Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі ТОВ "Споживчий центр") звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з [PERSON] 39 840 грн 00 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором № 06.08.2024-100003026 від 07 серпня 2024 року. В обґрунтування позову зазначив, що 07\~серпня 2024\~року сторони уклали вищезазначений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 12\~000 грн із зобов`язанням повернути його зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги. Відповідач будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. 19 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. Так, Законом України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено\~право кредитора\~встановлювати комісії,\~пов`язані\~з наданням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~а не\~за надання\~кредиту.\~Умови договору\~про споживчий\~кредит,\~які обмежують\~права споживача\~порівняно з\~правами,\~встановленими цим\~Законом,\~є нікчемними. Крім того, представник зазначає про неправомірне нарахування позивачем пені в період дії воєнного стану та невірний розрахунок відсотків. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 8 Закону денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою , а максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Вказана норма набрала законної сили 24.12.2023,\~тобто станом\~на час\~укладення договору\~про споживчий\~кредит з\~відповідачем вже\~діяла,\~а отже умови Договору, передбачені у п. 7, п. 9 щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 1,5 %, є нікчемними. Враховуючи наведене,\~вважає обґрунтованим\~розрахунок заборгованості\~у розмірі\~26\~880\~грн,\~з яких:\~12\~000\~грн.\~-\~заборгованість за\~тілом кредиту, 14 880 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 35-41). 30\~липня 2025\~року представником\~позивача подано\~відповідь на\~відзив.\~Так,\~представник звертає\~увагу,\~що умови\~договору відповідають\~вимогам Закону\~України «Про\~споживче кредитування»,\~а отже\~він не\~є нікчемним. Обрахування загальних витрат за споживчим кредитом базується на припущені, що позичальник буде виконувати свої зобов`язання належним чином, тобто згідно з графіком платежів. При цьому, нарахування пені представник позивача вважає правомірним, оскільки Кредитний договір з відповідачем був укладений 07.08.2024 року, тобто після внесення змін до ЗУ "Про споживче кредитування" щодо права кредитодавця нараховувати пеню, і вказана норма Закону є спеціальною. Правомірним, за твердженням представника, є визначення розміру денної процентної ставки на рівні 1,5 %, так як Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22.11.2023 Розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 та врегульовано, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів -1,5 %. Відтак, денна процентна ставка у розмірі 1,5 % є застосовною та законною для договорів, укладених до 20 серпня 2024 року, а кредитний договір з відповідачем був укладений 07.08.2024р. (а.с. 50-54). Дослідивши заяви по суті спору та долучені до них докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 серпня 2024 року між ТОВ "Споживчий центр", з одного боку, та [PERSON] , з другого боку, був укладений кредитний договір №06.08.2024-100003026, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 12 000 грн строком на 124 дні зі сплатою відсотків з датою повернення - 08 грудня 2024 року. Згідно з договором, продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 1.47% = (21840/12000)/124/100%. Неустойка: 120 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з п. 3.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати Кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-62ХХ-ХХХХ-4000. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. З розрахунку\~за договором\~слідує,\~що заборгованість [PERSON] перед товариством станом на 19 червня 2025 року становить 39 840 грн 00 коп., з яких: 12 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 18 600 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам, 1 080 грн 00 коп. комісія, 2 160 додаткова комісія, 6 000 грн - неустойка. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо згідно\~з актом\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про\~електронний цифровий\~підпис",\~за умови\~використання засобу\~електронного цифрового\~підпису усіма\~сторонами електронного\~правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Доводи представника відповідача про невідповідність розміру денної відсоткової ставки вимогам спеціального закону суд не бере до уваги, з огляду на те, що Розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, яким врегульовано, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів -1,5 %. Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24 грудня 2023 року. Отже, денна процентна ставка у розмірі 1,5 % є застосованою для договорів, укладених до 20 серпня 2024 року. Оскільки кредитний договір № 06.08.2024-100003026 був укладений 07 серпня 2024 року, погодження денної процентної ставки на рівні 1,5% не суперечило вимогам Закону. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача комісії за надання та обслуговування кредиту, суд виходить з такого. За змістом паспорту споживчого кредиту, копія якого наявна в матеріалах справи, кредитодовець нараховує комісію у розмірі 1080 грн за надання кредиту, а також по 1080 грн у кожному наступному періоді (усього 2160 грн) за обслуговування кредиту (а.с. 16-зворотній бік, 17). При цьому, економічну сутність комісії за надання кредиту визначено як «плату за надання кредиту». До послуг, пов`язаних з обслуговуванням кредиту, включено: інформаційну підтримку позичальника по телефону, в особистому кабінеті та у відділеннях; платежі онлайн; відновлення пароля; забезпечення інформування про дату чергового платежу та консультаційні послуги, пов`язані з обслуговуванням кредиту, крім тих, які, відповідно до Закону, надаються безоплатно (пункт 11 Договору, Розділ 5 Паспорту кредиту). Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі\~комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Водночас, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Вказане свідчить про те, що правомірним є включення до договору про споживчий кредит умов про сплату комісії за послуги, пов`язані з наданням кредиту, а не за надання кредиту, і такі послуги мають бути конкретно визначеними та реальними. Отже, така умова, як «плата за надання кредиту» суперечить вищевказаним вимогам закону, а нарахування позивачем внеску у розмірі 1080 грн є неправомірним. Вирішуючи вимогу про стягнення неустойки в розмірі 6 000 грн, суд виходить з такого. За умовами кредитного договору, неустойка в сумі 120 грн 00 коп. нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав законної сили 24 грудня 2023 року, виключено пункт 6-1 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" щодо звільнення позичальників на період воєнного стану в Україні від сплати неустойки (штрафів, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит. На підставі внесених змін, за договорами, укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Разом із тим, пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Станом на час виникнення спірних правовідносин ще не набрав чинності Закон про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо приведення у відповідність до Закону України "Про споживче кредитування". Таким чином, на день нарахування неустойки чинним був пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику). У постанові від 22.06.2021р. у справі № 334/3161/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням кодексу не може бути усунено шляхом застосування правила, за яким із прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним раніше. Кодекс є основним актом цивільного законодавства, тому будь-які зміни в регулюванні одно предметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого кодексом. Суб`єкт законодавчої ініціативи зобов`язаний разом із законопроєктом про інакше регулювання цивільних відносин подати проєкт про внесення відповідних змін до ЦК. Якщо ж ЦК не змінився, колізійний принцип lex posterior derogat priori, за яким пізніший закон скасовує попередній, не застосовується. Норма ЦК превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акту, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнювальні положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України. Якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми Цивільного кодексу України. Враховуючи те, що кредитний договір між сторонами укладено 07 жовтня 2024 року, тобто під час дії воєнного стану в Україні, неустойка за прострочення виконання зобов`язання була нарахована позивачем під час дії воєнного стану, який триває дотепер, станом на час виникнення спірних правовідносин чинним був пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України і ця норма є пріоритетною, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки у розмірі 6 000 грн та відсутність підстав для їх задоволення. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, а також того, що позивач свій процесуальний обов`язок доказування виконав довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів, а досліджені судом докази у їх сукупності вказують на наявність заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісії за обслуговування кредиту, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат,\~суд враховує,\~що позивачем\~сплачено в\~рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 422 грн 40 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь\~позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1\~991 грн 91 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial