Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

20.06.2025 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» в електронній формі через електронний кабінет підсистеми «Електронний Суд» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.01.2019 року ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали угоду №C-001-045002-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Банк свої зобов`язання перед за Угодою виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши відповідачу можливість користуватись кредитними коштами в сумі 5000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Відповідач здійснювала користування грошовими коштами кредитного ліміту. Однак, свої зобов`язання за Угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач виконала лише частково, внаслідок чого сформувалась заборгованість перед Банком в загальній сумі 14762,57 грн., що складається з: 4998,16 грн. - заборгованості за основним боргом; 9764,41 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № C-001-045002-19-980 від 31.01.2019 року. 29.12.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо Заборгованості Боржників за Первинними Договорами. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № C-001-045002-19-980 від 31.01.2019 року у розмірі 14762,57 грн., інфляційні втратив в сумі 2752,28 грн., 3% річних в сумі 990,11 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 08.07.2025 року провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляд справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала, про поважність причин своєї неявки в судове засідання суду не повідомила. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача та неповідомленням суду про поважність причин своєї неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов судом застосовано відповідно до ст.280 ЦПК України заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що АТ «Ідея Банк» та [PERSON] 21.06.2019 уклали угоду №C-001-045002-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за Угодою та ДКБО виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши Клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 5000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписці з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач виконала лише частково. Зі змісту виписки від 16.11.2023 року за рахунком [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача, вбачається, що остання використовувала надані їй кредитні кошти на власний розсуд. Внаслідок чого у відповідача сформувалась заборгованість перед Банком в загальній сумі 14762,57 грн., що складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 4998,16 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 9764,41 грн. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № C-001-045002-19-980 від 31.01.2019 року. У подальшому ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» 29.12.2023 року уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу № 29/12-23. Згідно п.2.1 цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до витягів з реєстрів боржників до указаних договорів факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-001-045002-19-980 від 31.01.2019 року у сумі 14762,57 грн. Відповідно до ст.1054ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя\~статті 656 ЦК України). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Частиною 1 статті 1077\~ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 вказано, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять. Відповідач мав процесуальну можливість надати суду докази на спростування презумпції правомірності кредитного договору, однак таким правом не скористався. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Надані договори відступлення прав вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги до [PERSON] , які належали первісному кредитору до позивача у справі. Відповідач не довів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував, відзив на позов не надав. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку, що відповідач порушив умови договору, на час ухвалення рішення позивачеві за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основним боргом та за нарахованими відсотками, загальна сума яких складає 14762,57 грн, з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 4998,16; заборгованість за відсотками в сумі 9764,41 грн. Щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 2752,28 грн. та 3% річних у сумі 990,11 грн. суд зазначає, що відповідно до ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на те, що за договором факторингу №16/11-23 укладеним між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ», а також за договором факторингу № 29/12-23, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», не передбачалось передання боргу за інфляційними втратами та 3% річних, тому суд відмовляє у цій частині позову. Таким чином, позов ТОВ «Санфорд Капітал» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Згідно наданих документів, встановлено, що між ТОВ «Санфорд Капітал» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» укладений договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024. Згідно п. 1.1 вказаного договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного Договору, правничу допомогу, у відповідності до завдання Клієнта, а Клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити Винагороду. На підтвердження понесених судових витрат по справі, представник позивача разом з позовною заявою надав до суду договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 року, вартість послуг (прейскурант) від 01.04.2024 року, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 5 від 05.05.2025 року, який містить відомості про послуги з правничої допомоги, які були надані. Акт підписаний ТОВ «Санфорд Капітал» та АО «Альянс ДЛС», містить інформацію про боржника [PERSON] , щодо якого адвокатським об`єднанням було надано правничу допомогу. Суд вважає, що розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки вказані в акті Проведення юридичного та фінансового аналізу боржника охоплюється єдиною метою надання правничої допомоги і така послуга не може мати окремої вартості, оскільки виконання такої роботи є безумовним при наданні правничої допомоги. Таким чином, суд дійшов висновку, що судові витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн документально підтверджені. З огляду на те, що позов задоволено частково (79,77%) (14762,57 х 100 : 18504,96), а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на правову допомогу в розмірі 4786,20 грн. (6000,00 х 79,77% /100%), що пропорційно задоволеним позовним вимогам. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку, суд зазначає наступне. Статтею 133ЦПК\~України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати, які просить стягнути з відповідача позивач щодо плати послуг поштового зв`язку не відносяться до судових витрат, які охоплюються положеннями ст. 133 ЦПК України. Необхідність поштового направлення примірника позовної заяви з додатками відповідачу визначено абзацом другим статті 177 ЦПК України, яка передбачає, що у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. Відтак, в задоволенні вимог в цій частині належить відмовити. Щодо заявленої вимоги про стягнення витрат зі сплати судового збору, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджено наданою платіжною інструкцією № 1245 від 26.05.2025 року. Відтак, відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог. Оскільки суд задовольнив позов частково (79,77%), на підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1932,34 грн. (2422,40 грн. х 79,77% /100% ).

Outcome: partial