і не встиг цього зробити, тому що в зв`язку зі збройною агресією російської федерації він 23.08.2022 року був призваний на військову службу за мобілізацією до лав Збройних Сил України та [INFO] загинув, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Заявник зазначає, що встановлення факту батьківства [PERSON] щодо дитини має юридичне значення, адже від нього залежить виникнення її особистих і майнових прав, зокрема, прав і гарантій, передбачених чинним законодавством України для членів сім`ї загиблого військовослужбовця, права на спадкування, на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та інших. Посилаючись на вказані обставини, заявник [PERSON] просить встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відносно [PERSON] , який народився [INFO] в м. Миргороді Полтавської області, актовий запис про народження № 204 від 12 липня 2019 року. Також заявник просить внести зміни в актовий запис цивільного стану громадян про народження [PERSON] , який народився [INFO] , що складений Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за № 204 від 12 липня 2019 року, в якому в графі «відомості про батька» вказати: батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України. В судовому засіданні заявник і її представник, адвокат Сидоренка Ю.В., заяву підтримали та просили заяву задовольнити з підстав, указаних у ній. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву (а. с. 88-89), в якій вказано, що заінтересована особа при розгляді справи покладається на розсуд суду та просить розглянути справу за відсутності її представника. Представник заінтересованої особи - Міністерство оборони України у судове засідання не з`явився, підстав неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Пояснень на заяву не надавали. Розглянувши матеріали справи, та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було зроблено актовий запис № 204 від 12 липня 2019 року. У свідоцтві про народження серія [NUMBER] від 12 липня 2019 року батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 4). Запис про батька дитини [PERSON] у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері [PERSON] , а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією відповідного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00023379214 (а.с. 5). Відповідно до копії довідки [INFO] від 02 березня 2023 року № 19/315, на підставі Указу Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» 31 серпня 2022 року солдат [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації та з 13 січня 2023 року вважається безвісти зниклим (а.с. 8). Заінтересована особа [PERSON] отримала сповіщення № 729 від 25 листопада 2023 року, у якому зазначено, що її син стрілець-снайпер 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 1 аеромобільного бютальйону солдат [PERSON] , 1993 року народження, прийнятий на військову службу 23 серпня 2022 року [INFO] відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув [INFO] в ході ведення бойових дій поблизу населеного пункту Соледар Бахмутського району Донецької області (а.с. 7). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Чорнухинської селищної ради 12 грудня 2023 року (а.с. 6). Оскільки юридично [PERSON] , [INFO] , не є батьком [PERSON] , [INFO] , бо до настання смерті [PERSON] не встиг подати відповідну заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, а наразі без рішення суду підтвердження між ними родинних відносин та встановлення факту батьківства [PERSON] відносно [PERSON] є неможливим, а встановлення факту батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] має юридичне значення, адже від нього залежить виникнення її особистих і майнових прав, зокрема, прав і гарантій, передбачених чинним законодавством України для членів сім`ї загиблого військовослужбовця, права на спадкування, на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та інших, тому [PERSON] змушена звернутись з даною заявою до суду. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-цвказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-цзазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами. Ухвалою суду від 05 травня 2025 року задоволено клопотання представника заявниці [PERSON] - адвоката Сидоренка Ю.В. та призначалась по даній справі судова молекулярно-генетична експертиза, на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи являється [PERSON] , [INFO] , рідною бабою по генетичній лінії батька [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого являється [PERSON] , [INFO] . Проведення експертизи доручено експертам медико-генетичного центру «Мама Папа» (01033, м.Київ, вулиця Тарасівська, 2/21). До суду надано висновок молекулярно-генетичної експертизи № 48412 від 16 липня 2025 року, який був складений експертами медико-генетичного центру «Мама Папа», відповідно до якого вірогідність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини [PERSON] , [INFO] , народженої матір`ю [PERSON] , [INFO] в рамках проведеного дослідження складає 96,81 % (а.с. 58-79). Факт батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , крім висновку експерта підтверджується в сукупності дослідженими в судовому засіданні доказами. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно зі ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи. У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 зроблено висновок, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою свого батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц. У п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає встановленими в судовому засіданні наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 189 Кодексу про шлюб та сім`ю України реєстрація встановлення батьківства провадиться на підставі спільної заяви батьків або судового рішення. За положеннями ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Таким чином, наявні підстави для внесення відповідних змін до актового запису цивільного стану громадян про народження [PERSON] , який народився [INFO] , що складений Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за № 204 від 12 липня 2019 року, в якому в графі «відомості про батька» слід вказати: батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України. На підставі викладеного,

Outcome: approved