Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 19 травня 2025 року адвокат Фрей Андріан Васильович звернувся до суду, в інтересах позивачів [PERSON] та [PERSON] , до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування та встановлення фактів, що мають юридичне значення. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що після смерті [PERSON] її сини звернулися до Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Постановою Радехівської державної нотаріальної контори було - відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті гр. [PERSON] , 1964 року народження, яка померла [INFO] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи, а також неможливо встановити родинні відносини між спадкодавцями, про що позивачам було надано вищезазначену Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки, позивачі не можуть реалізувати свої майнові права як спадкоємці у позасудовому порядку, у позивачів виникає необхідність звернутися з позовом до суду. У той же час наголошують, що реалізація спадкових прав спадкоємців може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, а саме на права та інтереси Відповідача - [PERSON] (яка, як і матір Позивачів є онучкою [PERSON] ), та на права та інтереси Відповідача - [PERSON] (який був чоловіком [PERSON] ) (а.с.3-18). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 26 травня 2025 року суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання (а.с.1-2). Ухвалою підготовчого засідання від 17 червня 2025 року суд залучив до участі справі співвідповідача [PERSON] (а.с.104-105). Суд своєю ухвалою від 7 липня 2025 року закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.140-141). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 150). Співвідповідач [PERSON] подала заяву, у якій просить суд розглянути справу без її участі, заявлені вимоги визнає повністю та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення цього позову (а.с.136-138). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] померла Спадкодавець 1 - [PERSON] , у віці 79 років, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №77 від 18 листопада 1998 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 18 листопада 1998 року у м. Радехів, відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с.28). Чоловік Спадкодавиці 1 - [PERSON] помер [INFO] , у віці 80 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №25 від 11 березня 1994 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , що видане 11 березня 1994 року у м. Радехів, відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с.29). Чоловік помер раніше, ніж Спадкодавець 1, відтак до кола її спадкоємців не входить. Після смерті спадкодавця 1 [PERSON] , залишилося наступне спадкове майно: Житловий будинок (Будинковолодіння), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Радехівською державною нотаріальною конторою 01.08.1952, зареєстровано в реєстрі за №1822/52 і записано 22.03.1953 в реєстрову книгу за № 4, що видно з Довідки КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» №3258 від 30.06.2020 (а.с.30). Відповідно до довідки - характеристики №3259 від 30.06.2020, виданої КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» встановлено, що садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , має наступні характеристики: рік побудови 1950; клас будинку 6; кількість поверхів 1; висота приміщення першого поверху 2,50 м.; площа забудови 83,0 м. кв.; об`єм житлового будинку 213 м. куб.; загальна площа житлового будинку 72,9 м. кв.; житлова площа 41,6 м. кв.; кількість житлових кімнат 3; допоміжні приміщення: тамбур, кухня, кладова, коридор, веранда; матеріал стін дерево; загальний відсоток зносу 65%. Будинковолодіння складається: із житлового будинку позиція А1-1 загальною площею 72,9 м. кв. рік побудови 1950; сарай позиція В1; вбиральня позиція Д1; огорожа позиція №1; ворота позиція №2; колодязь позиція №3 (а.с.97-98). Також в матеріалах справи наявний технічний паспорт старого зразка даної забудови від 08.03.1953 (а.с.31-35). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 01.08.1952, зареєстрованого в реєстрі за №1822/52, посвідченого у Державного нотаріуса у м. Радехів, [PERSON] з однієї сторони Продавець та [PERSON] з другої сторони Покупець уклали цей договір відповідно до якого Продавець продав, а Покупець купив на праві особистої власності будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] (а.с.36-38). На підставі висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.09.2023 - житлового будинку, загальною площею 72,9 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість об`єкта оцінки складає без ПДВ: 130 627, 00 грн (а.с.87). Крім цього у Позивачів відсутній правовстановлюючий документ, а саме: реєстраційне посвідчення на право власності на житловий будинок від 22.03.1953, зареєстроване в реєстрову книгу за № 4. Відомості про втрату правовстановлюючого документа містяться також у газеті Народна справа № 30(1585) від 31.07.2009, а саме там розміщене оголошення про втрату реєстраційного посвідчення наступного змісту «вважати недійсним реєстраційне посвідчення на право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] » (а.с.39). Відповідно до Довідки №365 від 24.08.2023, виданої Радехівською міською радою Львівської області, гр. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті з нею в одному будинку були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.40). Оскільки на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з нею за однією адресою проживав її син [PERSON] , він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (фактично прийняв спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР). [PERSON] та [PERSON] є матір`ю та сином. Разом із тим, будь які підтверджуючі цей факт документи, такі як свідоцтво про народження [PERSON] у Позивачів відсутні. Для отримання відомостей про народження [PERSON] Позивачі зверталися до Відділу реєстрації актів цивільного стану. Однак, посилаючись на Наказ Міністерства Юстиції України від 24.07.2008 № 1269/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382 «Про затвердження Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян» у відділі ДРАЦС повідомили, що відповідно до п. 4.3. вказаного порядку» внесення відомостей до Реєстру, здійснюється з моменту впровадження Реєстру (у 2008 році): У першу чергу - актових записів про народження; у другу чергу - актових записів про шлюб та зміну імені; у третю чергу - актових записів про смерть; у четверту чергу - актових записів про розірвання шлюбу; у п`яту чергу - актових записів про усиновлення та встановлення батьківства. Унесення відомостей, необхідно здійснювати, починаючи з 1995 року, у зворотному хронологічному порядку, повертаючись у минуле до 1950 року включно. У шосту чергу - усіх інших актових записів цивільного стану в тому самому порядку, починаючи з 1996 року до моменту впровадження Реєстру. У сьому чергу - усіх інших актових записів цивільного стану в тому самому порядку, починаючи з 1949 року, у зворотному хронологічному порядку до 1945 року включно». Оскільки [PERSON] народився у 1949 році, дані про його народження у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні. Факт родинних відносин між зазначеними особами простежується у відомостях з будинкової книги, для прописки громадян, що мешкають у будинку [ADDRESS] (а.с.41-53), зокрема відповідно до записів, які містяться на сторінці (умовно) 5 (п`ятій) цієї книги [PERSON] з відміткою «СИН», 1948 року народження (а.с.46), був прописаний у цьому будинку разом із батьками - [PERSON] , 1915 року народження, та [PERSON] , 1914 року народження, в цій книзі також зазначені відомості про його свідоцтво про народження « [NUMBER] від 02.11.1955 р», яке втрачене. Проаналізувавши інформацію зі штампів, які містяться у будинковій книзі, можна підсумувати, що [PERSON] був прописаний у будинку 02.11.1955, виписаний 24.12.1998, знову прописаний у той же день 24.12.1998 та виписаний 31.05.2002 - вже після його смерті. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері шляхом спільного проживання з нею за однією адресою, він не звертався до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, що зокрема видно з витягу зі Спадкового реєстру №73443911 від 03.08.2023, виданого Соснівською державною нотаріальною конторою Львівської області (а.с.54). З витягу зокрема видно, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відсутня інформація у спадковому реєстрі за вказаними параметрами, що означає що жодні свідоцтва про право на спадщину не видавалися (спадщина не приймалася). Отже, жоден зі спадкоємців [PERSON] за прийняттям спадщини у вигляді спірного будинку не звернувся та будинок залишився зареєстрований на праві власності за Спадкодавцем 1 [PERSON] . [INFO] помер син Спадкодавця 1 - [PERSON] , у віці 54 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №58 від 28 травня 2002 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видане 28 травня 2002 року у Радехівським відділом РАГС Львівської області (а.с.55). Відповідно до довідки №291-к, виданої 08.04.2024 Центром надання адміністративних послуг Радехівської міської ради Червоноградського району Львівської області (а.с.56), [PERSON] , [INFO] , проживав за адресою [ADDRESS] . На день смерті з ним були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Такі відомості також підтверджуються записами з будинкової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку [ADDRESS] (а.с.41-53), з якої видно, що на день смерті [PERSON] з ним за однією адресою були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті [PERSON] 28.05.2002 спадкова справа не відкривалася, що підтверджує витяг із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №74044024 від 21.09.2023 (а.с.57). Отже, на день смерті Спадкодавця 2 - [PERSON] , який помер [INFO] , з ним за однією адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані - позивач [PERSON] , [INFO] , позивач [PERSON] , [INFO] , та матір позивачів - [PERSON] , [INFO] . Інших осіб зареєстровано не було. Мати Позивачів [PERSON] відповідно до ст. 531 ЦК УРСР належить до числа спадкоємців за законом як непрацездатна особа, що перебувала на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. [PERSON] на час смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою, починаючи з 1998 року, що прослідковується у відомостях з будинкової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку [ADDRESS] (а.с.41-53), а також у Довідці №291-к, виданої 08.04.2024 Центром надання адміністративних послуг Радехівської міської ради Червоноградського району Львівської області (а.с.56). [PERSON] до дня смерті [PERSON] була не працездатною, доглядала малолітнього сина - [PERSON] , 1997 року народження, якому на той час тільки виповнилося п`ять років. Разом вони проживали в одному будинку, на кошти, які отримував [PERSON] (пенсію по інвалідності), оскільки так змушували обставини. Інших спадкоємців у [PERSON] не було, він був одинокою людиною, інвалідом з дитинства, дружини та дітей не мав, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №74044024 від 21.09.2023 (а.с.57). Окрім документів, які свідчать про спільне місце проживання [PERSON] та [PERSON] за однією адресою та перебування [PERSON] на утриманні у [PERSON] підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] , не довіряти показам якого у суду немає підстав. [PERSON] , окрім того, що була утриманкою [PERSON] - є його рідною племінницею, дочкою рідної сестри [PERSON] - [PERSON] , що видно із Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 20.02.1964 (а.с.60). Однак відсутність свідоцтва про народження і [PERSON] і [PERSON] унеможливлюють встановлення факту родинних відносин між ними та між ними і їх матір`ю - [PERSON] . Свідоцтво про одруження [PERSON] підтверджує її дошлюбне прізвище, яке збігається з прізвищем її матері [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 03.05.1959, виданого райбюро ЗАГС у м. Радехів вбачається, що [PERSON] ( [INFO] ) 3 травня 1959 року одружилася із [PERSON] ( [INFO] ) про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за №18 від 3.05.1959. Прізвище чоловіка та дружини після одруження: « [PERSON] » (а.с.58). Окрім того, відповідно до відомостей з будинкової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку [ADDRESS] (а.с.41-53), видно, що [PERSON] , 1941 року народження, була прописана у даному будинку в один день - 29.08.1959 разом із її батьками - [PERSON] , 1915 року народження, та [PERSON] , 1914 року народження. [PERSON] [INFO] , померла [INFO] , про в книзі реєстрації смертей 17.03.2012 зроблено відповідний актовий запис №32, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 17.03.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області (а.с.59). Мати Позивачів [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 20.02.1964 зроблено відповідний запис №6, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.02.1964 (а.с.60). У відомостях про батьків зазначено: Мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Як видно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00044833864 від 02.05.2024, 03.10.1981 Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області було складено актовий запис №32 про шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.61-62). У цьому витязі також містяться відомості про розірвання даного шлюбу 30.10.1987, Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівської області, про що складено актовий запис №87. Згідно із Свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 30.10.1987, виданого у м. Радехів райвідділ ЗАГС Львівської області видно, що 30 жовтня 1987 року розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №68. Після розірвання шлюбу присвоєно прізвище йому - [PERSON] та їй - [PERSON] (а.с.63). 26 січня 1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб про що зроблено відповідний актовий запис №02. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу: [PERSON] , що підтверджує Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00041071102 від 22 серпня 2023 року (а.с.64-65). [PERSON] є матір`ю Позивачів, що видно з таких документів. Відповідно до Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 27.08.1982, виданого у м. Радехів райвідділ ЗАГС Львівської області видно, що [PERSON] (надалі - Позивач 1) народився [INFO] у м. Радехові Радехівського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №111 від 27.08.1982 року. У відомостях про батьків зазначено: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.66). На підставі Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 17.05.2000, виданого повторно у м. Радехів райвідділ реєстрації актів громадянського стану Львівської області, [PERSON] народився [INFO] у м. Радехів, Радехівського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №12 від 05.02.1997. У відомостях про батьків зазначено: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.67). Тобто, [PERSON] та [PERSON] є рідними братами по мамі [PERSON] . [INFO] померла мати Позивачів Спадкодавець 3 - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 09.11.2004 зроблено запис №95, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Радехівським відділом реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції Львівської області 09.11.2004 (а.с.68). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69208102 від 15.06.2022, виданого Соснівською державною нотаріальною конторою Львівської області (а.с.69) встановлено, що заведена спадкова справа №69377147, номер у нотаріуса 87/2022 місце заведення: Львівська область, Червоноградський район, Радехівська державна нотаріальна контора, дата заведення 15.06.2022. Спадкодавець: [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті Спадкодавця 3 - [PERSON] спадщину фактично прийняли її сини [PERSON] (Позивач 1) та [PERSON] (Позивач 2), які окрім того, що є її спадкоємцями першої черги, також і проживали разом із матір`ю та були зареєстровані з нею на момент її смерті за однією адресою. Так, після смерті [PERSON] вони звернулися до Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №87/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.109-133). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, винесеної Державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області Медведюк З.С. від 08.06.2023 за № 198/02-31 (а.с.70-74), - відмовлено гр. [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті гр. [PERSON] , 1964 року народження, яка померла [INFO] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи, а також неможливо встановити родинні відносини між спадкодавцями. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачів права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17. Отже, Спадкодавець 2 [PERSON] прийняв спадщину після смерті Спадкодавця 1 [PERSON] , вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майно, проте спадкових прав не оформив. З огляду на ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать також непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. За змістом ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: «Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за. наявності інших спадкоємців і спору між ними». У п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.63.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови \\ встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України не менше одного року. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Сулу від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц. Відповідно до листа Верховного Суду України від 1 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Суб`єктами звернення до суду із заявами про встановлення факту перебування особи на утриманні можуть бути фізичні особи, в яких на підставі чинного законодавства у разі встановлення факту виникає відповідне право, чи їх представники. Разом із цим, обставина, що [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] підтверджується показами свідка, який в судовому засіданні показав, що вона утримувала та забезпечувала позивача всім необхідним, тобто її допомога була основним і постійним джерелом засобів до його існування протягом року до дня її смерті. Факт, що [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майном також знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Відтак, на підставі ст. 531 ЦК УРСР, ст. 549 ЦК УРСР спадкоємцем за законом до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , була [PERSON] , оскільки вона перебувала на утриманні померлого більше ніж один рік до дня смерті та вступила в управління та володіння майном. Крім того, позивачі довели належними та допустимими доказами факт, що Спадкодавець 2 [PERSON] та Спадкодавець 1 [PERSON] є відповідно сином та матір`ю. Обставини щодо встановлення фактів не спростовані відповідачами та доведені позивачами у судовому засіданні. Отже, вимоги позивачів про встановлення таких юридичних фактів необхідно задовольнити. Отже, Спадкодавець 3 [PERSON] прийняла спадщину після смерті Спадкодавця 2 [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті Спадкодавця 1 [PERSON] , вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майно. На спадкові правовідносини після смерті Спадкодавця 3 [PERSON] , яка померла [INFO] , поширюються норми ЦК України. Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У розумінні ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за законом після смерті матері на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час її відкриття постійно проживали разом із нею, та звернулися в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк. Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Враховуючи, що позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на спірний будинок в нотаріальній конторі не можуть, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача про встановлення фактів та про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved