Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 року становить - 908 864,13 грн., та складається з: сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 186 676,33 грн; сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 722 187,79 грн, а саме стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 року становить - 908 864,13 грн., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 186 676,33 грн; суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 722 187,79 грн, та стягнути з відповідачів судові витрати, понесені по сплаті судовог збору. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.05.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали договір кредиту № Ф080705П. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 158 400,00 дол. США. Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було припинено Акціонерне Товариство «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК». 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. Відповідно до Договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. Відповідно до виконавчого листа на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 1 656 383,71 грн., яке відповідачами не виконано. Таким чином, в результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 року становить - 908 864,13 грн., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 186 676,33 грн; суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 722 187,79 грн. На забезпечення умов виконання кредитного договору № Ф080705П від 27.05.2008 року з [PERSON] було укладено Договір поруки № 02-23 Ф080705П-1014 від 27.05.2008 року. На забезпечення умов виконання кредитного договору № Ф080705П від 27.05.2008 року з [PERSON] було укладено Договір поруки № 02-23-Ф080705П-1016 від 27.05.20228 року. Відповідно до умов Договору поруки, поручитель поручається за виконання боржником умов Кредитного договору власними коштами. Відповідно до умов Договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором поручитель разом з відповідачем [PERSON] солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором. У зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку по сплаті кредиту, у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок поручителя. Ухвалою суду від 17.12.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 05.08.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не подали. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280,\~281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. 27.05.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту № Ф080705П, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 158 400,00 дол. США. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було припинено Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «Альфа-Банк». 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. На підставі рішення третейського суду від 05.04.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва 23.04.2012 року було видано виконавчий лист про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість про договору кредиту в сумі 1 656383,71 грн, та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» третейській збір у розмірі 16\~963,84 грн. 27.01.2017 року державним виконавцем виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Предметом позову у справі є стягнення трьох процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом положеньстатті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зістаттею 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611\~цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,статтею 625\~ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положеньстатті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно положення статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Вищевказане узгоджується з правовими висновками у постановах ВП ВС від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18. На забезпечення умов виконання кредитного договору № Ф080705П від 27.05.2008 року з [PERSON] було укладено Договір поруки № 02-23 Ф080705П-1014 від 27.05.2008 року. На забезпечення умов виконання кредитного договору № Ф080705П від 27.05.2008 року з [PERSON] було укладено Договір поруки № 02-23-Ф080705П-1016 від 27.05.20228 року. Відповідно до умов Договору поруки поручитель поручається за виконання Боржником умов Кредитного договору власними коштами. Відповідно до умов Договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним Договором Поручитель разом з відповідачем [PERSON] солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених Кредитним Договором. Відповідно до ч.1 статті 553, ч.1,2 статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки Відповідачми не спростовано факт наявності боргу за кредитним договором та факт невиконання ними судового рішення, яке набрало законної сили, про стягнення на корить банку кредитної заборгованості. У зв`язку з невиконання відповідачем умов Кредитного договору утворилась заборгованість, на підставі чого кредитор звернувся до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав. Згідно розрахунку, наданого позивачем, в результаті невиконання рішення суду та умов договору у відповідачів виникла заборгованість, розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 року становить - 908 864,13 грн., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 186 676,33 грн; суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 722 187,79 грн. Оскільки на момент розгляду даної справи рішення не виконане, що не спростовано відповідачами, тобто зобов`язання відповідача [PERSON] як позичальника та відповідачів [PERSON] , [PERSON] як поручителів не припинилося, тому передбачені\~ст. 625 ЦК України\~три проценти річних та інфляційні втрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Виходячи з принципу змагальності сторін, відповідачі не надали доказів погашення заборгованості та альтернативного розрахунку заборгованості. Суд вважає, що саме на стороні відповідачів лежить обов`язок довести факт виконання ними своїх зобов`язань, у тому числі після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості. Суд, оцінюючи надані докази та враховуючи доведеність існування між сторонами грошового зобов`язання, та не надання відповідачами належних та допустимого доказів на спростування тверджень позивача щодо не виконання судового рішення та повернення коштів, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 10\~906,38 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача по 3\~635,46 грн з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved