Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

У квітні 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 117 143,10 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.05.2024 відповідач, керуючи автомобілем «КІА» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві порушив ПДР України та здійснив зіткнення з електричним автомобілем «КІА» д.н.з. [NUMBER] , який зазнав механічних пошкоджень, а його власник - матеріальної шкоди. Вищезгадані обставини підтверджуються відомостями про ДТП та постановою Святошинського районного суду міста Києва від 09.07.2024 року. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на дату скоєння вищезгаданої ДТП, цивільно-правову відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було. Потерпіла особа звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до Звіту оцінювача вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля потерпілої особи становить 446 084,74 грн. Відповідно до Наказу та вимог Закону, розмір регламентної виплати (з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди) склав 117 143,10 грн., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі: 117 143,10 грн. = 113 612,30 грн. + 3 530,00 грн., де: 113 612,30 грн. - розмір завданої шкоди майну потерпілої особи; 3 530,00 грн. - витрати позивача на послуги по врегулюванню по справі та визначення розміру шкоди. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача Претензію, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 117 143,10 грн., а також суму сплаченого судового збору. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 21 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Зважаючи на те, що позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення. Ухвала про відкриття провадження у справі відповідачу [PERSON] направлялась на його зареєстроване місце проживання відповідно до відомостей з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - [ADDRESS] . Вказаний поштовий конверт повернувся до суду без вручення. Судом було повторно направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі на зареєстроване місце проживання відповідача. Поштовий конверт повторно повернувся до суду без вручення за закінченням терміну зберігання. Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідачей за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачей до суду за місцем їх реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Із постанови Святошинського районного суду міста Києва від 09 липня 2024 року у справі № 759/13546/24 (провадження 3/759/4873/24), яка набрала законної сили 19 липня 2024 року, судом встановлено, що [PERSON] 20.05.2024 року приблизно о 21:54 годин, в м. Києві, по вул. І.Дзюби, 16, керуючи автомобілем «КІА», д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «КІА», д.н.з. [NUMBER] , та автомобілем «Фіат», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Зазначеною постановою [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. Як вбачається із витягу ЦБД МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування за державним номерним знаком [NUMBER] станом на 20.05.2024 року - поліс не знайдено. 18 липня 2024 року представник [PERSON] - адвокат Синюк Станіслав Леонідович подав до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про належне відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок [PERSON] ( [NUMBER] ). Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , легковим автомобілем «КІА MAGENTIS» д.н.з. [NUMBER] має право керувати [PERSON] , власник - [PERSON] . Зі звіту №0924-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), що складений Фізичною особою-підприємцем [PERSON] на замовлення Моторного (транспортного) страхового бюро України справа №103527 (дата оцінки 06.06.2024 року), вбачається, що величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику КТЗ в результаті його пошкодження, з врахуванням допусків в межах яких відбулась оцінка, з врахуванням ПДВ 20% та інших загально державних податків і зборів (обов`язкових платежів), дорівнює ринковій вартості та складає 185 360,51 грн. Із довідки №1 від 28.08.2024 року про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих вбачається, що сума до сплати за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.05.2024 року, для [PERSON] склала 113 612,60 грн. МТСБУ видано наказ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих щодо [PERSON] , яким наказано сплатити отримувачу [PERSON] 113 612,30 грн. Позивачем надано суду платіжну інструкцію №925625 від 30 серпня 2024 року з якої вбачається, що МТСБУ здійснило платіж на рахунок отримувача [PERSON] , у розмірі 113 612 гривень 30 копійок із призначенням платежу «Виплата по справі №103527, згідно наказу №3.1/16510 від 29.08.2024р., т.з. [NUMBER]». Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.ст. 11, 599, 1166 ЦК). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому, за ст. 1191 ЦК, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку щодо відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК). Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 5.04.2017 у справі №6-2806цс16. Враховуючи викладене, у МТСБУ виникло право вимоги саме до [PERSON] , як до винної особи, в розмірі понесених витрат у сумі 117 143,10 грн., оскільки він на момент ДТП не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, до матеріалів справи долучено вимогу по справі №103527, що була направлена [PERSON] , про необхідність у добровільному порядку повернути витрати МТСБУ у загальному розмірі 117 143,10 грн. У зв`язку із невиконанням вказаної вимоги у повному обсязі, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення відшкодування в порядку регресу є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому витрати пов`язані зі сплатою відшкодування у розмірі 113 612 гривень 30 копійок підлягають стягненню в примусовому порядку із [PERSON] . Щодо витрат на послуги експерта суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. П. 2 ч. 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У поданому позові позивач зазначив, що його витрати на послуги по врегулюванню по справі та визначенням розміру шкоди становлять 3 530,00 гривень. Відповідно до Доручення на виконання робіт по справі №103527, МТСБУ доручило ФОП [PERSON] виконати в строк до 29.06.2024 року наступні роботи: провести огляд ТЗ із фотографічною фіксацією; скласти протокол огляду; надати фотографії на електронному носії; визначити: ринкову вартість ТЗ на момент ДТП; вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість; коефіцієнт фізичного зносу складників; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників. До позовної заяви долучено платіжну інструкцію №913343 від 17 червня 2024 року зі змісту якої вбачається, що МТСБУ здійснило платіж у розмірі 1 450 гривень 00 копійок на користь ФОП [PERSON] із призначенням платежу «Оплата послуг аваркома (експерта) по справі №103527, згідно рах. №0924-VV від 06.06.2024р., т.з. [NUMBER]». Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 6 ст. 139 ЦПК України). Зважаючи на те, що позивач поніс витрати на оплату послуг експерта ФОП [PERSON] , вони доведені належними у справі доказами, витрати по оплаті послуг експерта на складення звіту про визначення матеріального збитку у розмірі 1 450,00 грн. підлягають стягненню із відповідача. До позовної заяви, крім того, долучені: платіжна інструкція №914228 від 11 липня 2024 року про сплату МТСБУ на рахунок отримувача ТОВ «Аудатекс Україна» 2 080,80 грн. із призначенням платежу «Оплата послуг по справі №103527, згідно рах. №AO1616 від 28.06.2024р., т.з. [NUMBER]» та платіжна інструкція №914229 від 11 липня 2024 року про сплату МТСБУ на рахунок отримувача ТОВ «Аудатекс Україна» 2 080,80 грн. із призначенням платежу «Оплата послуг по справі №103257, згідно рах. №AO1643 від 28.06.2024р., т.з. [NUMBER]». Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні рахунок № AO1616 від 28.06.2024 року та рахунок № AO1643 від 28.06.2024 року. Крім того, жодних доказів того, що ТОВ «Аудатекс Україна» здійснювало роботи по даній справі суду не надано. Наявність виключно платіжної інструкції не дає суду можливість встановити які саме роботи проводились ТОВ «Аудатекс Україна» та чи стосуються вони конкретної справи. Відтак, вказані витрати суд вважає недоведеними та такими, що не можуть бути стягнуті із відповідача. Щодо судових витрат на сплату судового збору суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач надає суду платіжну інструкцію №9694 від 07 квітня 2025 року, зі змісту якої вбачається, що МТСБУ здійснило платіж у розмірі 3 028,00 грн. із призначенням «101 Судовий збір за позовом МТСБУ до [PERSON] в Святошинський районний суд міста Києва, …». Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 3 028 гривень.

Outcome: approved