Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Позивач 14.05.2025 звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту. Підставою для звернення до суду вважає, те, що в жовтні 2023 року вона дізналася, що на все її нерухоме майно накладено арешт. Підставою для арешту майна зазначено постанову б/н від 23.05.2007, видану Державною виконавчою службою Монастирищенського району. У зв`язку з арештом, вона не має можливості розпорядитись належним їй на праві власності нерухомим майно, а тому змушена звернутись до суду. Як їй відомо в 2004 році на виконанні Державної виконавчої служби в Монастирищенському районі перебувало виконавче провадження, у зв`язку виконанням рішення Монастирищенського районного суду у справі №2-214 від 2004 року, боржником в якому був її чоловік [PERSON] , а стягувачем [PERSON] . Вона не була стороною у зазначеній цивільній справі, а тому вважає, що арешт на її майно накладено безпідставно. Просить зняти арешт із усього нерухомого майна, яке належить їй, [PERSON] , на праві приватної власності, накладений постановою б/н від 01.04.2004, виданою Державною виконавчою службою Монастирищенського району, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13568053, дата та час державної реєстрації обтяження 23.05.2007 14:56:57. Ухвалою суду від 02.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.07.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. 05.06.2025 на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить відмовити в задоволенні позову. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Монастирищенський відділ державної виконавчої служби в Уманському району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення підготовчого засідання на адресу суду не надходило. Передбачених ч. 2 ст.\~223\~ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до договору дарування частини квартири від 20.05.2015 [PERSON] (відповідач) добровільно подарував [PERSON] 1/5 частку належної [PERSON] квартири [ADDRESS] зареєстровано в реєстрі № 227 (а.с. 8). Право позивача на 1/5 частку квартири [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 37831252 від 20.05.2015 (а.с. 9). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 424004654 від 24.04.2025, на частки комплексу нежитлових будівель та споруд, загальною площею 661,8 кв.м, що по [ADDRESS] та яке на праві приватної власності належить [PERSON] накладено арешт на підставі постанови серія та номер б/н, виданою 01.04.2004 Державною виконавчою службою Монастирищенського району, реєстраційний номер обтяження 5005216, 23.05.2007 (а.с. 7). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме: 1/5 частини квартири [ADDRESS] та 1/2 частки комплексу нежитлових будівель та споруд, що по [ADDRESS] , на яке міститься обтяження на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 01.04.2004, запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13568053 від 23.05.2007відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 423967850 від 24.04.2025, на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт на підставі постанови серія та номер б/н, виданою 01.04.2004 Державною виконавчою службою Монастирищенського району, реєстраційний номер обтяження: 5005216, 23.05.2007 (а.с. 6). Відповідно до постанови державного виконавця Державної виконавчої служби Монастирищенського районного управління юстиції б/н від 01.04.2004 накладено арешт на все майно та заборонено відчужувати майно, що належить [PERSON] [ADDRESS] та [PERSON] . Даний арешт накладено на виконання ухвали Монастирищенського районного суду Черкаської області від 18.03.2004 про заборону відчуження майна та накладення арешту на квартиру, земельні ділянки, водоймище та частину товару в торговій точці, що належить [PERSON] (а.с 15, 170). Таким чином, судом встановлено, що обтяження у виді арешту нерухомого майна встановлені відповідно до постанови державного виконавця, прийнятої на виконання ухвали суду від 18.03.2004. Ухвала Монастирищенського районного суду Черкаської області від 18.03.2004 в матеріалах справи відсутня. Згідно з рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06.05.2004 у справі № 2-214 2004 рік стягнуто з [PERSON] , проживаючого у [ADDRESS] на користь [PERSON] , проживаючого по [ADDRESS] \~102,43 грн боргу. Згідно з відповіддю начальника Монастирищенського відділу ДВС в Уманському районі Черкаської області відповідно до даних книг обліку виконавчих документів, переданих державному виконавцю (за період 2004 по 2007 р.) та Автоматизованої системи виконавчих документів відносно [PERSON] станом на 20.10.2023 на примусове виконання виконавчих документів не надходило та відкритих проваджень на примусовому виконанні не перебуває (а.с.10). Таким чином, позивач [PERSON] не є боржником у будь - якому виконавчому провадженні, а тому вимоги про зняття арешту з нерухомого майна є саме тим способом захисту, який вирішується в межах позовного провадження, що узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь - яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки відносно позивача [PERSON] на виконанні у державній виконавчій службі відсутні будь-які виконавчі провадження, то захист права позивача щодо відновлення можливості вільно розпоряджатися своїм майном необхідно поновити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто зняти арешт із нерухомого майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України\~«Про виконавче\~провадження» від\~ №606-ХІV\~від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин)-(далі Закон №606-ХІV від 21.04.1999). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин) державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 55 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення правовідносин арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. \~ \~ \~ \~ Згідно\~з ч.\~1\~-\~5\~ст.\~59\~Закону України\~№ 606-XIV\~від 21.04.1999\~(який\~був чинним\~на момент\~виникнення правовідносин)особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. Майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту, а про відмову у звільненні майна боржника з під арешту - боржнику. За наявності письмового висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або коли витрати, пов`язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копія постанови державного виконавця про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Разом з тим, наразі на виконанні Монастирищенського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області виконавчих документів щодо [PERSON] не перебуває (а.с. 10), тобто накладений арешт на майно позивача у виконавчому провадженні (за його наявності) мав бути скасований по завершенню виконавчого провадження. Таким чином, судом встановлено, що без відповідної правової підстави на все майно позивача [PERSON] наразі встановлено обмеження, а саме арешт майна, чим порушено її право вільно розпоряджатись належним їй на праві приватної власності майном, а тому право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved