Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.05.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем укладено кредитний договір №16482-05/2024 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит у розмірі 15000,00 грн строком на 120 днів. 24.09.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №24092024 відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило належне йому право вимоги до боржників за договорами, в тому числі і за вищевказаним кредитним договором, укладеним з відповідачем. Сума заборгованості відповідача, в розмірі 14775 грн., не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №16482-05/2024 від 13.05.2024 в розмірі 42221,70 грн, з яких: 14775 грн - заборгованість по тілу кредиту; 19946,70 грн - заборгованості по відсоткам; 7500 грн заборгованість за штрафом, а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив та призначене судове засідання. 13.05.2025, через систему «Електронний суд» вх.№2276/25, представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору. У зв`язку з тим, що позивачем не доведено факт видачі відповідачу кредитних кошті у заявленому розмірі, а також відповідно і користування ними, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. 23.05.2025, через систему «Електронний суд» вх.№2528/25, представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій зазначено, що [PERSON] свідомо звернулася до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», з метою отримання коштів за договором фінансового кредиту, та згідно умов договору підтвердила, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними та прийняла на себе зобов`язання сплатити отримані кошти згідно умов договору фінансового кредиту. Також ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надано повідомлення про перерахування коштів позичальнику за договором фінансового кредиту № 16482-05/2024 від 13.05.2024. 05.06.2025, через систему «Електронний суд» вх.№2708/25, представником відповідача [PERSON] подано до суду додаткові пояснення у справі, у яких викладено незгоду відповідача з розрахунком заборгованості щодо денної процентної ставки відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції на час укладання договору, а саме максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. У судове засідання 07.08.2025 представник позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився. В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. Через систему «Електронний суд» (вх.№3886/25 від 07.08.2025) до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача та її представника, у задоволенні позову просять відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом установлено, що 13.05.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №16482-05/2024. Указаний договір, додаток до договору та паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W3692. Відповідно до пункту 1.1. Договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та умовах, визначених Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 15000,00 гривень (п. 1.1 Договору). Строк кредиту 120 днів з 13.05.2024. Дата погашення кредиту 09.09.2024 (п. 1.2 Договору). Денна процентна ставка становить 1,50% (п.п. 1.4.1 пункт 1.4 Договору). Відповідно до умов договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використання карти [NUMBER] (п. 1.6 договору). З квитанції про зарахування №395141885 від 13.05.2024 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» перераховано кошти на платіжну картку клієнта [NUMBER] , на суму 15\~000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №16482-05/2024, станом на 24.09.2024, заборгованість [PERSON] складає 14775 грн тіло кредиту, 19946,70 грн - проценти за користування та 7500 грн штраф. 24.09.2024, між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (Клієнт) та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Фактор) укладено договір факторингу №24092024, у пункті 6.1 якого зазначеного, що клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюються без згоди боржників (п. 6.2.3 договору). Відповідно до договору відступлення прав вимоги №24092024 оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі (додаток №4) та здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі, вказаній у п. 7.1 договору (п. 6.6, п. 7.1 та п. 8.2 Договору). З моменту переходу до фактора прав вимоги, відповідно до умов п. 1.4 договору, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) клієнта за цими кредитними договорами (п. 6.3 договору). З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24092024 від 24.09.2024, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» домовились про відступлення права вимоги за кредитним договором №16482-05/2024 від 13.05.2024 на суму основного боргу за кредитом - 14775 грн, сума заборгованості по відсоткам 19946,70 грн, сума заборгованості по пеням/штрафам 7500 грн, загальна сума заборгованості 42221,70 грн, боржником за яким є [PERSON] .. Також, позивачем направлена боржнику [PERSON] досудова вимога за вих. №23924191 від 18.04.2025 відповідно до якої ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» повідомило боржника про відступлення права вимоги за кредитним договором №16482-05/2024 від 13.05.2024 та вимагав у відповідача сплатити заборгованість на користь нового кредитора шляхом перерахування коштів в розмірі 42221,70 грн. Таким чином, між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Частиною першою\~статті 205 ЦК України\~встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Законом України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої\~статті 11 Законом України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою статті 11\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом установлено, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав останньому за допомогою засобів зв`язку на указаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання договору кредиту. Відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Усупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, комісії та сплати процентів у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. За нормами статей\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Отже у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Матеріалами справи встановлено, що у кредитному договорі сторони обумовили, що розмір процентної ставки за користування кредитом становить 1,50 % за кожен день користування кредитом; строк кредитування становить 120 днів. З довідки АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-4661 від 29.05.2025 убачається, що на імя [PERSON] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 13.05.2024 о 18.10 на дану банківську картку було успішно зараховано коштів у сумі 15000,00 гривень, згідно транзакції №395141885. Разом з тим, судом встановлено, що у квитанції про зарахування коштів від 13.05.2024 на платіжну картку клієнта [NUMBER] , суми платежу - 15\~000,00 грн, номер операції: 395141885, час операції: 13.05.2024 18:10. З розрахунку заборгованості за договором №16482-05/2024, станом на 24.09.2024, судом встановлено, що, 10.06.2024, відповідачем, в рахунок погашення заборгованості, здійснено оплату: тіло кредиту в сумі 225 грн та відсотки 6746,63 грн. Отже, за кредитним договором №16482-05/2024від 13.05.2024 заборгованість за тілом кредиту складає 14775,00 грн. (15000,00 225,00), проценти за користування грошовими коштами можуть бути нараховані лише протягом 120 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за цим договором, з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами, а саме в розмірі 1,50 % на день та складає 19942,87 грн. (15000,00 х 1,50% х 28 = 6300,00 та 14775,00 х 1,50% х 92 = 20389,50, з урахуванням часткового погашення оплати відсотків: 26689,50 6746,63 = 19942,87). Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, сума штрафу в розмірі 7500 грн. не підлягає стягненню з відповідача. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі\~статтею 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За частиною першою\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~статті 1080 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частини перша та друга\~статті 203 ЦК України). Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному статтею 13 ЦПК України, саме відповідач як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Проте правом на подання відзиву на позовну заяву, у якому відповідач міг би викласти за наявності свої заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими вона не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, відповідач не скористалася. Договір, укладений між сторонами у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень\~статті 204 ЦК України\~діє презумпція правомірності указаного правочину. Отже судом встановлено, що відповідач допустила неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно відповідачем не погашена та підлягає стягненню з останньої в розмірі 34717,87 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 14775,00 грн.; заборгованість за відсотками 19942,87 грн.. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., ціна позову становила 42221,70 грн., позов задоволено на суму 34717,87 грн., тобто на 82,23%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1991,94 грн. (2422,40 х 82,23%) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial