Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість в сумі 122899,09 грн, яка складається з основної суми боргу в розмірі 94500 грн, з інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 21547,11 грн, 3 % річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 6842,83 грн, а також судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.01.2022 передала в борг відповідачу грошові кошти в розмірі 100800 грн та з усною домовленістю, що останній зобов`язується повернути отриману суму до 30.06.2022. 19.02.2022 відповідачем було повернуто кошти в сумі 6300 грн, однак досі позику в сумі 94500 грн не повернув та на усні вимоги позивача щодо повернення вказаних коштів не реагує. Ухвалою судді від 17.12.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 27). 01.05.2025 від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що стягнення інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу можливе лише за умови прострочення виконання зобов`язання боржником, однак розписка від 24.01.2022 не містить жодних домовленостей щодо строку повернення боргу, тому на момент подання позову прострочення не настало, відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Окрім того, відповідач просив суд провести розгляд справи без його участі (а.с. 38). В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві та пояснила суду, що з письмовою вимогою про повернення коштів за борговою розпискою до відповідача не зверталася. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що був присутній 24.01.2022 під час написання [PERSON] боргової розписки в кафе «Карпатія» і отримання ним коштів від [PERSON] . Однак, яка сума коштів була передана йому невідома. Заслухавши пояснення позивача, свідка [PERSON] , вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Зі змісту розписки від 24.01.2022 вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в якості позики в сумі 100800 грн в день складення цієї розписки. Вказана розписка була написана в кафе «Карпатія» в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з платіжного доручення №664569 від 19.02.2022 відповідач погасив заборгованість згідно вищевказаного договору в розмірі 6300 грн (а.с. 11), що не оспорюється сторонами по справі. Таким чином встановлено, що розписка від 24.01.2022 підтверджує факт укладення договору позики між сторонами, зокрема отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів в борг, що вказує на обов`язок їх повернути, а також забезпечення виконання зобов`язання. Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Несплата відповідачем суми боргу протягом тридцятиденного строку з моменту пред`явлення вимоги є простроченням грошового зобов`язання, а відповідач вважається таким, що порушив зобов`язання повернути борг в установлений ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~в строк. Статтею 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що розписка від 24.01.2022 містить необхідні умови договору позики, зокрема, дату її складання, отримання грошових коштів в конкретно визначеній сумі та зобов`язання щодо їх повернення, при цьому написана власноручно [PERSON] , що не оспорюється відповідачем. З умов укладеного між сторонами договору позики від 24.01.2022 встановлено, що цей договір укладено на невизначений строк. Окрім того встановлено, що позивач не пред`являла до відповідача вимогу про повернення коштів за розпискою від 24.01.2022, тому доводи позивача відносно прострочення виконання відповідачем зобов`язання за вказаною розпискою є неспроможними, а позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 21547,11 грн, 3 % річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 6842,83 грн не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики від 24.01.2022, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 94500 грн. Зважаючи на те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, беручи до уваги, що позов [PERSON] задоволено на 76,892 %, тому суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 945 грн.

Outcome: partial