Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (код ЄДРПОУ: 31650052, місцезнаходження: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 08.02.2022 року в м. Краматорськ, по бульвару Краматорский сталася дорожно-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA Ceed», д.р.н. [NUMBER] та автомобіля «Mazda 323f», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до ремонтної калькуляції, матеріальний збиток, завданий [PERSON] - власнику автомобіля «KIA Ceed», д.р.н. [NUMBER] , складає 16408 грн 18 коп. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Mazda 323f», д.р.н. [NUMBER] застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207800915 від 20.01.2022 року. 31.03.2022 року ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування з вирахуванням ПДВ та франшизи на рахунок [PERSON] в розмірі 11673 грн 48 коп. Постановами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2023 року та від 26.01.2024 року провадження по справам про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв?язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. З огляду на те, що відповідач після скоєння ДТП самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, при цьому п. 7 ст. 247 КУпАП не є реабілітуючою підставою закриття провадження в справі, останній зобов?язаний сплатити на користь ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» суму сплаченого страхового відшкодування. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду\~ за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.\~ Відповідач в судове засідання також не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його місця проживання. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавав. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 15.02.2022року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 279699, в якому зафіксовано, що 08.02.2022року о 22 год 30 хв. водій\~\~[PERSON] в м. Краматорськ, керуючи автомобілем MAZDA 323F д. н.з. [NUMBER] по мокрому асфальтному покриттю прилеглої території будинку № 2, бульвар Краматорський, рухаючись заднім ходом, скоїв наїзд на т.з. «KIA Ceed», д.р.н. [NUMBER] , що знаходився в статичому стані, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, [PERSON] залишив місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2023 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв?язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2024 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв?язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля «Mazda 323f», д.р.н. [NUMBER] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207800915 від 20.01.2022 року, відповідно до якого ліміт відповідальності страховика за завдану майну шкоду становить 130000 грн, франшиза - 2000 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу «KIA Ceed», д.р.н. [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до ремонтної калькуляції, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «KIA Ceed», д.р.н. [NUMBER] , складає 16408 грн 18 коп. Згідно платіжного доручення №10085 від 31.03.2022 року, ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування з вирахуванням ПДВ та франшизи на рахунок [PERSON] в розмірі 11673 грн 48 коп. Вирішуючи спір по суті,\~ суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди). Положеннями ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 ЗУ «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.\~ Відповідно до\~ст.\~6Закону\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно з підпунктом «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Судом встановлено, що провадження по справам про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв?язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. При цьому суд зауважує на тому, що застосування п. 7 ст. 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. З огляду\~на викладене,\~суд доходить\~висновку,\~що підстава\~для закриття\~провадження у\~справі про\~адміністративне правопорушення,\~передбачена ст.\~38,\~п.\~7\~ч.\~1\~ст.\~247\~КУпАП України,\~не є\~такою,\~що реабілітує\~особу,\~у зв`язку\~з чим,\~ПАТ «Страхова\~компанія «ВУСО» після виплати страхового відшкодування набуло право вимоги в порядку регресу до [PERSON] , який залишивши місце дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведеного вище, надавши оцінку доказам, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що заподіяна матеріальна шкода підлягає відшкодуванню саме відповідачем, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.\~ Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved