Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 103291,55 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 15 березня 2019 року між [PERSON] та АТ «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», укладено кредитний договір № 0.018.78.0319.ФО_К, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 50000,00 грн.терміном користування до 15.03.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Як стверджується у позові, додатком № 1 до кредитного договору №0.018.78.0319.ФО_К від 15.03.2022 визначено графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором. Позивач зауважує, що відповідно до графіку погашення кредит надавався строком з 15.03.2019 року по 14.03.2022 року. Зі слів позивача, за цей період позичальник, крім тіла кредиту - 50000 грн. 00 коп. мав ще також сплатити, проценти за користування кредитом у сумі - 9654 грн. 27 коп. та комісії за обслуговування кредиту у сумі - 62820 грн. 00 коп. Всього сума платежів за кредитом протягом дії Договору мала скласти - 122474 грн. 27 коп. В позові звертається увага на те, що факт видачі АТ «ЮНЕКС БАНК» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором № 0.018.78.0319.ФО_К від 15.03.2019 підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника. Як наголошує позивач, банком в повному обсязі було виконано свої зобов`язання за кредитним договором № 0.018.78.0319.ФО_К від 15.03.2019, а саме надавши відповідачу кошти (цільове призначення - споживчі потреби) у розмірі визначеному цим договором. Акцентується, що, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору. Позивач вказує, що станом на 31.03.2021 р. згідно графіку погашення Відповідач не виконував свої зобов`язання по Договору в частині повернення тіла кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом. Кількість днів прострочення станом на 31.03.2021 р. складає 689 днів. Також, у позові зазначається, що банком були нараховані відповідачу штрафні санкції за кожен день прострочення платежу до 31 березня 2021 р. включно в розмірі - 4 888 грн. 55 коп. 28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1 до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було - Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується Протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021. 31.03.2021 між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Станом на 31.03.2021 р. відповідно до Реєстру прав вимог сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0.018.78.0319.ФО_К від 15.03.2019 р. перед новим кредитором - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає - 103291 грн. 55 коп., з яких: 18 525 грн. 05 коп. - заборгованість по тілу кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 28 915 грн. 56 коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 193 грн. 64 коп. - проценти кредитом прострочені на день подання позовної заяви; 10242 грн. 24 коп. - прострочені проценти кредитом; 1745 грн. 00 коп. - комісія за обслуговування кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 38781 грн. 51 коп. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 4888 грн. 55 коп. - штрафи, пені. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив проводит розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, в судове засідання не з`явився. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності із ч. 8 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 15.03.2019 між АТ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0.018.78.0319.ФО_К. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 50000,00 грн, терміном користування до 15.03.2022 (день остаточного повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору. Цільове призначення (мета) кредиту споживчі потреби. Строк користування кредитом обчислюється від моменту перерахування кредитних коштів відповідно до п. 2.2 цього договору (п. 1.2, 1.3 Кредитного договору). Згідно з п. 1.4 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує: 1.4.1 проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 0,01% річних. 1.4.2 комісію за надання кредиту - одноразово, не пізніше дня отримання, в розмірі 0.00%(нуль процентів)від суми кредиту, зазначеної п п.1.1 цього договору. 1.4.3 комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 3.49% (три цілих і сорок дев`ять сотих процентів) від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтет них платежів. Надання кредиту здійснюється, протягом 1 (одного) робочого дня від дати укладання цього договору, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] в банку, код банку 322539, за умови сплати позичальником комісії (у разі наявності) встановлених п.1.4.2 цього договору. При цьому видача кредитних коштів з поточного рахунку позичальника, який є самозайнятою особою/фізичною особою-підприємцем, здійснюється не раніше дня отримання від Державної фіскальної служби файлу-відповіді щодо взяття на облік вказаного рахунку в органі державної фіскальної служби(п. 2.2 Договору). Для погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів позичальником щомісяця до 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору, здійснюється внесення коштів в сумі 3406,00 (три тисячі чотириста шість гривень 00 копійок) на поточний рахунок, вказаний в п. 2.4 цього договору. Якщо 10 число припадає на неробочий день, погашення платежу здійснюється позичальником останній робочий день перед таким не робочим днем. Погашення останнього платежу здійснюється не пізніше останнього дня строку кредиту, визначеного в п. 1.1 цього договору. Розмір останнього платежу може відрізнятися від платежу, зазначеного в цьому пункті, і дорівнюватиме сумі фактичної заборгованості за кредитом, комісії за обслуговування та процентами, що залишилися після сплати позичальником всіх попередніх платежів за цим договором. Остаточний розрахунок здійснюється банком вт останній місяць користування кредитом. Для уточнення останнього платежу позичальник повинен звернутися до банку в останній місяць користування кредитом (п.2.3 Договору). Погашення заборгованості за кредитом, комісії за обслуговування кредиту та процентами, а також інших платежів, передбачений їх умовами цього договору, здійснюється за рахунок регулярного платежу, розмір та порядок внесення якого визначено в п. 2.3 договору. При цьому платіж який був внесений на поточний рахунок [NUMBER] позичальника, та суми інших платежів (за наявності)зараховуються на відповідні рахунки банку з обліку заборгованості позичальника в повному обсязі, на рахунок № [NUMBER] позичальника та суми інших платежів( за наявності) зараховується на відповідні рахунки банку з обліку заборгованості позичальника в повному обсязі, рахунок № [NUMBER] в АТ «ЮНЕКС БАНК», код банку 322539 (п.2.4 Договору). В матеріалах справи міститься копія виписки за особовим рахунком відповідача за період з 15.03.2019 по 31.03.2021, що підтверджує факт видачі АТ «ЮНЕКС БАНК» коштів на виконання умов кредитного договору №0.018.78.0319.ФО_К від 15.03.2019 та користування такими кредитними коштами відповідачем. У п. 2.7 Кредитного договору сторони погодили, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до підписання цього договору він був ознайомлени в письмовій формі з інформацією про умови кредитування, реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, відповідно до законодавства України та Додатку 1 до цього договору. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що Додатком № 1 до Кредитного договору, який є невід`ємною його частиною, сторони погодили Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором №№0.018.78.0319.ФО_К від 15.03.2019. Відповідно до Додатку № 1 Графіку погашення кредит надавався на період з 15.03.2019 року по 14.03.2022 року, сума платежів за кредитомсклала 122474 грн. 27 коп. 31.03.2021 між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021 Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» щодо Відповідача підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021. Таким чином, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до Боржника - [PERSON] . Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення (див. постанову Верховного Суду від 27.02.2024 у справі № 916/2239/22). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Звертаючись із позовом до суду, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» посилаєтьсся на те, що воно набуло права вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом вимог ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» вказує на те, що позичальник не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20). Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Разом з тим, суд звертає увагу на правові висновки, наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), а саме: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Таким чином, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами». Відповідна правова позиція Верховного Суду є сталою. Так, наприклад, у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21, також зазначено, що: «Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу. Виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Виписки по особовому рахунку (картковому рахунку) можуть бути належним доказом заборгованості щодо тіла кредиту за кредитним договором, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору». На підтвердження своїх вимог щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту та прострочених відсотків ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» надало належні, достатні та допустимі докази, зокрема, кредитний договір, оформлений та підписаний його сторонами в установленому законом порядку, первинні бухгалтерські документи про зарахування на рахунок позичальника визначених договором кредитних коштів (виписка по особовому рахунку), договір відступлення прав вимоги (факторингу) за спірним кредитним договором новому кредитору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС». Як вбачається з матеріалів справи, за кредитним договором №№ 31/03-2021 від 31.03.2021, заборгованість відповідача складається з 103291 грн. 55 коп., з яких: 18525 грн. 05 коп. - заборгованість по тілу кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 28915 грн. 56 коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 193 грн. 64 коп. - проценти кредитом прострочені на день подання позовної заяви; 10242 грн. 24 коп. - прострочені проценти кредитом; 1745 грн. 00 коп. - комісія за обслуговування кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 38781 грн. 51 коп. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 4888 грн. 55 коп. - штрафи, пені. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Матеріалами справи підтверджено вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості по тілу кредиту та прострочених відсотків за кредитом. Водночас, суд зазначає, що відповідач доводів позивача про таку заборгованість не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів сплати заборгованості за кредитним договором до суду не подав, як і доказів неотримання кредитних коштів. Разом з тим, щодо вимог позову про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне. Згідно реєстру прав вимог станом на 31.03.2021 банком включено заборгованість за комісією, а саме: 1745 грн. 00 коп. - комісія за обслуговування кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 38781 грн. 51 коп. - прострочена комісія за обслуговування кредиту. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що: 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду № 727/5461/23 (провадження №61-17096св23) від 10 січня 2024року. Кредитний договір №0.018.78.0319.ФО_К від 15.03.2019 передбачає сплату комісії за обслуговування кредиту, щомісячно, у розмірі 3,49%. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову в частині стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. Крім того, щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за штрафами і пенями, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з позовом, окрім інших вимог просив стягнути з відповідача заборгованість за штрафами та пенею у розмірі 4888 грн. 55 коп. За змістом п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України.) Оскільки позивачем не надано суду розрахунку заборгованості за пенею і штрафами, порядку та механізму нарахування цих штрафних санкцій, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею і штрафами в сумі 4888 грн. 55 коп. у зв`язку з необґрунтованістю заявлених позовних вимог. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним інструкцією № 2030 від 10.03.2025. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1357,32 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків. Позивач просив стягнути із відповідача витратипрофесійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 03 лютого 2025 року, акт наданн послуг від 10 березня 2025 року, ордер на надання правничої допомоги серії АІ № 1843104 від 10 березня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9168/10, платіжну інструкцію кредитного перекаху коштів № 2031 від 10.03.2025 року. Враховуючи співмірність наданих адвокатом Кумко О.Д. послуг зі складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг, беручи до уваги те, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3361,92 грн, що являється пропорційним до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: partial