Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Суть спору 01.07.2025 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог ствердив, що він та відповідач 19.05.2006 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, про що складено відповідний актовий запис №29. Від шлюбу є дитина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, шлюб виявився невдалим. Вони перестали знаходити спільну мову одне з одним, почуттів між ними немає. Вже тривалий час, з вересня 2022 року, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, фактично їхня сім`я припинила своє існування. Заходи до примирення виявилися невдалими. Вважає, що збереження даного шлюбу вже неможливе, крім того, відповідач проживає однією сім`єю з іншим чоловіком без реєстрації шлюбу. Подальше перебування з відповідачем у шлюбі та збереження цього шлюбу, суперечить його інтересам, а також моральним засадам суспільства. 14.07.2025 року сторона позивача подала заяву про усунення недоліків, в якій просила виключити з прохальної частини позову вимогу про залишення [PERSON] на проживання з батьком. У зв`язку з наведеним позивач просить суд розірвати шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС реєстраційної служби Іваничівського РУЮ Волинської області за актовим записом №29. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Позиція учасників справи Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, однак 19.08.2025 року представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надсилання судової повістки за адресою її місця реєстрації, однак на адресу суду повернулися конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №156/795/25 відповідача [PERSON] . Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 07.07.2025 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано позивачу строк 5 (п`ять днів) з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали. Ухвалою суду від 14.07.2025 року, після усунення недоліків, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні 05.08.2025 року протокольною ухвалою було відкладено розгляд справи, у зв`язку з неявкою учасників справи. 19.08.2025 року для участі в судовому засіданні сторони не прибули. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до\~ч.3\~ст.211\~ЦПК України\~учасник\~справи\~має право\~заявити\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності.\~Якщо таке\~клопотання заявили\~всі учасники\~справи,\~судовий\~розгляд\~справи здійснюється\~на\~підставі\~наявних у\~суду матеріалів. Сторона позивача скористалася наданим їй правом та, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, подала клопотання про розгляд справи без їх участі. В силу вимог ч. ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, відтак підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст.280 ЦПК України, 19.08.2025 року судом постановлено протокольну ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Обставини справи, встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який 19.05.2006 року зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Іваничівського РУЮ Волинської області, про що складено відповідний актовий запис №29, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане повторно 19.06.2025 (а.с. 7). Сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.2009 року (а.с. 8). Застосоване судом законодавство Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). Висновки суду Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують стосунків. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердив у тексті позовної заяви. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що в порядку ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Судові витрати Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved