Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Іващенко Ірина Ігорівна, звернувся з позовом в суд до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІНСЕРВІС-ТУР», про розірвання договорів на туристичне обслуговування та стягнення коштів. Позов мотивовано тим, що 20.09.2029 року ТОВ «ТТВК», як Туроператор, та ТОВ «ГІНСЕРВІС-ТУР», як Турагент, уклали Договір, за яким Турагент зобов`язується за винагороду надавати Туроператору послуги з реалізації Турпродукту, сформованого як Туроператором, так і іншою юридичною особою, яка має ліцензію на туроператорську діяльність. Також умовами цього договору було передбачено, що Турагент зобов`язаний укладати з кожним туристом від імені Туроператора договір про надання туристичних послуг незалежно від обраного туристом способу подорожі. Договором було передбачено, що Турагент зобов`язаний оплатити замовлені послуги на підставі рахунків Туроператора на його розрахунковий рахунок або забезпечити оплату вартості реалізованих туристичних продуктів Туроператора шляхом здійснення оплати за дорученням від імені туриста, отримані Турагентом за продажу туристичного продукту суми не є його власністю. 19.11.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ГІНСЕРВІС-ТУР» було укладено Договір на туристичне обслуговування №5730371, за яким Туроператор зобов`язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого на замовлення туриста (замовника), надати комплекс туристичних послуг, а турист зобов`язується прийняти та оплатити їх. Вказаним Договором також було передбачено, що Туроператор через Турагента зобов`язаний у випадку неможливості виконання Туроператором умов, що викладені у листі бронювання, повернути туристу усі сплачені ним кошти за туристичний продукт. Згідно додатку №1 (лист бронювання) до цього Договору туристична подорож мала бути здійснена позивачем та ще двома особами до Туреччини в період з 26.05.2022 року по 07.06.2022 року. Загальна вартість туристичного продукту становила 210688 грн. 00 коп., які були сплачені позивачем згідно із квитанцією №14Т003ВУМ від 22.11.2021 року. Крім того, між [PERSON] та ТОВ «ГІНСЕРВІС-ТУР» було укладено ще один Договір на туристичне обслуговування №5730200 та таких самих умовах. Згідно додатку №1 (лист бронювання) до цього Договору туристична подорож мала бути здійснена позивачем та ще двома особами до Туреччини в період з 16.09.2022 року по 01.10.2022 року. Загальна вартість туристичного продукту становила 335886 грн. 00 коп., які були сплачені позивачем згідно із квитанцією №14Т003ВVО від 22.11.2021 року. Позивач стверджує, що зазначені туристичні послуги відповідачем йому надані не були. Посилаючись на наведені обставини на положення ст.ст.10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.20 Закону України «Про туризм», просить: -розірвати договір на туристичне обслуговування №5730371 від 19.11.2021 року, укладений між ним та ТОВ «ГІНСЕРВІС-ТУР», що діє від імені та за дорученням ТОВ «ТТВК»; -стягнути із ТОВ «ТТВК» на його користь кошти за ненадані туристичні послуги у сумі 210688 грн. 00 коп. згідно договору на туристичне обслуговування №5730371 від 19.11.2021 року; -розірвати договір на туристичне обслуговування №5730200 від 19.11.2021 року, укладений між ним та ТОВ «ГІНСЕРВІС-ТУР», що діє від імені та за дорученням ТОВ «ТТВК»; -стягнути із ТОВ «ТТВК» на його користь кошти за ненадані туристичні послуги у сумі 335886 грн. 00 коп. згідно договору на туристичне обслуговування №5730200 від 19.11.2021 року; -стягнути із ТОВ «ТТВК» на його користь судовий збір в сумі 5465 грн. 74 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 11000 грн. 00 коп. (а.с.1-5). Ухвалою судді від 11.12.2023 року відкрито провадження у справі та визначено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.60-62). Ухвалою суду від 22.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с.141, 142). Представник позивача адвокат Іващенко І.І., будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, в судове засідання, призначене на 12.08.2025 року, не з`явилася, проте через систему «Електронний суд» направила на адресу суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує, докази щодо понесення витрат на правничу допомогу будуть нею надані упродовж п`яти днів після закінчення розгляду справи (а.с.249). Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, а тому суд, ураховуючи позицію представника позивача, в судовому засіданні ухвалою від 08.11.2024 року постановив проводити заочний розгляд справи (а.с.198). Представник третьої особи ТОВ «ГІНСЕРВІС-ТУР» Артемчук О.В., будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, в судове засідання, призначене на 12.08.2025 року, не з`явилася, проте направила на адресу суду телефонограму, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності (а.с.250) Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України\~передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ст.