Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги\~обґрунтував тим,\~що 01.07.2024\~між ТОВАРИСТВО\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» та\~ [PERSON] укладено Договір №8043119. 27.01.2025 було укладено договір №27.01/25-Ф відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №8043119. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 8043119. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №8043119 від 01.07.2024 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 30750.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 10000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 15750.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами - 5000.00 грн.; заборгованість за комісіями - 0.00 грн.; інфляційні збитки - 0.00 грн.; нараховані 3% річних -0.00 грн. Тому, позивач просить суд стягнути з боржника яким є: [PERSON] на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором №8043119 від 01.07.2024 у розмірі 30750.00 грн.; понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422.40 грн.; понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000.00 грн. Ухвалою суду від 04.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. 22.04.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відзив мотивовано тим, що позивач стверджує, що договір позики від 01.07.2024 року №8043119 було підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на мобільний номер телефону відповідача, з чим відповідач не погоджується. При цьому, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи сторінки договору позики (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), що є обов`язковим реквізитом електронного документа. Відповідачка наголошує що не укладала договір позики, який долучає представник позивача в якості копії до позовної заяви, відповідно не погоджував саме ту редакцію, яку вважає погодженою представник позивача. Жоден доказ не підтверджує, що [PERSON] погодила кожну сторінку з наданих договорів, або ці договори вцілому. Отже, наведене вказує на неукладеність договору від 01.07.2024 №8043119 з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що відповідачка просить врахувати при ухваленні рішення по справі в контексті нібито погодження нею кабальних умов кредитування. Щодо нарахування неустойки за договором позики, то зазначає, що з урахуванням положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, таке нарахування можливе лише до 23.02.2022 року включно, тоді як розрахунок позивача здійснений за періоди, які настали після 24.02.2022 року, коли вже діяв п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Отже, безпідставними є нарахування та стягнення з відповідача неустойки 5000,00 грн., оскільки період нарахування припадає на триваючий воєнний стан. Звертає увагу, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимоги у такій сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Наголошує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованість та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування відповідачці сум позик (платіжне доручення, квитанція, чек, тощо), здійснених первинним кредитором. Відтак позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема не довів укладення кредитного договору між відповідачкою та первісним кредитором на умовах, що вказані в наданих копіях сторінок договору, не довів перерахування тіла кредиту, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, які він просить стягнути за період користування коштами, не підтвердив перерахування коштів первісному кредитору за отримання грошових вимог, а тому в задоволенні позову варто відмовити повністю. Крім того, зазначає, що з наданих документів (акти, рахунки, договори) не вбачається, що гонорар 9000,00 грн. взагалі стосується надання правничої допомоги по справі щодо стягнення заборгованості конкретно з відповідачки. Вказані документи можуть стосуватися будь-яких інших справ за позовом ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» щодо будь-якого із сотен або тисяч інших позичальників, що вказує на відсутність її обов`язку сплачувати (компенсувати) такі витрати позивача, навіть якщо такі й мали масці, оскільки в платіжному дорученні про сплату гонорару не вказано її ПІБ або номеру кредитного договору. 01.05.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої договір про надання споживчого кредиту №8043119 підписано Позичальником 01.07.2024 року електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Зокрема, 01.07.2024 року відповідачу на зазначений номер був надісланий одноразовий ідентифікатор С7426. Вказаним ідентифікатором було підписано Договір. Вищезазначене підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Таким чином,\~відповідач здійснив\~усі дії,\~спрямовані на\~укладання договору\~шляхом підписання\~договору про\~надання (отримання)\~кредиту на\~сайті,\~з введенням\~коду підтвердження,\~який є\~одноразовим ідентифікатором\~на підписання\~електронного договору,\~та із\~зазначенням поміж\~іншого інформації\~щодо реквізитів\~банківської картки\~на рахунок\~якої,\~в подальшому,\~були перераховані\~грошові кошти\~в сумі\~10\~000,\~00\~грн.\~( що підтверджується довідкою, наданою до матеріалів справи). \~ \~ \~ \~На виконання умов договору про надання споживчого кредиту №8043119 від 01.07.2024 року позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 10 000,00 грн. Дана обставина підтверджується квитанцією, згідно якої 01.07.2024 року здійснено успішний переказ грошових коштів на карту, яка зазначена позичальником в договорі, у сумі 10 000,00 грн. Враховуючи, що ТОВ «Авентус Україна» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «Пейтек» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства, що підтверджується відповідним листом. Твердження Відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Вбачається, що Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Звертає увагу, що ні первісний кредитор, ні Позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, Кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Крім того, такі відомості становлять банківську таємницю, що унеможливлює їх отримання безпосередньо Позивачем Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Відповідач вказує на неотримання кредитних коштів проте доказів цьому не надає. Відповідач не надав жодної виписки по своїх карткових рахунках на підтвердження обставин ненадходження грошових коштів на рахунок Відповідача за укладеним Договором або сплати заборгованості за Договором в іншому розмірі Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що заборгованість нарахована станом на 14.10.2024 року. Заборгованість складається з: 1) тіла кредиту 10 000,00 грн; 2) процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15 750,00 грн, які нараховані відповідно до погоджених умов договору, а саме стандартної процентної ставки, яка становить 1.5 % в день та застосовується у межах строку кредиту (п. 1.5.1 Договору); 3) Штраф за договором, нарахований у розмірі 5 000,00 грн за період з 20.07.2024 року по 10.08.2024 року відповідно до п. 6.4 Договору. Нарахування штрафу є правомірним, оскільки пільга щодо звільнення від сплати штрафу/пені не поширюється на кредити, які були укладені після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX. Позивачем не надано суду доказів, що під час укладення спірного договору він не був ознайомлений з усіма його умовами, передбаченими законом, або діяв на умовах зазначених як вкрай невигідних для себе. Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку відповідно до погоджених та чинних умов договору. Таким чином, відповідачем не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків. Зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. На підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартості їх вартості, до позовної заяви було надано достатні, належні та достовірні докази для підтвердження витрат на правову допомогу. Відповідно до укладеного Договору АО «Лігал Ассістанс» прийняло на себе зобов`язання щодо надання юридичної допомоги ТОВ «Лігал Ассістанс» на підставі окремих звернень, оформлених у формі заявок на надання юридичної допомоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» - оплачувати надані правові послуги, вартість яких узгоджується у окремих заявках на надання юридичної допомоги. Відповідно п. 4.2. Договору сторонами узгоджено, що ТОВ «Факторинг Партнерс» зобов`язується оплатити надані АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надані послуги. Також, висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, наголошує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а Відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини. А тому, в разі неврахування судом умов договору про надання правової допомоги, щодо порядку обчислення гонорару та черговості виконання зобов`язань за цим договором, може бути розцінене як непри тримання принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Проте, Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Твердження представника Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Тому, позивач просить суд продовжити строк для подачі та долучити до матеріалів справи дану відповідь на відзив Позивача, ТОВ «Факторинг Партнерс»; позовну заяву ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі. Що стосується поновлення строку для надання до суду відповіді на відзив, то суд зазначає наступне. Згідно з\~ч.\~4\~ст.\~127\~ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. У постанові КЦС ВС від 27.01.2021 у справі № 757/6159/19 Верховний суд звернув увагу, що чітке дотримання вимог процесуального закону є необхідним явищем, оскільки забезпечує вірне дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»). Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. З огляду на обґрунтування клопотання про поновлення строку подання відповіді на відзив, забезпечення доступу до правосуддя, суд вважає можливим поновити позивачу процесуальний строк для подання відповіді на відзив. 20.05.2025 року до суду надійшли докази від АТ «УНІВЕРСАД БАНК», які витребовувались ухвалою суду від 05.05.2025 року. Вирішуючи справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 01.07.2024\~року між\~ТОВАРИСТВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«АВЕНТУС» та\~ [PERSON] укладено Договір №8043119 про надання споживчого кредиту (а.с. 28-37) Згідно з п. 1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає: 10000,00 гривень, тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача [NUMBER] . Крім того, 01.07.2024 року відповідачем було підписана Паспорт споживчого кредиту з умовами кредитування та порядком повернення кредиту. Відповідно до якої відповідач власним підписом підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних відповідачем умов кредитування (а.с. 56-57). Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Частина 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає,\~що пропозиція\~укласти електронний\~договір (оферта)\~може включати\~умови,\~що містяться\~в іншому\~електронному документі,\~шляхом перенаправлення\~(відсилання)\~до нього. Особі,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта),\~має надаватися\~безперешкодний доступ\~до електронних\~документів,\~що включають\~умови договору,\~шляхом перенаправлення\~(відсилання)\~до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Так, [PERSON] ідентифікована ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за допомогою одноразового ідентифікатора С7426 (а.с. 37). Відтак, без ідентифікації клієнта, без перевірки правильності введення коду кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. За змістом положень ст.\~652\~ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Таким чином, договір №8043119 про надання споживчого кредиту від 01.07.2024 року укладено відповідно до положень ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 01.07.2024 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на виконання умов кредитного договору [PERSON] були перераховані кошти в сумі 10000,00 грн. на картку № [NUMBER] , яка була зазначена відповідачкою в договорі (а.с. 6-7, 8-9). Більш того, з інформації, наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» встановлено, що власником картки № [NUMBER] є [PERSON] .. Номер телефона на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за вказаною карткою за період з 01.07.2024 року по 01.08.2024 року - [NUMBER] . В свою чергу, вказаний вище номер телефону вказаний самою відповідачкою в договорі від 01.07.2024 року, та саме на цей номер телефону було отримано одноразовий ідентифікатор. \~ \~ \~ \~Так, уклавши договір, відповідачка порушила визначені умови кредитного договору, у зв`язку з чим заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 30750,00 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 10000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 15750,00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами 5000,00 грн. (а.с. 10-14, 15). Щодо стягнення суми нарахованих штрафних санкцій суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, який діє і на даний час. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 910/10901/23, який відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Таким чином, враховуючи, що заборгованість за пенею та/або штрафами в розмірі 5000,00 грн. нарахована після 24.02.2022 року, то в цій частині стягнення слід відмовити. \~ \~ \~ \~Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 25750,00 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 15750,00 грн.. Частиною 3 ст. 10, ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Так, заперечуючи наявний суму заборгованості та розрахунок суми заборгованості в цілому, відповідачка будь-яких доказів щодо невірного нарахування суми заборгованості. Разом з цим, 27.01.2025 року між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №27.01/25-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором [PERSON] (а.с. 16-25, 26). Вказане також підтверджується Реєстром боржників до Договору факторингу №27.01/25-Ф від 27.01.2025 року (а.с. 39). Згідно положень ст.ст. 1077, 1078\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової кошти вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Відповідно до ст.\~513\~ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові . Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділені прав вимоги до [PERSON] за договором №8043119. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Згідно з п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається із матеріалів справи, попередній розрахунок витрат на правову допомогу адвоката становить 9000,00 грн. Суд приймає до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, усі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial