Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Зміст позовних\~вимог та\~позиції учасників\~справи У вересні\~2023\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Фінтраст\~Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»)\~ звернулося\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за договором. Позовна заява мотивована тим, що 13 вересня 2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір № 4768586 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору клієнту було надано кредит у сумі 20 000 грн, строк кредиту - 30 днів, який було продовжено на 90 календарних днів на підставі п. 4.3 Договору, зі сплатою процентів за стандартною ставкою в 1,90% в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит шляхом перерахунку на його банківську карту. Однак відповідач оплати за договором не здійснював. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, укладено договір факторингу № 18.04//23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Таким чином до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 65600 грн, з яких: тіло кредиту 20 000 грн, нараховані проценти 45600 грн. Також позивач просить стягнути із відповідача інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за січень 2022 року (19 днів) у розмірі 522,68 грн, за лютий 2022 року (до 23 лютого 2022 року) у розмірі 262,86 грн, а всього 785,54 грн та 3 % річних за період з 12 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 226,45 грн. Окрім того просив стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору 2147,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Крім того просив суд врахувати, що він як військовослужбовець відповідно до положень Закону України «Про захист прав військовослужбовців під час воєнного стану» має право на тимчасове звільнення від обов`язку сплати кредиту та відсотків. Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін. Процесуальні дії у справі 12 грудня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10 січня 2024 року зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних сил України, що переведені на воєнний стан. 07 серпня 2025 року поновлено провадження у справі. 25 серпня 2025 року відмовлено у клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом 13 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 4768586 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М145932 (13.09.2021 o 23:28), відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки передбачені договором (пункт 1.2 Договору) (арк. спр. 44-48). Сума кредиту (загальний розмір) складає 20\~000,00 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 30 днів (п. п.1.3, 1.4 Договору). Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконанні умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору (п. п. 1.5.1 Договору). Метою кредиту є споживчі (особисті) потреби (п.п. 1.6 Договору). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1 Договору). Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п. 2.1 договору (п. 2.4 Договору). Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору). Строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначених у п.1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження в порядку п.4.2 Договору; в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених у п.4.3 Договору (п.4.1 Договору). Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль (п.4.3 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором М145932 (арк. спр. 67-69). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом, таблиця підписана електронним підписом - одноразовим ідентифікатором М145932 (арк. спр. 49). ТОВ «Вей Фор Пей» повідомило ТОВ «Авентус Україна» про успішне перерахування коштів на платіжні карти клієнтів за списком, в тому числі 13 вересня 2021 року перераховано на платіжну карту № № [NUMBER] кошти у сумі 20 000 гривень (арк. спр. 35). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] в повідомленні ТОВ «Вей Фор Пей» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у п. 2.1 Договору. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (арк. спр. 86-90). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4768586 в загальному розмірі 65600 гривень, з яких: 20 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 45600 грн - заборгованість за відсотками (арк. спр. 40). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором було повідомлено відповідача, шляхом направлення відповідного листа на електронну пошту, зазначену останнім при укладенні кредитного договору (арк. спр. 70). Згідно з наданими позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за період з 13 вересня 2021 року до 11 січня 2022 року становить 65600 гривень, з яких: 20 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 45600 грн - заборгованість за відсотками (арк. спр.51-65). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за своїм правовими статусами відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір відступлення права вимоги на підставі\~статті 204\~ЦК України є обов`язковими для виконання. Також матеріалами\~справи підтверджується\~факт \~переходу права\~грошової вимоги первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відносно боржника [PERSON] \~ за договором № 4768586 від 13 вересня 2021 року. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з\~частиною першою\~статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено кредитний договір № 4768586 від 13 вересня 2021 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). 13 вересня 2021 року кредитні кошти у розмірі 20\~000 грн були перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Авентус Україна» суд вважає доведеним. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кошти в сумі 20 000 грн строком на 30 днів. Разом з тим, строк кредитування був продовжений на 90 днів у порядку та на умовах, визначених пунктом 4.3 договору, оскільки на дату закінчення 30-денного строку кредитування відповідач не здійснив погашення заборгованості за кредитом. Відповідач в порушення умов укладеного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитом у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту - 20 000 грн та за процентами, нарахованими за період з 13 вересня 2021 року до 11 січня 2022 року - 45600 грн, які підлягають стягненню із відповідача. Вказаний розмір заборгованості відповідач не спростував, доказів про належне виконання умов договору не надав. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Щодо вимог про стягнення в порядку статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив стягнути із відповідача суму інфляційних втрат за період з 12 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року (42 дні) в загальному розмірі 785,54 грн, а також стягнути 3 відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання за вказаний період в загальному розмірі 226,45 грн. Наведений позивачем розрахунок заборгованості суд вважає обґрунтованим та таким, що узгоджується із пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Доводи відповідача [PERSON] про те, що на період дії воєнного стану він має право на звільнення від обов`язку сплати кредиту та відсотків як військовослужбовець, суд відхиляє як безпідставні. Згідно з пунктом 15 статті 14\~Закону \~України «Про\~соціальний і\~правовий захист\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей» №2011-ХІІ (в редакції на час укладення кредитного договору) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів,\~штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] з 05 травня 2023 року, про що свідчить довідка за № 5544 (арк. спр.95). Однак суд звертає увагу на те, що спірні правовідносини виникли на підставі кредитного договору від 13 вересня 2021 року, а заборгованість за договором, в тому числі і за нарахованими процентами, здійснена позивачем за період з 13 вересня 2021 року до 11 січня 2022 року, тобто до моменту набуття відповідачем статусу військовослужбовця. Отже, норми пункту 15 статті 14\~Закону \~України «Про\~соціальний і\~правовий захист\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей» не можуть застосуватись до даних правовідносин. Відтак суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із відповідача підлягає стягненню заборгованість у повному обсязі у розмірі 66\~611,99 грн. Водночас суд відхиляє як доказ, долучені позивачем правила надання грошових коштів у позику, оскільки вони не містять підпису відповідача. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» у розмірі 2147,20 грн. Позивачем ТОВ\~«ФК» Фінтраст\~Україна» \~в \~особі директора\~Леонової В.В.\~10\~липня 2023\~року укладено договір про надання правничої допомоги №10/07/-2023 з адвокатом Столітнім М.М. (арк. спр.37-38). Згідно умов договором факт надання послуг підтверджується звітом про надання правничої допомоги. Підставою для оплати є рахунок-фактура. Клієнт здійснює оплату за надані послуги у день отримання рахунку фактури шляхом безготівково перерахування коштів на розрахунковий рахунок. Відповідно до звіту про надання правничої (правової) допомоги згідно Договору №10/07/-2023 , адвокат Столітній М.М. надав клієнтові ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» послуги, пов`язані із збором та аналізом документів для подання заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складанням позовної заяви про стягнення заборгованості, поданням заяви до суду, на що витрачено 10 годин. Вартість послуг - 10\~000 гривень, які про що надано рахунок на оплату №1166/21-09 від 21 вересня 2023 року та оплачено послуги згідно платіжної інструкції від 21 вересня 2023 року (арк.спр.39,33,34). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved