Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

27 травня 2025 року до суду для розгляду за підсудністю надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому, з урахуванням відмови від частини позовних вимог, просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно його дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з травня 2017 року по липень 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебували у стосунках та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON] , про що відділом Цибулівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, зроблено актовий запис №07 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . У жовтні 2018 року відносини між сторонами погіршились, що подальше спільне проживання було неможливим, тому [PERSON] довелося переїхати та почати винаймати квартиру. З моменту, як сторони почали проживати окремо, відповідач усунувся від виховання дочки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, аліменти в добровільному порядку на її утримання не сплачує, станом здоров`я не цікавиться, не піклується про її навчання та підготовку до самостійного життя. Жодного разу відповідач не поцікавився навіть навчанням дитини. Відповідач останній раз бачився з дитиною коли їй було три місяці, з того часу жодного разу навіть не зателефонував. 07.11.2019 рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області, було стягнуто з відповідача аліменти в розмірі частини усіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 21.01.2020 Тростянецьким районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), було відкрито виконавче провадження [NUMBER], щодо стягнення аліментів з відповідача. 27.11.2024 виконавче провадження [NUMBER], було передано до Гайсинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до наданої Гайсинським відділом державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість по аліментах станом на 01.02.2025 складає 189871,70 грн. 17.12.2022 позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Позивач та її новий чоловік займаються питаннями виховання та забезпеченням всім необхідним [PERSON] . Мати [PERSON] та її новий чоловік, беруть активну участь у житті дівчинки, забезпечують відвідування навчальних екскурсій, організовують правильне проведення вільного часу, моніторять поводження дитини в мережі Інтернет та забезпечують інформаційну гігієну, також забезпечують достатній рівень навчання дитини. [PERSON] , [INFO] , навчається у Спеціалізованій авіаційно-технологічній школі №203 Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, що підтверджується довідкою та характеристикою від 30.01.2025. З характеристики від 30.01.2025 виданої Спеціалізованою авіаційно-технологічною школою №203 Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, вбачається що мати пильно спостерігає за навчанням [PERSON] , приділяє достатньо уваги вихованню дочки, підтримує її, допомагає у навчанні, цікавиться успіхами дитини. За період навчання, ніякого спілкування з батьком дитини - ні очного, ні в телефонному режимі, не відбувалося. Батько успіхами дитини не цікавиться, в школу не з`являвся. Окрім цього, те що батько не цікавиться життям [PERSON] , підтверджується характеристикою, виданої керівником гуртка з хореографії «Ритмікс», в якій зазначено, що біологічний батько [PERSON] не цікавиться успіхами дитини, не відвідував святкові танцювальні заходи, не приводив і не забирав її з тренування. Зараз сім`я проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором безоплатного користування житловим приміщенням від 02.01.2025. В квартирі створені належні умови для проживання [PERSON] . Отже, відповідач з 2018 року повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та забезпечення дитини, не проявляє жодного інтересу до життя дочки. Таке відношення відповідача до рідної дитини, та її життя в цілому, не має виправдання. Більше того, відповідач навіть під час військового стану в країні не поцікавився інформацією, щодо безпеки дочки, її життя, здоров`я та морально-психологічного стану під час підвищеної небезпеки через військову агресію РФ. Позивачка повністю піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, її навчання підготовку до самостійного життя. Матеріально забезпечує дочку сама. Постійно проявляє інтерес до внутрішнього світу дитини та створює всі умови для навчання, культурно-розважальних заходів та відпочинку дитини. Таким чином, позивач намагається забезпечити свою дочку всіма необхідними умовами для її повноцінного розвитку, в той час коли відповідач не надавав і не надає ніякої допомоги, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загально визначених норм моралі, не надає доступу до культурних та інших цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Важливо додати, що дочка не отримує жодних подарунків від батька на свята. Отже, відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться життям, не цікавиться чи перебуває його дитина в безпечному місці під час небезпеки через військову агресію РФ, не відвідує дитину та навіть і гадки не має які здібності в його дочки та чим вона займається. Подібна поведінка відповідача свідчить про його байдуже ставлення як до юридичного обов`язку, так і до природної потреби піклуватися про свою дитину, що як наслідок оцінюється як небажання відповідача брати участь у житті дочки, здійснювати забезпечення її всім необхідним для нормальної життєдіяльності та розвитку потребує дитина. Позивач стверджує, оскільки відповідач не переймається станом здоров`я своєї дочки, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, можна дійти висновку, що необхідно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . На думку позивача, в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини. Враховуючи наведене позивач вважає, що наявні підстави для звернення до суду з цим позовом. 11 липня 2025 року надійшов відзив на позов, у якому [PERSON] вимоги позову про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] (а.с. 126-132). Ухвалою судді від 28 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 20 червня 2025 року через систему "Електронний суд" надійшли пояснення третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної державної адміністрації із висновком про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 100-105). 24 липня 2025 року постановлено ухвалу, якою прийнято відмову позивача від частини позовних вимог та закрито провадження в частині позовних вимог про зміну розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 24 липня 2025 року, зокрема, постановлено: відмовити відповідачу [PERSON] у прийнятті визнання позову в частині позбавлення батьківських прав; закрити підготовче провадження у справі; призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні; визначити резервну дату судового; з`ясування обставин у справі та дослідження доказів здійснювати в загальному порядку, передбаченому ЦПК України; клопотання представника позивача про виклик свідків - задовольнити та викликано в судове засідання свідків. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали обставини викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач не з`явився, хоча подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлений в порядку передбаченому ЦПК України. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є мамою позивача, та бабусею [PERSON] , зазначила, що наразі проживає з дочкою і допомагає з онучкою. Зазначила, що бачила відповідача останній раз коли він розійшовся з її дочкою у 2018 році, ще бачила двічі упродовж пів року, більше його не бачила. Зазначає, що [PERSON] з того часу не з`являвся і не цікавився дитиною, не допомагав дитині. Перешкод у спілкуванні з [PERSON] відповідачу ніхто не створював, однак він не з`являвся до дитини, ні в садочок, ні в школу батько дитини не з`являвся. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомив, що позивачка є його дружиною з 2022 року. За цей час [PERSON] жодного разу не поцікавився життям дочки, не приїздив, не телефонував, не цікавився ані її здоров`ям, ані навчанням, не бере участі у її вихованні. З 2022 року про батька [PERSON] взагалі нічого не було чути. Свідок повідомив, що [PERSON] подавала на аліменти, але виплат не було. Батько дитини навіть не знає, як дочка виглядає, адже він не з`являється у житті [PERSON] . [PERSON] свідка називає батьком і саме він був на всіх святах у якості батька. Допитана в судовому засіданні, як свідок позивач [PERSON] , повідомила, що з [PERSON] спільно проживали у них народилася дочка [PERSON] . З осені 2018 року вона відповідача взагалі не бачила. Розійшлися із відповідачем, як дочці було майже три місяці, в жовтні, коли дитині було 6 місяців приїздив побачитися з дитиною, після чого ця людина пропала взагалі. Навіть на перший день народження не привітав дочку, не приїздив і не подзвонив. У 2019 році вона подала на аліменти, рішенням ухвалено стягувати з відповідача аліменти, однак аліменти не сплачував, утворилася заборгованість. Наразі дитині 7 років, а батько бачив її востаннє, як їй було 6 місяців. В садочок відповідач до дитини не приходив, в школу [PERSON] в перший клас заводив її чоловік [PERSON] . Життям дитини займається виключно позивачка із своїм чоловіком, якого дочка називає татом. Жодних перешкод у спілкуванні з дочкою у відповідача не було, але він самоусунувся від її виховання та не проявляє жодного інтересу до її життя. Зазначила, що відповідач знав адресу місцяпроживання її з їхньою дитиною, також [PERSON] знає де проживають її батьки, однак жодної ініціативи щоб побачитись з дочкою не проявляв. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Цибулівською селищною радою Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 11). Позивач вказує, що батько [PERSON] не проживає з ними з жовтня 2018 року не бере участі у житті дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. [PERSON] проживає з матір`ю, яка її утримує, займається її вихованням. Позивач із своїм чоловіком [PERSON] допомагають [PERSON] з навчанням та отримувати додаткові знання. [PERSON] , 2012 року народження, навчається в спеціалізованій авіаційно-технологічній школі №203 Святошинського району міста Києва в 1-му класі. За інформацію освітнього закладу вихованням дитини займається мати, яка приділяє належну увагу розвитку дитини. Батько дитини [PERSON] навчанням дитини не цікавиться жодного контакту із вчителями не підтримує, що підтверджується характеристикою від 30.01.2025 №01-42/15 (а.с. 29). Відповідно до характеристики від 30.01.2025 малолітня [PERSON] відвідує гурток із хореографії «Ритмікс» на базі САТШ №203 Святошинського району міста Києва, дитина бере активну участь у різних святкових танцювальних заходах, мати відвідує усі танцювальні заходи дочки, та забирає із гуртка. Біологічний батько [PERSON] успіхами дитини не цікавиться, не відвідував святкові танцювальні заходи, не приводив і не забирав дитину з тренування (а.