Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області 13.05.2025 завернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на свою користь снеправомірно отриману пенсію в розмірі 70\~347, 79 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що\~ [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на підставі заяви від 27.06.2023 №3762, доданих документів та виписки з огляду міжрайонної Слобідської МСЕК від 12.06.2023 до довідки серії 12 ААВ №699875. Листом від 27.12.2024 №01-13/2516 Комунальним закладом охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» повідомлено головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що розширеною екпертною комісією закладу №2 від 28.11.2024 була проведена медико-соціальна експертиза щодо дослідження обгрунтованості та законності встановлення інвалідності міжрайонною Слобідською МСЕК та скасовано інвалідність [PERSON] з 12.06.2023. Вказує, що право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058 у [PERSON] відсутнє. Таким чином, по пенсійній справі [PERSON] за період 12.06.2023 по 31.07.2024 виникла переплата пенсії у розмірі 70347 грн. 79 коп. Відповідна сума є надміру сплаченою та підлягає обов`язковому поверненню на рахунок Пенсійного фонду України пенсіонером добровільно або стягуються в судовому порядку. 14.01.2025 листом №2000-0307-8/8123 [PERSON] було повідомлено про виникнення переплати та необхідність повернення коштів на розрахунковий рахунок Пенсійного фонду України. Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 16.05.2025 позовну заяву залишено без руху. 23.05.2025 до суду надійшла уточнена позовна заява про стягнення неправомірно отриманої пенсії. Ухвалою від 12.06.2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, 28.07.2025 подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та не заперечує проти ивинесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду справи, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило. Судом на адресу відповідача направлялись судові повістки про необхідність його явки в судове засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив. Зі згоди представника позивача, викладеної в поданому до суду клопотанні, суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належним чином є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загально-обов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на підставі заяви від 27.06.2023 №3762, доданих документів та виписки з огляду міжрайонної Слобідської МСЕК від 12.06.2023 до довідки серії 12 ААВ №699875 (а.с.9). Листом від 27.12.2024 №01-13/2516 Комунальним закладом охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» повідомлено головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що розширеною екпертною комісією закладу №2 від 28.11.2024 була проведена медико-соціальна експертиза щодо дослідження обгрунтованості та законності встановлення інвалідності міжрайонною Слобідською МСЕК та скасовано інвалідність [PERSON] з 12.06.2023 (а.с.8). Отже, враховуючи скасування інвалідності [PERSON] , право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058 у [PERSON] відсутнє, що підтверджується рішенням відділу перерахунків пенсій №1 від 31.12.2024 №204750016767 (а.с.31). Згідно наданих даних, по пенсійній справі [PERSON] за період 12.06.2023 по 31.07.2024 виникла переплата пенсії у розмірі 70347 грн. 79 коп. (а.с.6). Відповідна сума є надміру сплаченою та підлягає обов`язковому поверненню на рахунок Пенсійного фонду України пенсіонером добровільно або стягуються в судовому порядку. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на адресу відповідача 14.01.2025 було направлено лист з вимогою добровільного внесення коштів, проте безпідставно отримані кошти у розмірі 70347 грн. 79 коп. відповідачем повернуто не було (а.с.25). Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах. Статтею 46 Конституції України\~передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ. Згідно вимогам\~ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"\~особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Відповідно до\~ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсію, заподіяну шкоду. Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року\~було затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до абз.10 Розділу IV зазначеного порядку представник ПФУ видає пенсіонеру пам`ятку, що зберігається у пенсійній справі, відповідно до якої пенсіонери впродовж 10 днів зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або продовження, припинення її виплати, з наданням документів, що підтверджують у т.ч. про припинення особливого статусу. Відповідно до ч.1\~ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1\~ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом. Стаття 1215 ЦК України\~встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів. Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах по справах: № 711/1509/17 від 12.12.2018 року, № 554/1809/17 від 21 червня 2018 року, №307/2100/16-ц від 31.10.2018 року, № 487/2596/17 від 13.04.2020 року. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини відповідача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Суд встановив, що [PERSON] пенсія виплачена позивачем не внаслідок рахункової помилки з боку позивача, а внаслідок порушення відповідачем вимог, передбачених п.п.1,5 п. 1 ст. 49 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та відповідач не повернув надміру виплачені кошти. За вказаних обставин, враховуючи, що відповідачу за період з 12.06.2023 по 31.07.2024 виплачена пенсія ГУПФ України в Х/о не внаслідок рахункової помилки з боку позивача, а внаслідок порушення відповідачем вимог, зокрема [PERSON] , отримуючи пенсію по інвалідності, право на яку припинилося, у зв`язку з чим утворилась переплата пенсії за вказаний період на загальну суму 70\~347 грн. 79 коп. Враховуючми викладене вище, позовна заява позивача про стягнення з відповідача неправомірно отриману пенсію в розмірі 70\~347 грн. 79 коп. підлягає задоволенню. Відповідно до змісту ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved