Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2012 до 05.03.2024. Під час шлюбу позивач разом з відповідачем набули у власність за договором купівлі-продажу житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS] . Указана нерухомість зареєстрована на праві спільної часткової власності за [PERSON] (1/2 частка) та відповідачкою (1/2 частка). У позові вказано, шо після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна, зокрема, указаного житлового будинку з прибудовами та земельної ділянки, на якій розташований будинок. З огляду на викладене, позивач просить: здійснити поділ спільного майна: житлового будинку з прибудовами та земельної ділянки, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності; визнати за позивачем право приватної власності на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 130,4 кв.м, житловою - 80,0 кв.м, прибудова, ганок, гараж, літня кухня, погріб, убиральня, огорожа, ворота, хвіртка; визнати за позивачем право власності на 1/4 земельної ділянки площею 0,0947 га, кадастровий номер 7122510100:05:013:0024 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Ухвалою суду від 12.02.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження. Відповідачка звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просить: визнати об`єктом права спільної сумісної власності сторін автмобіль RENAULT KANGOO, 2007 р.в., об`єм двигуна 1461 кв.см; припинити право [PERSON] на автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2007 р.в., об`єм двигуна 1461 кв.см; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобілів марки: TOYOTA AVENSIS, 2011 р.в, об`єм двигуна 1798 кв.см, дата реєстрації 03.06.2021; OPEL ASTRA, 2005 р.в., об`єм двигуна 1686 кв.см, дата реєстрації 16.09.2021; RENAULT KANGOO, 2011 р.в., об`єм двигуна 1461 кв.см, дата реєстрації 11.08.2015; та RENAULT KANGOO, 2007 р.в., об`єм двигуна 1461 кв.см, дата реєстрації 14.04.2015, у розмірі 368 578,00 грн. Зустрічний позов мотивований тим, що за час проживання у шлюбі, крім 1/2 частини спірного будинку та земельної ділянки, було придбано чотири транспортні засоби: TOYOTA AVENSIS, 2011 р.в, об`єм двигуна 1798 кв.см, дата реєстрації 03.06.2021; OPEL ASTRA, 2005 р.в., об`єм двигуна 1686 кв.см, дата реєстрації 16.09.2021; RENAULT KANGOO, 2011 р.в., об`єм двигуна 1461 кв.см, дата реєстрації 11.08.2015; та RENAULT KANGOO, 2007 р.в., об`єм двигуна 1461 кв.см, дата реєстрації 14.04.2015. У зустрічному позові вказано, що автомобіль RENAULT KANGOO, 2007 р.в., перебуває у користуванні [PERSON] , а всі інші автомобілі відчужені первісним позивачем у період, коли сторони вже не проживали разом і [PERSON] на надавала своєї згоди чоловіку на їх відчуження. Ухвалою суду від 06.05.2024 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. На зустрічну позовну заяву позивач в особі свого представника адвоката Біланенка В.М. подав відзив, згідно з яким зустрічний позов не визнає та просить у його задоволенні відмовити. Відзив мотивований тим, що вказані у зустрічній позовній заяві транспортні засоби дійсно перебували у власності позивача. Однак, автомобіль RENAULT KANGOO 2007 р.в. був придбаний для батьків позивача за їхні кошти. Цей автомобіль перебував і перебуває на цей час у користуванні батька первісного позивача [PERSON] . Автомобіль RENAULT KANGOO 2011 р.в. був придбаний у 2015 році і перебував у спільному користуванні сторін. Після того як у 2017 році позивач поїхав за кордон на заробітки, то цим автомобілем користувалася відповідачка, вона ж наполягла на продажі цього автомобіля та купівлі іншого. За взаємною згодою сторін автомобіль був проданий [PERSON] , однак автомобіль був переданий покупцеві за генеральною довіреністю. У грудні 2023 [PERSON] перереєстрував цей автомобіль на себе або іншу особу. У відзиві вказано, що кошти, отримані від продажу автомобіля RENAULT KANGOO 2011 р.в. були вкладені у купівлю автомобіля TOYOTA AVENSIS для відповідачки, яка ним і користувалася. Первісний позивач стверджує, що цей автомобіль TOYOTA AVENSIS і на цей час він перебуває у користуванні первісної відповідачеи, незважаючи на те, що 25.12.2023 він був перереєстрований на іншу особу. Первісний позивач стверджує, що автомобіль OPEL ASTRA 2005 р.в., був придбаний ним за власні кошти за кордоном у той період часу, коли сторони вже спільно не проживали та не вели спільного господарства з 2017 року. На облік автомобіль поставлений в Україні. На цей час автомобіль знаходиться за кордоном у технічно несправному стані і перереєстрований на іншу особу. Щодо автомобіля TOYOTA AVENSIS первісний позивач стверджує, що за взаємною згодою з відповідачкою він 10.04.2022 позичив у [PERSON] кошти у розмірі 8000,00 євро для ремонту придбаного сторонами житлового будинку по [ADDRESS] . З метою забезпечення повернення позики у договір було включено умову про те, що у разі неповернення позичених грошей позичальник [PERSON] зобов`язується передати у рахунок боргу автомобіль TOYOTA AVENSIS. Отримані кошти за договором позики позивач передав дружині для ремонту будинку. У подальшому між сторонами виник спір щодо майна та аліментів на дитину. Позивач, розуміючи, що у зв`язку з розлученням, сплатою аліментів та витратами на судові засідання він може не віддати борг [PERSON] , вирішив перереєструвати автомобіль TOYOTA AVENSIS на [PERSON] , так як це передбачено договором позики. Позивач стверджує, що автомобіль TOYOTA AVENSIS, не дивлячись на те, що перереєстрований на [PERSON] , перебуває у користуванні відповідачки. Ухвалою суду від 17.05.2024 витребувано у приватного нотаріуса Грищенко С.Г. копії нотаріальних справ по договорам від 19.01.2022 купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Витребувано у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях інформацію щодо спірних автомобілів. Ухвалою суду від 11.07.2024 витребувано у приватного нотаріуса Грищенко С.Г. копію генеральної довіреності за 2021 рік на ім`я [PERSON] щодо придбання ним автомобіля RENAULT KANGOO, 2011 р.в., об`єм двигуна 1461 кв.см, дата реєстрації 11.08.2015, реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою попереднього складу суду від 16.08.2024 клопотання представника позивача за первісним позовом - [PERSON] що до поновлення строку на подання доказів та долучення їх до матеріалів справи - задоволено. У задоволенні його ж клопотання про зупинення розгляду справи у зв`язку з розглядом іншої справи - № 699/1237/24, провадження № 2/699/488/24 за позовом [PERSON] про витребування з чужого незаконного володіння - відмовлено. Іншою ухвалою попереднього складу суду від 16.08.2024 задоволено клопотання первісного позивача про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою попереднього складу суду від 23.09.2024 задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом [PERSON] щодо поновлення строку на подання доказів та долучення їх до матеріалів справи. Суд ухвалив повернутись до підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Літвінової Г.М. від 26.12.2024 прийнято справу до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.03.2025 призначено справу до судового розгляду. Учасники справи у судовому засіданні свої позиції підтримали. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Від допиту свідка [PERSON] представник первісного позивача [PERSON] відмовився. На стадії з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, після дослідження письмових доказів представник первісного позивача біла ненко В.М. подав 28.07.2025 до суду клопотання «про приєднання до справи перекладу письмового доказу». Копія цього клопотання представник іншим учасникам не направив. У судовому засіданні пояснив, що наданий документ не є доказом, а лише додатком раніше поданого іноземною мовою доказу. Суд відмовив у задоволенні клопотання, оскільки такі документи могли бути подані лише до закриття підготовчого провадження, з обов`язковим направленням копії клопотання та долученого до нього документа всім іншим учасникам справи. Дослідивши наявні матеріали справи, урахувавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд встановив такі обставини. Між сторонами 24.10.2012 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 1, т.1). Цей шлюб було розірвано рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.03.2024 (а.с. 13). Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 19.01.2022 приватним нотаріусом Грищенко С.