Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] , як спадкоємиця за заповітом, не може оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. Спадкодавиця, [PERSON] , померла [INFO] , залишивши заповіт, згідно з яким все її майно заповідається позивачці. До спадщини входить житловий будинок та земельна ділянка в місті Мелітополі, Запорізької області. Позивачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відмова була мотивована відсутністю в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про зареєстроване право власності спадкодавиці на вказане майно. Причиною відсутності інформації є те, що право власності спадкодавиці виникло та було зареєстровано до 1 січня 2013 року. Оскільки місто Мелітополь з 25 лютого 2022 року є тимчасово окупованою територією, нотаріус не має можливості направити запити до органів, які проводили реєстрацію до 2013 року, щоб отримати необхідні документи. Мелітопольська міська рада, яка була тимчасово переміщена до Запоріжжя, також підтвердила неможливість надання інформації, оскільки всі архівні інвентаризаційні справи знаходяться в окупованому Мелітополі. Зважаючи на те, що позивачка не може оформити спадщину в нотаріальному порядку через окупацію території, де розташоване майно та архівні документи, вона змушена звернутися до суду для захисту свого права власності. Ухвалою суду від 20.05.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі і призначено підготовче засідання. 17.06.2025 року на виконання вимог ухвали суду від 20.05.2025 року від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Димова О.С. Ухвалою суду від 23.06.2025 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином. Через підсистему «Електронний суд» від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, відзиву до суду не надавав. 24.06.2025 року до суду надійшла заява від представника відповідача про розгляд справи без їхньої участі, за наявними матеріалами у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Право власності спадкодавиці на майно підтверджується кількома документами, виданими в період з 1982 по 2010 роки, зокрема: Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 14.10.1982 року за № 389/8 про продовження строку закінчення будування житлового будинку на присадибній ділянці по [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 09.09.2022 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місці Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), засвідчено факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] було складено Заповіт серії НВІ за №661702, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновою Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №794. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , заповідає все своє майно громадянці [PERSON] . Та цим заповітом скасовує заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольсько міського нотаріального округу Запорізької області Васильцовою О.П. 04.01.2010 року [PERSON] на підставі Рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів р.н. 485/27 від 20.12.1996 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,0579 га, кадастровий номер 2310700000:01:013:0240, цільове призначення для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] Даний факт підтверджується також Довідкою Мелітопольського міжміського БТІ від 02.02.2002 № 469, Технічним паспортом на житловий будинок від 21.08.2010, Актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію від 22.12.1983 та Реєстраційним посвідченням від 03.03.1984, виданим Мелітопольським міжміським бюро технічної інвентаризації (БТІ). Судом було витребувано і досліджено копію спадкової справи №66/2022 після померлої [PERSON] . [PERSON] , маючи намір оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, 16.11.2022 року, подала до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Димова О.С., заяву про прийняття спадщини за заповітом, проте у видачі свідоцтва про право на вказане спадкове майно їй було відмовлено. Із змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2025 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та житловий будинок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (сімдесят чотири літ. «а»), у зв`язку не поданням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] який належить громадянці [PERSON] на сторінці №11 мається запис про місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, вся територія Мелітопольського району, до складу якої входить місто Мелітополь, є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, а тому встановлений особливий режим, в умовах якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Будь-яких даних про те, що після смерті [PERSON] є спадкоємці у порядку, передбаченому нормами ЦК України, які би оспорювали право [PERSON] на прийняття спадщини, судом не встановлено. Відповідно до положень ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1220, 1221 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст.ст.1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ст.ст.1233, 1234, 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1269, 1270 ЦК України). За змістом ст.ст.1296, 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 24 і 25 Постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] , якій на момент смерті належали\~житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами загальною площею 54,3 кв.м, житловою площею 30,9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка загальною площею 0,0579, кадастровий номер 2310700000:01:013:0240, цільове призначення для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . На час розгляду справи будь-яких даних про те, що після смерті [PERSON] є спадкоємці у порядку, передбаченому нормами ЦК України, які би оспорювали право [PERSON] на прийняття спадщини, судом не встановлено. З урахуванням зазначеного вище у сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки спадкодавиця залишила дійсний заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці, позивач своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, а інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, судом не встановлено, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва не спростовує права позивачки на спадщину. Перешкоди в оформленні спадкових прав мають об`єктивний характер, пов`язаний із тимчасовою окупацією м.Мелітополя та відсутністю доступу до архівних матеріалів.

Outcome: approved