ст. 2, 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вимоги\~ст. 264 ЦПК України\~зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 20.09.2029 року ТОВ «ТТВК», як Туроператор, та ТОВ «ГІНСЕРВІС-ТУР», як Турагент, уклали Агентський договір №9896-19 (надалі - Агентський договір). Згідно із п.2.6 Агентського договору Турагент зобов`язується за винагороду надавати Туроператору послуги з реалізації Турпродукту, сформованого як Туроператором, так і іншою юридичною особою, яка має ліцензію на туроператорську діяльність. Згідно із п.3.2.5 Агентського договору Турагент зобов`язаний укладати з кожним туристом від імені Туроператора договір про надання туристичних послуг незалежно від обраного туристом способу подорожі. Договір повинен містити відомості про Туроператора, а також посилання на цей договір. Турагент зобов`язаний оплатити замовлені послуги на підставі рахунків Туроператора на його розрахунковий рахунок або забезпечити оплату вартості реалізованих туристичних продуктів Туроператора шляхом здійснення оплати за дорученням від імені туриста (п.3.2.7 Агентського договору). В силу п.6.10 Агентського договору отримані Турагентом за продажу туристичного продукту суми не є його власністю (а.с.6-9). 19.11.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ГІНСЕРВІС-ТУР» було укладено Договір на туристичне обслуговування №5730371, за п.2.1 якого Туроператор зобов`язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого на замовлення туриста (замовника), надати комплекс туристичних послуг, а турист зобов`язується прийняти та оплатити їх. Згідно із п.2.2 Договору на туристичне обслуговування №5730371 бронювання здійснюється Турагентом в системі бронювання Туроператора відповідно до листа бронювання, оформленого за встановленою Туроператором формою, що наведена у Додатку №1 і є невід`ємною частиною цього договору. В силу п.3.2.1 Договору на туристичне обслуговування №5730371 Туроператор через Турагента зобов`язаний здійснити бронювання туристичних послуг та надати туристичні послуги, замовлені туристом, у повному обсязі, в кількості, якості та у визначені договором строки, за умови повної оплати вартості туристичного продукту туристом у строки, встановлені цим договором. За змістом п.3.2.4 Договору на туристичне обслуговування №5730371 за умови оплати повної вартості туристичного продукту туристом Туроператор зобов`язаний забезпечити туриста через Турагента необхідними документами на тур, які посвідчують право туриста на отримання туристичних послуг. В силу п.3.2.8 Договору на туристичне обслуговування №5730371 Туроператор через Турагента зобов`язаний у випадку неможливості виконання Туроператором умов, що викладені у листі бронювання, повернути туристу усі сплачені ним кошти за туристичний продукт. В п.3.3.3 Договору на туристичне обслуговування №5730371 обумовлено, що турист має право на належне надання туристичного продукту, замовленого та оплаченого у відповідності з цим договором (а.с.10-16). Згідно додатку №1 до Договору на туристичне обслуговування №5730371 (лист бронювання) туристична подорож мала бути здійснена позивачем та ще двома особами до Туреччини в період з 26.05.2022 року по 07.06.2022 року. Загальна вартість туристичного продукту становила 210688 грн. 00 коп., які були сплачені позивачем згідно із квитанцією №14Т003ВУМ від 22.11.2021 року (а.с.16 зворот, 23). 19.11.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ГІНСЕРВІС-ТУР» було укладено ще один Договір на туристичне обслуговування №5730200 та таких самих умовах (а.с.25-31). Згідно додатку №1 (лист бронювання) до цього Договору туристична подорож мала бути здійснена позивачем та ще двома особами до Туреччини в період з 16.09.2022 року по 01.10.2022 року. Загальна вартість туристичного продукту становила 335886 грн. 00 коп., які були сплачені позивачем згідно із квитанцією №14Т003ВVО від 22.11.2021 року (а.с.31 зворот, 37). Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено\~статтею 11 ЦК України. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша\~статті 509 ЦК України). За змістом ст.ст. 626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом\~ст.5\~Закону України\~«Про туризм»\~суб`єктами,\~що здійснюють\~та/або\~забезпечують туристичну\~діяльність (далі\~-\~суб`єкти\~туристичної діяльності),\~є: туристичні\~оператори (далі\~-\~туроператори)\~-\~юридичні особи,\~створені згідно\~із законодавством\~України,\~для яких\~виключною діяльністю\~є організація\~та забезпечення\~створення туристичного\~продукту,\~реалізація та\~надання туристичних\~послуг,\~а також\~посередницька діяльність\~із надання\~характерних та\~супутніх послуг\~і які\~в установленому\~порядку отримали\~ліцензію на\~туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. В силу\~частин 1,\~2\~ст.20\~Закону України\~«Про туризм»\~за договором\~на туристичне\~обслуговування одна\~сторона (туроператор,\~який укладає\~договір безпосередньо\~або через\~турагента)\~зобов`язується надати\~за замовленням\~іншої сторони\~(туриста)\~комплекс туристичних\~послуг (туристичний\~продукт),\~а турист\~зобов`язується\~оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. За змістом\~частин 11,\~12\~ст.20\~Закону України\~«Про туризм»\~якщо під\~час виконання\~договору на\~туристичне обслуговування\~туроператор не\~в змозі\~надати значну\~частину туристичного\~продукту,\~щодо якого\~відповідно до\~договору на\~туристичне обслуговування\~сторони досягли\~згоди,\~туроператор повинен\~з метою\~продовження туристичного\~обслуговування вжити\~альтернативних заходів\~без покладення\~додаткових витрат\~на туриста,\~а в\~разі потреби\~відшкодувати йому\~різницю між\~запропонованими послугами\~і тими,\~які були\~надані.