Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, стягнутих на утримання неповнолітньої дитини. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2012 року з нього стягнуто на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі частини його заробітку, в особі його матері [PERSON] .. За весь час стягнення аліментів на утримання сина він належно сплачував аліменти, наразі навіть мається переплата в сумі 27466,20 грн. 11 листопада 2019 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дружина [PERSON] не працює, оскільки доглядає доньку [PERSON] , яка є інвалідом з дитинства, остання обмежена в життєдіяльності по самообслуговуванню, орієнтації, спілкуванню та потребує слухопротезування. Його сім`я знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Крім того, дочка [PERSON] потребує додаткових матеріальних витрат у зв`язку з хворобою та інвалідністю. У зв`язку з народженням другої дитини він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище двох дітей, а відповідно сплата аліментів у встановленому розмірі є неможливою. \~ \~ \~ \~У зв`язку з вищевикладеним, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються відповідно до рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2012 року на користь сина [PERSON] , [INFO] , в особі його матері [PERSON] , [INFO] , з частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнає, вважає, що позивач належних та допустимих доказів того, що в нього погіршився матеріальний стан та він не взмозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не надав, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, їх син [PERSON] , [INFO] з 01.09.2025 року буде учнем першого класу Технікуму інформаційних технологій Об`єднання після початкових шкіл імені Іоанна Павла ІІ у м. Чарне в Польщі, тобто буде навчатися в іншій країні, питання щодо зменшення розміру аліментів не буде відповідати інтересам дитини. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2012 року стягнуто із [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу), щомісячно, на користь сина [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, в особі його матері [PERSON] , починаючи з 22 жовтня 2012 року/а.с.8/. \~ \~ \~ \~11 листопада 2019 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб/а.с.9/. \~ \~ \~ \~Від шлюбу у позивача народилась донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.10/. \~ \~ \~ \~Згідно виписки комунального підприємства «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» Дніпропетровської обласної ради №11/25 від 05.02.2025 року [PERSON] , [INFO] має діагноз Н90.3 Нейросенсорна втрата слуху, двобічна, рекомендовано ЛКК за місцем проживання з метою оформлення соц.держ.допомоги згідно Наказу МОЗ України від 08.11.2001 року № 454/471/516 Р.ІХ п.3 Н90.3 пп 3.1 терміном до 18 років/а.с.19/. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки УСВП Кам`янської РДА від 05.06.2025 року, виданої на ім`я [PERSON] з 01.02.2025 року до 31.05.2025 року призначено соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю у розмірі 2361 грн. /а.с.24/. \~ \~ \~ \~Згідно копії посвідчення [NUMBER] від 02.04.2025 року [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю з дитинства, законний представник [PERSON] , [INFO] /а.с.31/. \~ \~ \~ \~З копії розрахунку, наданого Жовтоводсько-П`ятихатським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області від 04.06.2025 року вбачається, що [PERSON] має переплату по аліментам станом на 01.06.20205 року у ромірі 27466,20 грн./а.с.25/. \~ \~ \~ \~Згідно платіжної інструкції від 25.03.2025 року позивачем [PERSON] перераховано кошти у розмірі 34128 грн. за слуховий апарат/а.с.27/. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~\~ Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними\~\~\~установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або, у відповідних випадках, законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8\~\~Закону\~України «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141\~СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст.\~181\~СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. У пункті 23 постанови №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, аналіз вищезазначених норм свідчить, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо змінилось матеріальне становище або сімейний стан платника або одержувача аліментів. Таким чином зміна сімейного стану є окремою підставою для зміни розміру аліментів. При цьому суд, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, має враховувати й інші обставини, передбачені статтею 182 СК України, насамперед з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Із зазначених норм закону також випливає те, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Відповідно до статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] , як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилався на зміну його сімейного стану та народження другої дитини [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом з дитинства. Разом з цим, позивачем суду не було надано доказів, що його матеріальний стан погіршився у зв`язку із зміною сімейного стану та народження дитини. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23, «зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народилась в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів». Крім того, Верховний Суд наголошував на тому, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують розмір доходів позивача станом на час ухваленні рішення суду про стягнення аліментів та на дату звернення до суду з даним позовом. Таким чином, беручи до уваги те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б достовірно та в достатній мірі підтверджували конкретні обставини, що ті зміни сімейного та матеріального стану позивача, на які посилається позивач, призвели до такого погіршення матеріального стану, який би унеможливлював сплату ним аліментів на утримання дитини саме у такому розмірі, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача не є законними та обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed