Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Орган опіки\~та піклування\~Сновської міської\~ради Корюківського\~району Чернігівської області звернувся\~до Щорського районного суду Чернігівської області\~в інтересах\~малолітніх\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~до [PERSON] \~та [PERSON] ,\~в якому\~просить позбавити\~ [PERSON] \~батьківських прав\~відносно її\~малолітніх дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] \~відносно [PERSON] ,\~ [INFO] ;\~стягнути на\~користь тієї\~фізичної чи\~юридичної особи,\~куди будуть\~влаштовані діти,\~аліменти на\~їх утримання\~в розмірі\~1/3\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу),\~але не\~менше ніж\~50%\~прожиткового мінімум\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~позову і\~до досягнення\~старшою дитиною\~повноліття.\~ Наказом голови Щорського районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2025 року № 14 «Про здійснення організаційних заходів у зв`язку зі зміною найменування суду» встановлено вважати офіційним найменуванням суду - Сновський районний суд Чернігівської області, з дня державної реєстрації відповідних змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Внести зміни до відомостей про суд (в частині найменування юридичної особи), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у порядку, визначеному законодавством. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в [ADDRESS] , проживають відповідачі разом з малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] , [INFO] , проживає в Київській області та повідоми, що має намір забрати сина. Малолітні діти перебувають на обліку у службі у справах дітей з 27.07.2017 року як такі, що проживають у сім?ї, де батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов?язків. Відповідачі за місцем проживання зарекомендували себе з негативної сторони, зловживають спиртними напоями, не працюють. Через зловживання спиртними напоями у подружжя часто виникають сварки та бійки. З відповідачами проводилася відповідна робота щодо їх неналежного виконання батьківських обов?язків, останні притягувалися до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Однак, проведена робота не дала позитивних наслідків, належних висновків відповідачі не зробили і надалі продовжують ухилятися від виконання своїх батьківських обов?язків. Тому з метою соціального захисту прав малолітніх дітей, забезпечення їх необхідних умов проживання та виховання, позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей. У судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги. Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти позову, просили не позбавляти їх батьківських прав відносно дітей. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступного. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] матір?ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , тоді як відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані разом з відповідачами за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.08.2011 року. З матеріалів справи вбачається, що старостою Кучинівського старостинського округу неодноразово адресувалися начальнику Служби у справах дітей Сновської міської ради листи з приводу не виконання відповідачами батьківських обов?язків відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в яких також просила розглянути питання про позбавлення їх батьківських прав. Крім того т.в.о. заступника начальника ВП №2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області звертався до начальника Служби у справах дітей сновської міської ради щодо з`ясування в яких умовах проживають малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки на відповідача [PERSON] неодноразово складалися протоколи за вчинення домашнього насильства як психологічного, так і фізичного характеру відносно дітей. Відповідно до характеристики [PERSON] , остання за місцем проживання характеризується як така, що зарекомендувала себе з негативної сторони, а саме: не працює, зловживає спиртними напоями, соціальних виплат не отримує, сім?я проживає за рахунок тимчасових заробітків, обробітку присадибної земельної ділянки. На зауваження старости, фахівця з соціальної роботи та поліцейського громади не реагує, висновків не робить. З характеристик учнів Кучинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Сновської міської ради [PERSON] встановлено, що дитина має середній та достатній рівень успішності, навчається не в повну силу, на уроках поводить себе пасивно, домашні завдання виконує не завжди, на зауваження вчителів реагує, попереджає класного керівника про пропуски занять. Батько проживає окремо та за необхідності фінансового допомагає дитині. Мати підтримує контакт з класним керівником по телефону та при особистих зустрічах цікавиться навчанням сина та його поведінкою. Натомість [PERSON] зарекомендував себе як старанний, працелюбний та дисциплінований учень, має навчальні досягнення середнього та достатнього рівнів, дисципліну не порушує, добре засвоює учбовий матеріал, бере активну участь у громадському житті школи та класу, старанно ставиться до виконання доручень. Згідно актів обстеження умов проживання та відвідування сім?ї сім?я [PERSON] мешкає в одноповерховому будинку, який складається з однієї кімнати та має пічне опалення. Санітарний стан задовільний, є продукти харчування, але в недостатній кількості. Діти забезпечені одягом, взуттям, шкільним приладдям. Відповідачі неодноразово знаходилися в стані алкогольного сп?яніння та попереджалися про можливість позбавлення їх батьківських прав відносно двох малолітніх дітей при неналежному виконані батьківських обов?язків. Управління освіти, сім?ї, молоді та спорту Сновської міської рали у своєму листі №01-26/536 від 19.11.2024 до начальника Служби у справах дітей просить розглянути питання про неналежне виконання батьківських обов?язків [PERSON] щодо її малолітніх дітей з вищевказаних причин. Згідно повідомлення адміністрації КЗ «Сновська гімназія» №91 від 17.04.2024 року, 16.04.2024 року адміністрація закладу відвідала родину [PERSON] з метою з`ясування причин пропусків дітьми уроків. Батьки дітей були вдома. Мати перебувала в нетверезому стані. В будинку відключено світло через непереоформлений договір. Проведену профілактичну роботу з батьками про відповідальність за організацію вчасного відвідування дітьми онлайн-уроків. Просила забезпечити Службу у справах дітей соціальним супроводом дітей та вплинути на матір. З висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , вбачається, що орган опіки та піклування з метою соціального захисту законних прав дітей, забезпечення їм необхідних умов проживання та виховання, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , оскільки це відповідатиме інтересам дітей. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Європейський суд з прав людини СПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. З вищевикладеного судом вбачається, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до чинного сімейного законодавства мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування та в інших випадках. Мати/батько можуть бути позбавленні батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Отже, перевіривши матеріали справи, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідності застосування якого за обставин цієї справи доведено. Позивач надав суду докази на підтвердження свідомого ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків, які є підставою для позбавлення їх батьківських прав. З урахуванням викладеного суд, враховуючи інтереси дітей та з метою соціального захисту їх прав, приходить до висновку, що в інтересах дітей доцільно застосувати такий крайній захід до відповідачів, як позбавлення їх батьківських прав. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З аналізу положення ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір аліментів на двох дітей передбачено в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини перелічені в ч. 1 ст. 182 СК України, обставини даної справи і вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь тієї фізичної або юридичної особи, куди будуть влаштовані діти, аліменти у розмірі згідно положень ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, який підлягав сплаті за дві позовні вимоги при поданні позову, а саме у розмірі 2422, 40 грн.

Outcome: approved