Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що з 20 вересня 2019 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київський області, актовий запис № 303. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, а подружні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає, можливість збереження сім`ї відсутня. Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позову та пояснив, що дружина та діти для нього є сенсом життя і він прагне зберегти сім`ю. Пояснив, що складнощі у сімейних відносинах дійсно були, однак це через те, що дружина з малолітніми дітьми наразі проживає за кордоном, тому він не може бути постійно поруч з родиною. Просив надати строк для примирення, оскільки вважав можливим збереження шлюбу. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 9 червня 2025 року частково задоволено клопотання відповідача та надано сторонам строк для примирення 1 місяць, провадження зупинено до 9 липня 2025 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 1 серпня 2025 року поновлено провадження у справі, оскільки примирення сторін не відбулось. В судовому засіданні позивачка та її представники підтримали позов, просили його задовольнити у повному обсязі. [PERSON] зазначила, що сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось з 2023 року, наразі шлюбні відносини припинені, а шлюб перетворився на формальність. Позивачка пояснила, що з березня 2023 року проживає з доньками переважно за кордоном та самостійно їх утримує. Крім того додала, що під час наданого строку для примирення відносини з чоловіком не покращились і ним не вчинялись будь-які дії для примирення. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 20 вересня 2019 року укладено шлюб, зареєстрований Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київський області, актовий запис № 303 (а.с. 18,19). Від шлюбу мають двох малолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] від 30 вересня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 6 квітня 2023 року (а.с. 20, 21-26). Згідно з поясненнями сторін, станом на час розгляду справи, спір щодо поділу майна відсутній. Також встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. З метою збереження сім`ї судом надавався строк на примирення сторін, однак після закінчення такого сторони не примирились і позиція позивачки щодо бажання розірвати шлюб не змінилась. Крім того, відповідач не скористався своїм правом надати пояснення щодо вжиття заходів для примирення. Судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до статей 21 та 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 та 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Частиною 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд,вислухавши пояснення учасників, приймає до уваги усі доводи сторін, фактичні взаємовідносини та обставини спільного життя, та вважає, що збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача. Враховуючи положення статті 112 СК України, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі статей 21, 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved