Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

До суду надійшла вищевказана позовна заява, яка обгрунтована тим, що позивачкою помилково перераховано грошові кошти на рахунок відповідача згідно платіжної інструкції від 25.09.2025 року. Вважає, що відповідачем незаконно отримано такі кошти, відтак останній має їх повернути позивачці, оскільки особисто вони не знайомі, жодних угод або правочинів між ними не укладалось. Крім того, у зв`язку з тим, що безпідставно отримані кошти зберігаються ним певний період часу, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми коштів. Також просила стягнути судові витрати. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира матеріали цивільної справи були передані до Житомирського районного суду Житомирської області за підсудністю. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20.08.2024 року було відкрите спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання за наявними матеріалами справи. 08.10.2024 року рішенням ВРП суддю [PERSON] було звільнено у відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддям від 16.10.2024 року матеріали цієї справи передані судді Житомирського районного суду Житомирської області Зубчук І. В. Ухвалою суду від 04.11.2024 року прийнято цивільну справу до свого провадження та здійснено перехід у ній із розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи. 05.12.2024 року рішенням ВРП суддю [PERSON] було звільнено у відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2024, справу розподілено судді Дубовік О. М. Суддею Дубовік О. М. розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 24.04.2025 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача Лисак М.Ю. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення разом із поштовим відправлення повернулось до суду із відміткою про невручення (а.с.56-59, 72-77, 89-90). Крім того, судом було здійснено оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с.65, 86). Враховуючи те, що в справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за відсутності заперечень представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та взявши до уваги представника позивача, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з довідкою, виданою АТ КБ «ПриватБанк», рахунок № [NUMBER] належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (а.с.5). Згідно платіжної інструкції №Р24АРА1740381129D2616 АТ КБ «Приват Банк» [PERSON] було здійснено переказ коштів у розмірі 30050,00 грн 25.09.2023 року з переказом платежу переказ власних коштів (а.с.6). З відповіді АТ КБ «Приват Банк» від 22.05.2025 року №20.1.0.0.0/7-250516/56571-БТ, наданої на виконання вимог ухвали суду вбачається, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 25.09.2023 року здійсненого переказ коштів у сумі 30050,00 грн шляхом переказу з картки "ПриватБанк" через додаток «Приват24» [PERSON] (а.с.81-82). Тобто, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно отримав від позивачки кошти у сумі 30050,00 грн на свій картковий рахунок. Відповідач коштів добровільно позивачу не повернув. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого чи інших осіб чи наслідком події. Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондиційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. За змістом статті\~1212 ЦК України\~передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, провадження № 14-32цс19, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, провадження № 14-175цс21). Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач безпідставно отримав від позивача грошові кошти в сумі 30050,00 грн та не виконав зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Ч. 2 ст. 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу). Ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, як інакше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші, на них нараховуються відсотки згідно зі ст. 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року в справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що ст. 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2021 року в справі № 760/6938/16-ц зроблений висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року в справі № 910/10156/17. Оскільки відповідачем порушене позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому, на правовідносини між сторонами не поширюються встановлені п. 18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України заборони щодо здійснення передбачених ст. 625 ЦК України нарахувань під час дії воєнного стану. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку процентів за користування чужими грошовими коштами, здійсненим представником позивача [PERSON] , загальна сума за період 275 днів становить 31950,83 грн, з яких: 30050,00 грн сума коштів переведених помилково; 1222,81 грн інфляційне збільшення; 678,02 штрафні санкції (а.с.7). Вказаний розрахунок не оспорювався іншими учасниками справи, а отже приймається судом як вірний. З урахуванням встановленого,\~з відповідача на користь позивача слід стягнути борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання, що в межах позовних вимог (визначеного позивачкою періоду) становить: 300050,00 грн - сума безпідставно отриманих коштів, 1222,81 грн - інфляційне збільшення та 678,02 грн - 3 % річних. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі, пропорційному до розміру задоволених вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн, сплачений позивачем при поданні позову.

Outcome: approved