Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

ТзОВ " Споживчий центр" звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просять стягнути на їхню користь заборгованість за кредитним договором № 29.04.2024-100002658 від 01.05.2024 року у розмірі 20811 грн. та судові витрати по справі в сумі 2422 грн.40 коп. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що між ТОВ "Споживчий центр"( надалі -Кредитодавець) та [PERSON] (надалі -позичальник) 01.05. 2024 року укладено кредитний договір (оферти) № 29.04.2024- 100002658. Відповідно до умов укладення даного договору Позичальнику надано кредит у розмірі 7000грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 01.05.2024 року. строком на 98 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35 % за один день користування Кредитом, яка застосовуєтьсяґ протягом всього строку на який надається кредит( надалі процентна ставка). Розмір процентної ставки може бути збільшено в односторонньому порядку. Згідно п.3.1 Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти, комісію. Згідно п.9.1 Договору у разі несплати Кредиту та/або процентів та/обо комісії у встановлені в договорі терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/ або процентів та/ або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків встановлених в договорі. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/ або несплати нарахованих процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6 кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до Договору від 01.05.2024 року та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 7000 грн строком на 98 днів, які він отримав 01.05.2024 року. Отже свої зобов`язання ТОВ " Споживчий центр" за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви, утворилася заборгованість у розмірі 208111 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000 грн., процентам в розмірі 9261 грн, комісії 1050, 00 грн, неустойки 3500, грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ " Споживчий центр". Оскільки заборгованість відповідачем по кредитному договору не погашена, позивач просить стягнути її з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився просив суд проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника ТОВ " Споживчий центр". Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, двічі був наледжним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, які отримував особисто (32,34). Однак в судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на аресу суду не направляв. За таких обставин, суд дійшов висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 28 листопада 2024 року ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву ТзОВ "Споживчий центр" до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань по суті справи до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ТзОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] 01.05.2024 року укладено електронний кредитний договір № 29.04.2024-100002658. Відповідно до умов цього договору ТзОВ "Споживчий центр" надає відповідачу грошові кошти у сумі 7 000 гривень строком на 98 днів і датою їх повернення визначено 06.08.2024 рік. Заявкою на отримання кредиту відповідачем [PERSON] підтверджено укладення кредитного договору. Відповідачем [PERSON] 01.05.2024 року особистим електронним підписом (E-mail: [INFO] ) підписано пропозицію про укладення кредитного договору, що підтверджується відповіддю позичальника (відповідача [PERSON] ) про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 29.04.2024-100002658 (а.с. 15). Позичальником [PERSON] під час укладення вищевказаного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Відповідно до квитанції від 01.05.2024 на платіжну картку відповідача № [NUMBER] було перераховано 7 000 гривень за довговором № [NUMBER] (а. с. 23). Відповідно до п.3.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та комісію (а. с. 11). Згідно п.4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту:банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5167-80хх-хххх-2772 (а. с.11). Відповідно до п.9.1 Договору у разі несплати кредиту, процентів, комісії у встановлені договором терміни, сума зобов`язань по погашенню кредиту, процентів та комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків встановлених Договором. У разі несвоєчасного поверненння позичальником обумовленої суми кредиту та несплати нарахованих процентів та комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6 кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідно до ст.625 ЦК України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі встановленому у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (а. с. 13). Норми ст. 1046 ЦК України передбачають, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписом ст. 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Пропозиція ТзОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору( кредитної лінії) є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначає порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Правилами абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що закріплено положеннями ст. 205, ст. 207 ЦК України. У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, електронний договір має містити всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 12.01. 2021 року у справі №524/5556/19, провадження №61-16243 св 20. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що договір №29.04.2024-100002658 від 01.05.2024 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, тобто його укладання між сторонами підтверджено належними та допустимими доказами. Таким чином, факт підписання договору відповідачем свідчить і про його попереднє ознайомлення з його текстом . Інакше договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, доказів на підтвердження позиції відповідача матеріали справи не містять, відповідачем не надано доказів неукладання договору. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 статті 1048 ЦК України). Норми ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлюють, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Згідно довідки-розрахунку за кредитним договором №29.04.2024-100002658 від 01.05.2024 року (позичальник [PERSON] ) заборгованість складає: 7000, 00 грн. основний борг; 9 261.,00 грн - проценти; 1050, 00 грн. - комісія та 3500,00 грн. неустойка. Разом 20811,00 грн. (а. с. 9). Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №29.04.2024-100002658 від 01.05.2024 року, так як відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, доказів погашення заборгованості за укладеним договором в повному обсязі відповідачем суду не надано. В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку в розмірі 3500 грн, що передбачено п. 7.6 Кредитного договору. Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі вказаної норми Закону, з відповідача [PERSON] не підлягає стягненню сума неустойки - 3500 грн., яка нарахована по договру № 29.04.2024-100002658 від 01.05.2024, оскільки в даному випадку підлягають застосуванню у спірних правовідносинах правові норми п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем ТзОВ "Споживчий центр" сплачено судовий збір у розмірі 2422.40 гривень. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір, що підлягає стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог, становить 2015 грн. Відповідно до ст. ст. 512, 526, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 247, 258, 259, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,

Outcome: partial