с. 30). Згідно з висновком органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації №107-4631 від 20.06.2025, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 103-105). Зі змісту висновку, зокрема, випливає, що [PERSON] обслуговується в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Шевченківського району міста Києва. Декларацію про вибір лікаря - педіатра укладала мати, громадянка [PERSON] . З висновку встановлено, що у телефонній розмові 09.06.2025 із спеціалістами Служби громадянин [PERSON] повідомив про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , яку бачив шість років тому, хоча йому відомо про місце проживання дитини. Жодного контакту з матір`ю дитини [PERSON] не підтримує, наразі має власну родину та не проживає за місцем своєї реєстрації. 07.11.2019 рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області, ухвалено про стягнення з відповідача аліменти в розмірі частини усіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 16-18). 21.01.2020 Тростянецьким районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відкрито виконавче провадження [NUMBER], щодо стягнення аліментів з відповідача (а.с. 19-20). 27.11.2024 виконавче провадження [NUMBER], було передано до Гайсинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 21-22). Відповідно до наданої Гайсинським відділом державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість по аліментах станом на 01.02.2025 складає 189871,70 грн (а.с. 23-26). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статтей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які докази свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки. Частинами 4 та 5 ст. 19 СК України встановлено, що під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Такий висновок наявний в матеріалах справи і у такому зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] . Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України), а тому позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Таким чином, на переконання суду, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] проживає з матір`ю, перебуває на її повному утриманні, а батько дитини довгий час не бачиться з нею, життям дитини не цікавиться, не піклується про її здоров`я, матеріально не утримує. Водночас будь-яких перешкод для спілкування з дитиною немає. Таким чином, встановлені обставини ухилення відповідача від виконання його батьківських обов`язків та досліджені докази в сукупності свідчать про його винну поведінку щодо невиконання батьківських обов`язків. Відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Зі змісту висновку органу опіки та піклування випливає, що малолітня [PERSON] , 2018 року народження, не знає свого біологічного батька, своїм батьком вона вважає чоловіка матері [PERSON] , який забезпечує дитину та займається її вихованням. З урахуванням віку дитини, з огляду на зазначені вище обставини, небажання біологічного батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, який востаннє бачив дочку, як їй виповнилось шість місяців, а також зважаючи на те, що малолітня [PERSON] вважає своїм батьком та називає татом чоловіка матері, з яким проживає з 2022 року, судом не викликалась до суду дитина для з`ясування її думки щодо спору, задля запобігання травмуючих факторів для малолітньої, що відповідає якнайкращим інтересам дитини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не виконує свій батьківський обов`язок по утриманню дитини, станом на 01.02.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 186343,70 грн. Позивачка та свідки у судовому засіданні зазначали про те, що однією із підстав позбавлення відповідача батьківських прав є його поведінка - не приходить до дочки з шестимісячного віку, не спілкується по телефону, не вітає її зі святами та днями народження, не цікавиться її життям. Суд акцентує увагу, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідач, погодився з тим, що він не спілкувався з дочкою шість років, усвідомлює, що у цьому є його вина, не висловлює бажання спілкуватися з дитиною та просить позбавити його батьківських прав відносно дочки, визнає позовні вимоги. Суд вважає, що зазначене вказує на те, що відповідач втратив інтерес до дитини і готовий розірвати з дитиною батьківські зв`язки. Наведене дає підстави для висновку, що відповідач остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, не бажає спілкуватися із дочкою та брати участь у її вихованні. Суд під час розгляду справи не встановив наявність обставин, які свідчать про участь батька (відповідача) в житті дочки, відповідач не присутній у житті дитини, як матеріально, так і духовно (немає жодного спілкування, спільних прогулянок та дозвілля, тощо). Крім того, слід зазначити, що позов про позбавлення батьківських прав подано до суду у березні 2025 року і як встановлено судом, станом на час розгляду справи ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків не змінилось. На підставі наведеного, враховуючи зібрані докази, суд дійшов висновку, про те, що [PERSON] свідомо тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про неї, матеріально не утримує, не проявляє інтересу до стану здоров`я та навчання, не цікавиться фізичним, моральним і духовним розвитком дочки, тому вважає, що в якнайкращих інтересах дитини буде позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] . На підставі наведеного та

Outcome: approved