Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Представник позивача\~АТ «Акцент-Банк» - Шкапенко О.В., звернувся до суду через систему «Електроний суд» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 14.09.2024 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № ABH0CT1551016726301887897, останньому надано кредит в розмірі 20 000, 00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 13.09.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 85,00% щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, а тому у нього станом на 24.04.2025 року виникла заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» в сумі 28\~271, 32 грн., яка складається з: 21\~449, 01 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 6\~568, 37 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 253, 94 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 28\~271, 32 грн., та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача АТ «Акцент-Банк» - Шкапенко О.В., не з`явився, у вищевказаному позові просить про проведення розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 6). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від нього на адресу суду не надходили. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачам засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. На адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштових відправлення з відміткою працівника пошти «повертається за закінченням терміну зберігання». Таким чином, судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача [PERSON] , про розгляд справи. Суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити їх правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне розглянути справу за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Статтею 280 ЦПК України\~закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.09.2024 року між позивачем Акціонерного товариства «Акцент-Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № ABH0CT155101726301887897, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку. Відповідач [PERSON] , підписав кваліфікованим електронним підписом анкету-заявку, паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка»,, заяву про надання послуги «Швидка гтівка» та заявку про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та отримав кредит в розмірі 22 000,00 грн на визначених вище умовах і з встановленим графіком погашення кредитної заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості за Договором, станом на 24.04.2025 року заборгованість відповідача за Договором складала суму в розмірі 28\~271, 32 грн., яка складається з: 21\~449, 01 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 6\~568, 37 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 253, 94 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами: Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (а.с 11), Заявою про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с 12-14), Паспортом споживчого кредиту «Швидка готівка» (а.с 15), Заявою про надання послуги «Швидка готівка» від 14.09.2024 року (а.с 16-17), таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с 17зв), Протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с 19), розрахунком заборгованості за Договором (а.с 19 зв), меморіальним ордером від 14.09.2024 року (а.с 20), випискою по кредиту (а.с 20зв), паспортом [PERSON] (а.с 22-23). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, відповідач [PERSON] , взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 24.04.2025 року виникла заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» в сумі 28\~271, 32 грн., яка складається з: 21\~449, 01 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 6\~568, 37 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 253, 94 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Будь-яких доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Відповідно до ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1\~ст. 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Надаючи оцінку сумі заборгованості, що наведена позивачем, ураховуючи відсутність заперечень відповідача щодо розміру заборгованості, суд доходить до висновку, що позовні вимоги АТ щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту та процентами є обґрунтованими. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними Договором, сторона відповідача суду не надав. Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач не надав а тому позовні вимоги в частині стягнення з\~ [PERSON] ,\~заборгованості за тілом кредиту і заборгованості за процентами необхідно задовольнити. В частині вимог позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 253, 94 грн, то суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша,друга статті 551 ЦК України). Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу, включаючи дату постановлення оскаржуваного судового рішення. За змістом частини 2 статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі №362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів. Посилання позивача на те, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України №3498-1Х «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»(набрав чинності 24.12.2023 року + 30днів =23.01.2024року) вимога пункту 6 Розділу 1V «Прикінцеві та перехідні положення» закону України\~«Про споживче кредитування» не поширюється та нарахування пені не забороняється, є безпідставним та надуманим, оскільки із\~системного аналізу приписів пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» і пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який застосовує суд, відхиляючи відповідні позовні вимоги, вбачається, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, - прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Крім того,\~норма ЦК превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Отже, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» 253, 94 грн пені. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн). Позовна заява з доданими до неї матеріалами представником позивача подана через підсистему «Електронний суд» і при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, то з урахуванням вимог\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в пропорційному до задоволених вимог розмірі 2\~400, 64 гривень (28017, 38*2422,40/28271, 32= 2\~400, 64). На підставі викладеного та

Outcome: approved