Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , вказав, що мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.10.2018 року по справі №279/3014/18 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.11.2023 року по справі №279/4066/23 місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , змінено та визначено місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , місце проживання батька [PERSON] , [INFO] . З відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] . Починаючи з дня відкриття виконавчого провадження, відповідач жодного разу не здійснила оплату аліментів. Відповідач безвідповідально відноситься до своїх батьківський обов`язків. Своєю бездіяльністю створює перешкоди в лікуванні сина, що в подальшому вплине на його здоров`я. Вона, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON] , не займається підготовкою до його самостійного життя, не спілкується з ним взагалі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує належних умов для розвитку дитини, тривалий термін взагалі не бачилась з ним особисто. Просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідач належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не подала. За таких обставин, позов розглянуто заочно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, вказав що відповідач не цікавиться здоров`ям дитини. З 2022 року дитина проживає з ним, а мати виїхала та проживає в Польщі, матеріальну допомогу не надає, відмовилась надати згоду на лікування сина, який потребує встановлення кохлеарного апарату, оскільки має вади слуху. Саме це і спонукало його подати позов, оскільки мати ігнорує нагальні потреби дитини. Представник органу опіки та піклування позовні вимоги підтримав, зробив висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки мати вихованням та утриманням сина не займається, його долею та здоров`ям не цікавиться. У судовому засіданні був опитаний малолітній [PERSON] , який пояснив, що проживає з батьком, мати після початку війни забирала його до Польщі, але він повернувся та проживає з батьком, жити з мамою не бажає, лише іноді спілкується з нею телефоном, але про його життя вона не розпитує, навіть не привітала з Днем народження, подарунків не дарує. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, малолітньої дитини, дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Рішенням Коростенського міськрайонного суд Житомирської області від 12.10.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.11.2023 року місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , змінено та визначено місцем його проживання місце проживання батька [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки, наданої директором Коростенського міського ліцею №4 Житомирської області від 30.01.2025 року, мати [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі у батьківських зборах. Органом опіки та піклування Коростенської міської ради зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст.165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Суд, дослідивши подані докази та проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, дійшов переконання, що відповідач [PERSON] ухилилась від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу вихованням та утриманням дитини не займається, його життям, здоров`ям, навчанням не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, що свідчить про те, що добровільно та усвідомлено ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини, реального інтересу до збереження своїх батьківських прав не проявляє. Орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, який ґрунтується на матеріалах, які свідчать про ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Вищевказані обставини відповідачем не оспорені та не спростовані. Враховуючи ті обставини, що відповідач [PERSON] не приймає участі у житті неповнолітньої дитини, безвідповідально ставиться до потреб дитини, суд дійшов висновку про те, що відповідач ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, інтересу до їх збереження не проявляє, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. За вище зазначених обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved