Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 07 червня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Р51.13062.005345813. Вказує, що відповідно до розділу 1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 47922 гривні для власних потреб. В свою чергу, позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 48 місяців. Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 19,50% річних. На виконання умов вищевказаного договору Акціонерне Товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. В подальшому, 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні АТ «Ідея Банк» права грошової вимоги за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] за договором №Р51.13062.005345813 від 07.06.2019 року. Також вказує на те, що до договору факторингу було складено 3 (три) реєстри боржників. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань згідно договору кредиту та страхування №Р51.13062.005345813 від 07.06.2019 року, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість в розмірі 128 310,44 гривні та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі. В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту та страхування № Р51.13062.005345813, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 47922 гривень, а [PERSON] строком на 48 місяців зі сплатою 19,5 процентів річних за користування кредитом. Факт отримання кредитних коштів підтверджується заявою [PERSON] на видачу готівки від 7 червня 2019 року за №800Т004Р19. Згідно розрахунку заборгованості за договором № Р51.13062.005345813 від 07 червня 2019 року, станом на 25 липня 2023, заборгованість відповідача [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» становить 128310,44 гривень, з яких: 46996,24 гривень - заборгованість за основним боргом, 29177,24 гривень - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками, 52136,26 гривень - заборгованість за комісією. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва: ТОВ «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого та Реєстру боржників, АТ «Ідея Банк» відступило права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права вимоги за первинними кредитними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників, в тому числі було відступлено і право вимоги до [PERSON] за договором №Р51.13062.005345813 від 07.06.2019 року. Згідно листа Тячівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області від 27 лютого 2025 року за №31.7-20/187 [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] , на підставі актового запису про шлюб №409 від 15 червня 2019 року, складеного Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, навів висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. З огляду на мотивувальну частину цієї постанови Велика Палата Верховного Суду уточнює вказаний вище висновок таким. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов кредитного договору від 07 червня 2019 року за №Р51.13062.005345813 відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і її заборгованість перед позивачем ТОВ «Свеа Фінанс» становить 128310,44 гривень, з яких: 46996,24 гривень - заборгованість за основним боргом, 29177,24 гривень - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками, 52136,26 гривень - заборгованість за комісією. Враховуючи наведене, суд вважає, що в межах заявлених позовних вимог позов слід задовольнити і стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ТОВ «Свеа Фінанс» 128310,44 гривеньза кредитним договором від 07 червня 2019 року за №Р51.13062.005345813. Відповідно до частин 1 та 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок.

Outcome: approved