Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до відповідача\~ [PERSON] \~про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 13.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] укладений договір № 7986184 шляхом заповнення позичальником на сайті заяви про надання кредиту, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої кредитодавцем було перераховано грошові кошти в сумі 10 500,00 грн. На виконання умов договору ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало належним чином, проте [PERSON] своїх зобов`язань належним чином не виконав, порушивши умови договору. Станом на 13.06.2025 виникла заборгованість в розмірі 34074,76 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)\~10497,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~18327,76 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами\~5250,00 грн. 27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 27.01/25-Ф, за яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 7986184. Всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконував взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячного погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим станом на день формування позовної заяви утворилась заборгованість, яку просять стягнути на свою користь , а також понесені судові витрати у справі. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~ст. 280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] укладений договір № 7986184 шляхом заповнення позичальником на сайті заяви про надання кредиту, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором С8646 (а.с. 17-25). Факт перерахування ТОВ «Авентус Україна» 13.06.2024 коштів в розмірі 10500 грн. по договору №7986184 на банківську картку, підтверджується копією листа ТОВ «Авентус Україна» від 12.03.2025 . 27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 27.01/25-Ф, за яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 7986184 (а.с.7-16). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» станом на момент відступлення прав, заборгованість [PERSON] складає 34074,76 грн. (а.с.31-35). У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором,\~утворилась заборгованість, яка згідно копії картки обліку договору (розрахунок заборгованості) ТОВ «Авентус Україна» та розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 13.06.2025 складає 34074,76 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)\~10497,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~18327,76 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами\~5250,00 грн. (а.с. 31-36). Відповідно до договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс»,\~до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 7986184 від 13.06.2024. Згідно копії Акту прийому-передачі реєстру боржників для друку до договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025, фактор ТОВ «Факторинг Партнерс» з однієї сторони та клієнт ТОВ «Авентус Україна» уклали даний акт про те, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 27.01.2025. З копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 049144000 від 27.01.2025 вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» отримало від ТОВ «Факторинг Партнерс» 1829738,94 грн., як оплату за договором факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025 Як вбачається з реєстру боржників за договором, укладеним між позичальником та ТОВ «Авентус Україна» до договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 7986184 від 13.06.2024 у сумі 34074,76 грн., з яких: 10497,00 грн.\~залишок заборгованості по основному боргу; 18327,76 грн.\~залишок заборгованості по процентам; 5250,00 грн.\~залишок заборгованості по штрафам. За правилами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію»пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеном уст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Згідно ч. 1\~ст.1054ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1\~ст. 1048 цього ж Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідност. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно дост. 610 ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зст. 1079 ЦК України,сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1ст. 1077 ЦК України). Частиною 1\~ст.1078ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається зіст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України,заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що був укладений кредитний договір у належній формі та погоджені всі його істотні умови, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по договору в сумі 34074,76 грн. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2ст. 137 ЦПК Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Отже, на підставі ст.ст.\~137,\~141 ЦПК України, вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн., суд вважає законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому вони підлягають до задоволення у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі.

Outcome: approved