Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, КП «Криворізький центр медичної реабілітації та паліативної допомоги» ДОР про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У своєму позові позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Вперше малолітня [PERSON] потрапила в поле зору служби у справах дітей міської ради в грудні 2019 року, у зв`язку з тим, що до служби з заявою звернулася [PERSON] з питання тимчасового влаштування її малолітньої доньки до КЗ «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської області, у зв`язку з низьким матеріальним становищем, а також з тим, що не має власного житла, не працює, не має прибутку. Спеціалістами служби у справах дітей було проведено профілактичну роботу з матір`ю в межах наданих повноважень та відповідно до чинного законодавства. Розпорядженням адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради від 13.12.2019 малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , влаштовано до Комунального закладу «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» на повне державне утримання, де вона і знаходиться на теперішній час. Відповідно до інформації Комунального закладу «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» від 21.08.2024р. з`ясовано, що малолітню [PERSON] , її матір, [PERSON] , з 20.12.2019 року по 01.04.2022 року (до евакуації дитини) відвідала один раз - 04.02.2020 року та телефонувала три рази і цікавилася станом її здоров`я. 17.05.2024 року адміністрація закладу зателефонувала до [PERSON] з проханням прийти до закладу для з`ясування подальшої долі дитини, на що отримала відмову. Питання доцільності/недоцільності звернення до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 05.08.2024. Члени комісії, розглянувши матеріали, зібрані службою у справах дітей міської ради, одноголосно прийняли рішення про доцільність звернення із позовною заявою до суду. [PERSON] , маючи малолітню дитину, в порушення вимог статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, не виконує належним чином батьківські обов`язки. Тому просить суд: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . - передати малолітню [PERSON] , [INFO] , під опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради до вирішення питання влаштування до сімейних форм виховання. - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на дитину, але не меншому 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею 18 річного віку на користь майбутнього опікуна чи осіб, яким дитина буде передана на виховання. В судове засідання представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КП «Криворізький центр медичної реабілітації та паліативної допомоги» ДОР не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 25 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, батьком зазначений [PERSON] (а.с.12). Відповідно до витягу №00023239986 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 26 червня 2019 року, вбачається, що відомості про батька малолітньої: [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.13). 04 грудня 2019 року до заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, голові адміністрації Заводського району з заявою звернулася [PERSON] з питання тимчасового влаштування її малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , до КЗ «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської області, у зв`язку з низьким матеріальним становищем, а також з тим, що вона не має власного житла, не працює, не має прибутку (а.с.11). Розпорядженням адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради № 155-р від 13.12.2019 року малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , влаштовано до Комунального закладу «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» на повне державне утримання (а.с.10). Відповідно до інформації №242, наданої 21.08.2024 року Комунальним підприємством «Кам`янський центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям» Дніпропетровської обласної ради» вбачається, що малолітню [PERSON] , [INFO] , мати, [PERSON] , з 20.12.2019 року по 01.04.2022 року (до евакуації дитини) відвідала один раз - 04.02.2020 року та телефонувала три рази і цікавилася станом її здоров`я. 17.05.2024 року адміністрація закладу зателефонувала до [PERSON] з проханням прийти до закладу для з`ясування подальшої долі дитини, на що отримала відмову (а.с.14). Згідно акту обстеження умов проживання, наданого 19.07.2024 року Службою у справах дітей Кам`янської міської ради, вбачається, що було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Під час відвідування двері не відчинили, залишено запрошення до Служби у справах дітей. Зі слів сусідів [PERSON] за вищевказаною адресою не мешкає. Згідно акту обстеження умов проживання, наданого 06.05.2025 року Службою у справах дітей Кам`янської міської ради, вбачається, що було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Під час відвідування двері не відчинили, залишено запрошення до Служби у справах дітей. Зі слів сусідів [PERSON] за вищевказаною адресою не мешкає. Відповідно до висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 30.08.2024 року № 8вих-20/704 щодо доцільності позбавлення батьківських прав, вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , доцільним (а.с.6-7). При цьому суд бере до уваги, що вказані обставини існують тривалий час, за який у відповідача була можливість змінити своє ставлення до виховання дитини. Однак вона цього не зробила, що свідчить про стійкий та усвідомлений характер ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась та на виконання вимог ст.81 ЦПК України доказів відсутності підстав для позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] суду не надала. Таким чином, факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не спілкується з дитиною, проживає окремо від дитини, а тому вимоги позивача про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, то заявлені позовні вимоги узгоджуються із приписами ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Позивачем при зверненні із позовом не понесені судові витрати з оплати позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, в зазначеній частці позивач звільнений, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., як розмір судового збору на час ухвалення рішення, за кожну заявлену позовну вимогу, що в сукупності становить 2 422,40 грн..

Outcome: approved