Г. під час шлюбу на ім`я відповідачки та [PERSON] у спільну часткову власність по 1/2 частці кожній було придбано житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 192, т.1). Ринкова вартість будинку з надвірними спорудами становить 840 787,90 грн. Відповідно до п.1.1 договору будинок з надвірними спорудами розташований на земельній ділянці приватної власності площею 0,0947 га, цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7122510100:05:013:0024, яка відчужується одночасно з укладенням цього договору. Згідно з пунктом 3.2 цього договору [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі і 1/2 частка житлового будинку, що купується за цим договором, набувається нею у спільну сумісну власність подружжя. Згода на купівлю 1/2 частки вказаного житлового будинку надана особисто чоловіком покупця [PERSON] . Право власності на будинок на підставі указаного договору купівлі-продажу 19.01.2022 було зареєстровано за [PERSON] та за [PERSON] на 1/2 частину за кожною з них у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 2401424771225, що підтверджується Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 236-237, т.1). 19.01.2022 [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Грищенко С.Г., набули права власності на земельну ділянку площею 0,0947 га, кадастровий номер 7122510100:05:013:0024 по [ADDRESS] (а.с.149, т.1). Ринкова вартість земельної ділянки 112 086,92 грн. Згідно з Інформаційною довідкою № 368234565 від 03.03.2024 у Державному реєстрі речових прав на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.01.2022, посвідченого приватним нотаіусом Грищенко С.Г., 19.01.2022 зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частину за кожною з них право власності на земельну ділянку пощею 0,0947 га, кадастровий номер 7122510100:05:013:0024 (а.с.26, т. 1). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] з 11.08.2015 є власником транспортного засобу RENAULT KANGOO, 2011 р.в., д.н.з [NUMBER] (а.с. 57, т.1). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] з 16.09.2021 є власником транспортного засобу OPEL ASTRA, 2005 р.в, р.н. [NUMBER] (а.с.30, т.1). Згідно із Звітом про оцінку транспортного засобу, складеного ФОП СОД [PERSON] ринкова вартість транспортного засобу RENAULT KANGOO, 2011 р.в., н.з. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 11.08.2015, станом на дату оцінки (22.03.2024) становить 160 083,00 грн (а.с.56, т.1). Згідно із Звітом про оцінку транспортного засобу, складеного ФОП СОД [PERSON] ринкова вартість транспортного засобу OPEL ASTRA, 2005 р.в, р.н. [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 16.09.2021, станом на дату оцінки (22.03.2024) становить 131 565,00 грн (а.с.59, т.1). Згідно із Звітом про оцінку транспортного засобу, складеного ФОП СОД [PERSON] ринкова вартість транспортного засобу RENAULT KANGOO, 2007 р.в., н.з. [NUMBER] , станом на дату оцінки (22.03.2024) становить 94 198,00 грн (а.с. 64, т.1). Згідно із Звітом про оцінку транспортного засобу, складеного ФОП СОД [PERSON] ринкова вартість транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, 2011 р.в, об`єм двигуна 1798 см2, дата реєстрації 03.06.2021станом на дату оцінки (22.03.2024) становить 347 310,00 грн. Довідкою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях від 08.03.2024 підтверджується, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 07.03.2024 за [PERSON] , ІПН [NUMBER] , протягом останніх десяти років зареєстровано (перереєстровано) транспортні засоби: автомобіль TOYOTA AVENSIS, 2011 р.в, об`єм двигуна 1798 см2, дата реєстрації 03.06.2021, перереєстрований на іншу особу 25.12.2023; автомобіль OPEL ASTRA, 2005 р.в., об`єм двигуна 1686 см2, дата реєстрації 16.09.2021, перереєстрований на іншу особу 16.01.2024; автомобіль RENAULT KANGOO, 2011 р.в., об`єм двигуна 1461 см2, дата реєстрації 11.08.2015, перереєстрований на іншу особу 30.12.2023; автомобіль RENAULT KANGOO, 2007 р.в., об`єм двигуна 1461 см2, дата реєстрації 14.04.2015. Відповідно до листа від 29.05.2024 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях, 03.06.2021 в ТЦС 7144 за договором купівлі-продажу №8003/21/002286 від 28.05.2021, який було укладено із суб`єктом господарювання, що здійснює торгівлю мототранспортними засобами, ПП "Галич Сервіс Груп", на [PERSON] було зареєстровано автомобіль TOYOTA AVENSIS, сірого кольору, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . 25.12.2023 в ТСЦ 3245 було перереєстровано цей автомобіль TOYOTA AVENSIS на [PERSON] з укладанням договору купівлі-продажу через електронні сервіси та зовнішні ресурси; 16.09.2021 в ТСЦ 7144 на [PERSON] , ІПН [NUMBER] , було зареєстровано автомобіль, привезений із-за кордону по ВМД №902040/2021/402036 від 15.09.2021, виданій Черкаською митницею ДФС: OPEL ASTRA, 2005 р.в., д.н.з. [NUMBER] ; 16.05.2024 в ТСЦ 3245 було перереєстровано автомобіль OPEL ASTRA, 2005 р.в., з укладанням договору купівлі-продажу на користь [PERSON] ; 11.08.2015 в ТСЦ 7104 відповідно до ВМД № 101060000/2015/010423 від 20.07.2015, вид. Житомирська митния ДФС, було зареєстровано автомобіль RENAULT KANGOO, д.н.з. [NUMBER] на [PERSON] , ІПН [NUMBER] ; 30.12.2023 в ТСЦ 7144 на [PERSON] за договором купівлі-продажу № 4439, який було укладено через із суб`єктом господарювання, що здійснює торгівлю мототранспортними засобами, ТОВ "Автомобільна торгівельна мережа", було зареєстровано RENAULT KANGOO, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . 25.05.2021 [PERSON] видав [PERSON] довіреність на користування, розпорядження автомобілем RENAULT KANGOO, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Грищенко С.Г. 29.12.2023 [PERSON] уклав з ТОВ "Автомобільна торгівельна біржа" договір комісії 4439 щодо продажу [PERSON] транспортного зсобу RENAULT KANGOO, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , за 20 200,00 грн 30.12.2023 [PERSON] уклала із ТОВ "Автомобільна торгівельна біржа" договір купівлі-продажу транспортного засобу 4439, згідно з яким купила транспортний засіб RENAULT KANGOO, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] за 20 200,00 грн (а.с.143, т.1). Представник позивача адвокат Біланенко В.М. надав суду копію геолокації перебування [PERSON] станом на 10.04.2022 у м. Регенсбурзі (Німеччина) та копію закордонного паспорта [PERSON] на дату 10.04.2022 з відміткою про в`їзд в Євросоюз 24.03.2022 та виїзд 05.06.2022 (а.с. 28, т.2). З наданої позивачем копії договору позики вбачається, що 10.04.2022 між [PERSON] як позикодавцем, та [PERSON] як позичальником, було укладено простий письмовий договір позики, згідно з яким позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у розмірі 250 000,00 грн, що еквівалентно 8 000 євро, які позичальник зобов`язався повернути до 10.04.2024. Згідно з п. 7 договору позики сторони домовилися про те, що у разі неспроможності позичальника повернути позику у встановлений у договорі строк, позичальник зобов`язується перереєструвати і передати в рахунок боргу позикодавцеві автомобіль ТОYОТА AVENSIS, 2011 року випуску, реєстрацiйний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] l l 6, який належить позичальнику на праві власності. Відповідно до п.8 грошові кошти, які є предметом цього договору не є спільною сумісною власністю подружжя та є особистою приватною власністю позикодавця. Зазначено у п. 9 договору, що він вчиняється за згодою дружини позичальника [PERSON] . Договір укладено у простій письмовій формі та підписано позивачем [PERSON] і [PERSON] . Підпис відповідача [PERSON] на цьому договорі відсутній. Згідно з копією розписки від 10.04.2022, складеною у м. Регенсбург (Німеччина) за підписом [PERSON] останній отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 250 000,00 грн відповідно до договору позики від 10.04.2022 у день підписання договору та складання розписки. Первісний позивач надав суду нібито довідку про свою роботу в компанії UAB DUTE KLAIPEDA від 27.09.2021. За пояснення представника [PERSON] ця довідка мала б підтвердити, що позивач [PERSON] працював за кордоном та мав стабільний дохід, за рахунок якого купував транспортні засоби. Суд визнав цю довідку недопустимим доказом, оскільки вона складена іноземною мовою. Зміст цієї довідки встановити не надалося можливим. На підтвердження тих обставин, що батько позивача [PERSON] міг купити спірний автомобіль RENAULT KANGOO, 2011 року випуску, за власні кошти позивач надав суду інформаційну довідку про реєстрацію [PERSON] ФОП з 30.07.2013 (11 років 4 місяці), основний вид діяльності - 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочни порід, інші 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (а.с.136, т.2). Під час допиту у суді батько первісного позивача - [PERSON] підтвердив, що він дійсно майже рік, з липня 2013 до вересня 2014 року, був зареєстрований як ФОП. Мав заощадження. У нього виникла необхідність у купівлі нового автомобіля. Свідок дав гроші своєму синові (первісному позивачу), а він поїхав на західну Україну та придбав там автомобіль RENAULT KANGOO, 2007 р.в., який позивач зареєстрував на своє ім`я. Свідок зазначив, що переважно часе він користується цим автомобілем, однак за необхідності цим автомобілем користувався і його син, коли проживав на території України. Свідок повідомив, що грошові кошти синові на купівлю автомобіля надавав готівкою, жодні розписки чи інші документи щодо передачі коштів не складалися. У судовому засіданні свідки [PERSON] повідомив, що з дитинства є другом первісного позивача [PERSON] та постійно підтримують стосунки, є кумами. Первісного відповідача у справі [PERSON] знає як колишню дружину позивача. Свідок підтвердив, що у 10.04.2022 у м. Регенсбурзі (Німеччина) разом зі своєю дружиною [PERSON] вони зустрілися з [PERSON] , який повідомив, що разом з дружиною придбав будинок, однак потребує грошей для його ремонту. На прохання [PERSON] дружина свідка позичила [PERSON] 8000,00 євро, про що була складена розписка. Наступного дня [PERSON] віддав ці позичені кошти їм для того, щоб свідок організував передачу грошей в Україну відповідачу [PERSON] . Сестра свідка [PERSON] світлана періодично приїжджала до сина у Польщу, у квітні та травні 2022 року, де свідок двічі по 3000,00 євро передавав позичені [PERSON] кошти для його тоді ще дружини. Особисто з відповідачкою [PERSON] свідок не спілкувався, гроші їй не передавав, домовленостей ніяких не досягав. Свідок [PERSON] підтвердила тривалі дружні стосунки з первісним позивачем [PERSON] . Повідомила, що у квітні 2022 року у місті регенсбурзі на прохання [PERSON] позичила йому 8000,00 євро для ремонту придбаного подружжям будинку. Про це були складені у письмовій формі розписка та договір. У договорі передбачили, що у разі, якщо [PERSON] не зможе віддати кошти, то віддасть у власність свідка свій автомобіль Тойота. З відповідачкою свідок взагалі не спілкувалася, гроші передавалися через [PERSON] - сестру чоловіка свідка. У грудні 2023 року [PERSON] повідомив, що гроші віддати не може та запропонував віддати автомобіль. Через за стосунок «Дія» 25.12.2023 між свідком та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля ТОYОТА AVENSIS, 2011 р.в. Позивач [PERSON] просив не забирати зразу автомобіль та залишити його у користуванні відповідачки, мотивуючи тим, що можливо ще позику зможе повернути і тоді знову переоформлять автомобіль. Хоча свідок є водійкою з багаторічним стажем, вона не змогла відповісти на запитання яким чином відповідачка могла б користуватися вже чужим автомобілем без належних правовстановлюючих документів (технічного паспорта, довіреності тощо). Після того як сторони навесні 2024 року розлучилися, свідок звернулася до відповідачки з письмовою вимогою повернути автомобіль, однак [PERSON] повідомила, що у неї цього автомобіля немає. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою свідка [PERSON] , (друга позивача [PERSON] ) повідомила, що на прохання свого брата передавала гроші відповідачці [PERSON] . У травні 2022 року це була сума у гривні, еквівалентна 3000,00 євро, а в червні 2022 року 3000,00 євро. Гроші передавала особисто відповідачці у себе вдома. У кінці червня 2022 року свідок на прохання позивача [PERSON] передавала 2000,00 євро [PERSON] нібито для передачі відповідачці. Кому [PERSON] передав гроші свідок не знає. Також був допитаний свідок [PERSON] , який повідомив, що йому запропонували купити автомобіль RENAULT KANGOO, 2011 року випуску. Повідомив, що автомобіль він забрав біля місця роботи відповідачки [PERSON] та поїхав разом з [PERSON] олександром оформлювати покупку шляхом складення довіреності. Гроші у сумі 5000,00 доларів він передав особисто [PERSON] , його тоді ще дружина [PERSON] при цьому присутня не була. У кінці 2023 року [PERSON] зв`язався зі свідком та попросив здійснити перереєстрацію автомобіля, оскільки він з дружиною розлучається та має спірні питання щодо майна. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з таких норм права. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. У цій справі спірне майно набуто після 01.01.2004. У зв`язку із цим правовий режим спірного майна подружжя, розмір часток подружжя у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності, способи та порядок його поділу визначатимуться за правилами СК України. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення містить і стаття 368 ЦК України. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Крім того, касаційний цивільний суд у постанові від 01.04.2020 у справі № 462/518/18, провадження № 61-13422св19, виснував, що факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання. Вирішуючи цей спір суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 565/495/18, провадження № 61-1539св19, згідно з яким поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. У цьому спорі позивач сформулював вимогу щодо поділу нерухомого майна - частини житлового будинку та земельної ділянки. Однак не подав жодного доказу на підтвердженя можливості здійснення поділу в натурі цієї частки майна. Також первісний позивач не подавав клопотань про призначення експертизи щодо вирішення питання про поділ майна. Отже, суд розглядає вимогу щодо спірного будинку та спірної земельної ділянки в контексті визнання за позивачем права на частку в праві спільної сумісної власності, без його поділу в натурі. З огляду на викладене суд виснує, що 1/2 частина спірного житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] і зареєстрована на праві власності за відповідачкою [PERSON] , є спільною сумісною власністю подружжя. При цьому суд визначає рівними розмір часток сторін у праві спільної власності на вказаний спірний житловий будинок з господарськими будівлями і визнає за позивачем право власності на 1/4 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд. Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16). Оскільки суд визнає, що первісному позивачу належить 1/4 частина у праві власності на спірний будинок, то відповідно за позивачем слід визнати право власності на 1/4 частину спірної земельної ділянки, на якій розташований спірний будинок, без визначення цих частин в натурі. Щодо спірних транспортних засобів сторона первісного позивача [PERSON] не заперечувала тих обставин, що всі транспортні засоби TOYOTA AVENSIS, 2011 р.в, об`єм двигуна 1798 см2, дата реєстрації 03.06.2021, OPEL ASTRA, 2005 р.в., об`єм двигуна 1686 см2, дата реєстрації 16.09.2021, RENAULT KANGOO, 2011 р.в., об`єм двигуна 1461 см2, дата реєстрації 11.08.2015 та RENAULT KANGOO, 2007 р.в., об`єм двигуна 1461 см2, дата реєстрації 14.04.2015, набуті на його ім`я у період шлюбу на підставі договорів купівлі-продажу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦПК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Тобто передача батьком позивача коштів подружжю [PERSON] та [PERSON] на придбання автомобіля RENAULT KANGOO, 2007 р.в. у розмірі, що перевищує у двадцять разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян мала бути вчинена у письмовій формі. Первісний позивач [PERSON] не довів у суді належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що автомобіль RENAULT KANGOO, 2007 р.в. був придбаний за кошти батьків позивача і не є спільною сумісною власністю подружжя. Суд не бере до уваги покази свідка [PERSON] - батька позивача, оскільки він у цьому питанні є прямо заінтересованою особою. Крім того, сам факт здійснення батьком позивача підприємницької діяльності на час купівлі спірного автомобіля не свідчить про те, що у батька позивача були гроші на автомобіль. Однак, навіть якщо останній мав фінансову можливість придбати автомобіль, це не свідчить, що набутий його сином (позивачем) [PERSON] автомобіль RENAULT KANGOO, 2007 р.в., був придбаний саме за гроші батька позивача. Оцінюючи покази свідків суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків у разі недодержання сторонами письмової форми правочину. Тому суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] щодо передачі власних коштів позивачу для придбання спірного автомобіля RENAULT KANGOO, 2007 р.в. За таких обставин суд виснує, що спірні автомобілі TOYOTA AVENSIS, 2011 р.в, OPEL ASTRA, 2005 р.в., RENAULT KANGOO, 2011 р.в., RENAULT KANGOO, 2007 р.в, набуті у період шлюбу і всі мали статус спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно із ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Позивач [PERSON] стверджував, що відчужив спірні транспортні засоби RENAULT KANGOO, 2011 р.в., TOYOTA AVENSIS за згодою відповідачки, однак не надав суду письмової згоди останньої на їх відчуження. Відтак суд вважає, що позивач не довів цих обставин. У постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц (провадження № 61-10442св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17 (провадження № 61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків: - у справі № 755/20923/14-ц: при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна; - у справі № 127/7029/15-ц: у випадку відчуження майна одним з подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку із цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні; - у справі № 301/2231/17: у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним з подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Суд виснував, що оскільки спірний автомобіль придбаний сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, то це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач здійснив продаж транспортного засобу без повідомлення про це позивача та без отримання її згоди, тому мав відшкодувати останній 1/2 частину його вартості; - у справі № 402/849/18: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суд пояснив про необхідність застосування до спірних правовідносин правового висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного ВС від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), за яким у разі, якщо відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, то необхідно брати до уваги ті докази, які є в справі, у тому числі звіти про вартість майна, подані іншою стороною. При поділі спірних транспортних засобів суд виходить з того, що позивач [PERSON] спільні транспортні засоби продав без згоди відповідачки, тобто це спірне майно вибуло з власності сторін. З огляду на викладене позивач має право на отримання грошової компенсації вартості своєї частки (1/2) у праві спільної сумісної власності на це спірне майно. Так, у справі № 545/2396/20 Верховний Суд підтвердив: якщо майно продане без згоди другого з подружжя, враховується його ринкова вартість під час поділу майна, а не ціна в договорі. Щодо визначення дійсної вартості спірних транспортних засобів станом на час розгляду справи суд виходить з такого. Суд під час підготовчого засідання роз`яснив учасникам право подавати докази та заявити клопотання, у тому числі про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення дійсної вартості спірних транспортних засобів. Однак жодна зі сторін такого клопотання не заявила. За таких обставин суд при визначенні дійсної вартості спірних транспортних засобів керується звітами оцінювача, які були надані стороною первісного відповідача [PERSON] . Таким чином суд виходить з того, що ринкова вартість автомобіля TOYOTA AVENSIS, 2011 р.в, становить 347 310,00 грн, автомобіля OPEL ASTRA, 2005 р.в.,- 131 565,00 грн, автомобіля RENAULT KANGOO, 2011 р.в. - 160 083,00 грн, автомобіля RENAULT KANGOO, 2007 р.в. - 94 198,00 грн. Загальна вартість складає 733 156,00 грн. Суд стягує з позивача на користь відповідачки в якості грошової компенсації частину вартості спірних автомобілів в розмірі 366 578,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив позовні вимоги у розмірі 238 218,70 грн (840 757,90 грн (1/4 в будинку) +112 086,92 грн (1/4 в земельній ділянці), які судом задоволені. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, тобто не доплатив 1170,99 грн. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн. Також з первісної відповідачки необхідно стягнути недоплачений позивачем судовий збір у розмірі 1170,99 на користь держави. Відповідачка заявила зустрічні позовні вимоги у розмірі 368 578,00 грн. Позов задоволено на суму 366 578,00 грн, тобто на 99,46%. Відповідачка сплатила судовий збір у розмірі 2 948,63 грн із застосуванням коефіцієнта 0,8 у зв`язку з поданням зустрічного позову через систему "Електронний суд". На користь відповідачки з позивача необхідно стягнути судові витрати у виді судового збору у розмірі 2932,71 грн. Оскільки з кожного зі сторін на користь іншої сторони необхідно стягнути понесені судові витрати у виді витрат на сплату судового збору, доцільно провести залік цих зобов`язань. Як вказано вище, з первісного позивача [PERSON] на користь первісного відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2932,71 грн. Натомість з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути лише 1211,20 грн. Здійснивши залік взаємних заборгованостей на однакову суму 1211,20 грн, остаточно з первісного позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] у відшкодування судового збору необхідно стягнути 1721,51 грн. Суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат у виді витрат на правничу допомогу, оскільки до початку судових дебатів сторони заявили про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення докази понесення відповідних витрат.

Outcome: partial