\~У разі\~неможливості здійснення\~таких заходів\~або відмови\~туриста від\~них туроператор\~зобов`язаний\~надати йому\~без додаткової\~оплати еквівалентний\~транспорт для\~повернення до\~місця відправлення\~або іншого\~місця,\~на яке\~погодився турист,\~а також\~відшкодувати вартість\~ненаданих туроператором\~туристичних послуг\~і виплатити\~компенсацію у\~розмірі,\~визначеному в\~договорі за\~домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування. Статтею 25 Закону України «Про туризм» урегульовано, що туристи і екскурсанти мають право на отримання туристичних послуг, передбачених договором, відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. За змістом ст.30 Закону України «Про туризм» порушенням законодавства в галузі туризму є, серед іншого, порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг Статтею 617 ЦК України\~передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до\~ст.651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договорі може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 1\~ст.906 ЦК України\~встановлено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~907\~ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Згідно з частиною 1\~ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої\~статті 3 ЦК України\~належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі від 18 вересня 2013 року № 6-75цс13. Із матеріалів справи убачається, що забезпечення бронювання, надання інформаційно - консультаційних послуг та надання туристичних послуг відповідно до заявки, передача через турагента всіх необхідних документів для подорожі та надання туристичних послуг є обов`язком туроператора. Згідно з частиною третьою статті\~12, частиною першою статті\~81 ЦК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не надано доказів виконання туроператором обов`язку надання туристичних послуг позивачеві, що не дозволило [PERSON] отримати очікуване при укладенні договору та істотно відрізняється від того, на що він розраховував, укладаючи окреслені договори на туристичне обслуговування. Отже, під час виконання умов договору на туристичне обслуговування було допущено туроператором порушення істотних умов договорів та не виконано взяті на себе зобов`язання за цими договорами, при цьому відповідачем не доведено, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок обставин непереборної сили і туроператор повідомив туриста про зміну обставин. Згідно з частинами 2, 3\~ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність розірвання договорів на туристичне обслуговування, укладених між позивачем та ТОВ «ГІНСЕРВІС-ТУР», що діє від імені та за дорученням ТОВ «ТТВК», та стягнення із відповідача на користь позивача коштів за ненадані туристичні послуги в розмірі 546574 грн. 00 коп. Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно із ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. З огляду на викладене позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову в силу закону. Однак, як убачається із матеріалів справи при поданні позовної заяви [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 5465 грн. 74 коп. Вирішуючи питання щодо розміру судового збору в розглядуваній справі, суд бере до уваги, що [PERSON] пред`явлено дві позовні вимоги майнового характеру із загальною ціною 546574 грн. 00 коп. та дві позовні вимоги немайнового характеру про розірвання договорів на туристичне обслуговування. Відповідно до\~ч.3\~ст.6\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за\~подання позовної\~заяви,\~що має\~одночасно майновий\~і немайновий\~характер,\~судовий збір\~сплачується за\~ставками,\~встановленими для\~позовних заяв\~майнового та\~немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За змістом п.2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ з 01 січня 2023 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн. 00 коп. З огляду на викладене, з 01.01.2023 року за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 1073 грн. 60 коп. та не більше 13420 грн. 00 коп. Також, з 01.01.2023 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір судового збору, що підлягає розподілу між сторонами у даній справі, становить 7612 грн. 94 коп. (1073, 60 Х 2 + 5465, 74). За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст.9 ЗУ «Про судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Ураховуючи, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 5465 грн. 74 коп., то зазначену суму коштів слід стягнути із відповідача на його користь. Разом із цим, із відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп. (7612, 94 - 5465, 74). Водночас, суд не вирішує питання про розподіл витрат на правничу допомогу, оскільки у поданій заяві представник позивача вказав на те, що докази понесення цих витрат позивачем будуть надані протягом п`яти днів з моменту закінчення розгляду справи.

Outcome: approved