Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Представник позивача подав до суду позовну заяву, у якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» суму заборгованості за кредитним договором №6848944 від 29 січня 2024 року в розмірі 26982 гривні, з яких: 7200 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 13500 грн. заборгованість за процентами за користування позикою; 6192 грн. заборгованість за процентами на прострочену позику та понесені судові витрати. 29 січня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6848944 у вигляді електронного документа із застосуванням електронного підпису. Згідно з умовами договору відповідач отримав кредит у сумі 7200 грн. шляхом перерахування на його рахунок безготівковим шляхом на 75 днів зі сплатою відсотків, встановлених п. 2.4 договору, до фактичної дати повернення кредиту. Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо сплати боргу у встановлений строк. Він не сплатив нараховані проценти за користуванням кредитом у розмірі 13500 грн., які підлягають стягненню відповідно до умов кредитного договору №6848944 від 29.01.2024. Ця заборгованість виникла протягом строку кредитування позикою і підтверджується кредитним договором та розрахунками заборгованості. Крім того, за прострочення повернення позики відповідачем нараховані проценти у розмірі 6192 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язання, які підлягають стягненню на підставі кредитного договору. 11 січня 2024 року згідно з договором факторингу №11-01/2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» (попередній кредитор) та ТОВ «ФК «ЄАПБ»», право грошової вимоги за кредитним договором №6848944 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Зобов`язання відповідачем не виконані, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення належних сум. 26.06.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань та заяв, а також відзиву на позов до суду не подав. На підставі статей 280, 281 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, аналізуючи надані докази як у їх сукупності та взаємозв`язку, так і окремо на предмет достатності, належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 29 січня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено кредитний договір №6848944. Згідно з умовами цього договору товариство зобов`язувалося надати позичальнику грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Сума позики становила 7200 грн., строк позики 75 днів, фіксована процентна ставка 2% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Договір укладено в електронній формі, шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням електронного підпису та одноразового ідентифікатора, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Позика надавалась шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника. 11 січня 2024 року до договору факторингу №11-01/2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» (попередній кредитор) та ТОВ «ФК «ЄАПБ»» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №6848944. Позивач набув права грошової вимоги в сумі 26892 грн., з яких: 7200 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 13500 грн. заборгованість за процентами за користування позику; 6192 грн. заборгованість за процентами на прострочену позику. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України встановлює, що сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, принципів розумності та справедливості. Матеріали справи підтверджують, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та її змісту, відтворюваної у документі. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 6 цього ж Закону електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Тільки наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін і цілісність документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, зокрема з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис». Стаття 638 ЦК України встановлює, що договір укладено, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору у належній формі. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати виконання боржником його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 1048-1052 та ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, встановленому договором. Положення статті 1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір факторингу передбачає, що одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти іншій стороні (клієнту) за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора можуть включати надання послуг, пов`язаних із грошовою вимогою (ст. 1077 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги). Новий кредитор набуває права первісного кредитора на тих самих умовах, що існували на момент переходу прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). За положенням ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень. За сукупністю наданих доказів суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №6848944 підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» у сумі 26982 гривні, з яких: 7200 грн. основна сума; 13500 грн. процентии за користування позикою; 6192 грн. проценти на прострочену позику. Враховуючи викладене та законодавство, яке регулює зобов`язальні правовідносини, суд вважає, що позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити повністю. З відповідача слід стягнути на користь позивача 26892 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved