Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області перебувала вищезазначена цивільна справа. Заочним рішенням суду від 03 березня 2025 року стягнуто з [PERSON] на користь\~ [PERSON] завдані збитки у розмірі 216 624,12 грн. та судовий збір у розмірі 2 166,24 грн., а всього стягнуто 218 790,36 грн. 11 червня 2025 року (сформовано в системі Електронний суд 10 червня 2025 року) представник позивача [PERSON] - адвокат Мельниченко Микола Сергійович звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.; витрати пов`язані із залученням експерта для проведення Звіту №0758-VV від 11 грудня 2023 року у розмірі 4 500 грн.; Звіту №0764- VV від 22 грудня 2023 року у розмірі 4 500 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що під час розгляду цивільної справи №175/2847/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди позивачем були понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та із залученням експерта для проведення Звітів №0758- VV від 11 грудня 2023 року та №0764- VV від 22 грудня 2023 року, які відповідають критеріям, визначеним ст. 137, 139 ЦПК України. Представник позивача Мельниченко М.С. просив розглянути заяву без його участі . Відповідач в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У заяві про розгляд справи без участі від 16 жовтня 2024 р. адвокатом Мельниченком М.С. заявлено, що додаткові докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу буть надані додатково в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно картки руху документу в Електронному кабінеті у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 р., доставлено до електронного суду 06.06.2025 р. На виконання положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, з метою вирішення питання щодо стягнення процесуальних витрат, надаю відповідні докази, які не були раніше подані через відсутність у позивача (представника) відповідного судового рішення та з урахуванням дати фактичного його виготовлення, реєстрації та опублікування: 06.06.2025 р. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Тому, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розділити між сторонами судові витрати. Так, за приписами п.1-2 ч. 3 ст. 132 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема вирати на на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз. Згідно до\~ст.\~137\~ЦПК України,\~спеціаліст,\~перекладач,\~експерт отримують\~винагороду за\~виконані роботи\~(надані\~послуги),\~пов`язані із\~справою,\~якщо це\~не входить\~до їхніх\~службових обов`язків. У\~випадках,\~коли сума\~витрат на\~оплату робіт\~(послуг)\~спеціаліста,\~перекладача,\~експерта або\~проведення експертизи\~повністю не\~була сплачена\~учасниками справи\~попередньо (авансом),\~суд стягує\~ці суми\~на користь\~спеціаліста,\~перекладача,\~експерта чи\~експертної установи\~зі сторони,\~визначеної судом\~відповідно до\~правил про\~розподіл судових\~витрат,\~встановлених цим\~Кодексом. Розмір\~витрат на\~підготовку експертного\~висновку на\~замовлення сторони,\~проведення експертизи,\~залучення спеціаліста,\~перекладача чи\~експерта встановлюється\~судом на\~підставі договорів,\~рахунків та\~інших доказів. Розмір\~витрат на\~оплату робіт\~(послуг)\~залученого стороною\~спеціаліста,\~перекладача чи\~експерта має\~бути співмірним\~із складністю\~відповідної роботи\~(послуг),\~її обсягом\~та часом,\~витраченим ним\~на виконання\~робіт (надання\~послуг).\~У разі\~недотримання вимог\~щодо співмірності\~витрат суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~оплату робіт\~(послуг)\~спеціаліста,\~перекладача чи\~експерта,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При поданні позовної заяви позивачем надано орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, зокрема витрат із залученням експерта для проведення Звітів №0758-VV від 11 грудня 2023 року у сумі 4\~500 грн. та № 0764- VV від 22 грудня 2023 року у сумі 4\~500 грн. На підтвердження таких витрат суду надано Рахунок на оплату 0758-VV від 08 грудня 2023 року Платіжну інструкцію від 08 грудня 2023 року про перерахування коштів у сумі 4\~500 грн., призначення платежу оплата згідно Рахунку на оплату 0758-VV від 08 грудня 2023 року; Рахунок на оплату 0764- VV від 22 грудня 2023 року Платіжну інструкцію від 18 грудня 2023 року про перерахування коштів у сумі 4\~500 грн., призначення платежу оплата згідно Рахунку на оплату 0758-VV від 18 грудня 2023 року. Таким чином, з огляду на вищенаведені положення закону, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича у частині стягнення витрат пов`язаних із залученням експерта для проведення Звітів №0758- VV від 11 грудня 2023 року у розмірі 4 500 грн.; №0764- VV від 22 грудня 2023 року у розмірі 4 500 грн., та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь\~ [PERSON] вказані витрати. Стосовно стягнення (відшкодування) витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що позивачем [PERSON] було укладено Договір №270/23 про надання правової допомоги від 18 грудня 2023 року з Адвокатським бюро «Мельниченко та партнери». На підтвердження понесених судових витрат за вказаним договором стороною позивача надано суду Акт приймання передачі від 08 червня 2025 року, згідно з яким: консультація, вивчення матеріалів, документів наданих клієнтом; системний аналіз обставин справи, з урахуванням положень діючого законодавства та судової практики щодо розгляду справ з аналогічними правовими відносинами; пошук судової практики, формування судової перспективи та підготовка правової позиції по справі; супровід з питання визначення розміру збитку, що підлягає стягненню зі страхової компанії та винуватця ДТП; складання заяв по суті справи та інших процесуальних документів, - складає 25 000 грн. Квитанцією №1857677075 від 29 грудня 2023 року підтверджується факт перерахування коштів у сумі 25\~000 грн., призначення платежу Згідно договору №270/23 про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною другою статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Відповідно до статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України»). Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. У висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, зазначено, що відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу незалежно від того, чи вони вже сплачені чи тільки мають бути сплачені. Сплативши вартість послуг з надання правничої допомоги, позивач погодився саме з визначеним розміром, однак для стягнення понесених витрат з відповідача, необхідно довести їх відповідність критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial