Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

12 березня 2024 року КП «Харківські теплові мережі» (далі: позивач) звернулось до [PERSON] (далі: відповідач-1), [PERSON] (далі: відповідач-2) з позовом про солідарне стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 в сумі 44 566, 77 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова, відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] та, відповідно, є споживачами вказаних послуг. У зв`язку з неповною та несвоєчасною сплатою відповідачами отриманих послуг за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 утворилась заборгованість у розмірі 44 566, 77 грн. 16.05.2025 заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду в сумі 44 566,77 грн., витрати по сплаті судового збору по 1 514 з кожного. 20.02.2025 представником відповідача [PERSON] [PERSON] подана заява про перегляд вищезазначеного рішення посилаючись на не повідомлення відповідача про дату час та місце судового розгляду, не отримання копії рішення, не проживання за адресою реєстрації. 12.03.2025 ухвалою Київського районного суду м. Харкова заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2024 скасоване, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначене судове засідання. 24.03.2025 представником відповідача-2 поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, він просить відмовити у задоволені позову за відсутності у матеріалах справи належним чином засвідченої копії довіреності, відсутності повноважень на отримання довідки про зареєстрованих осіб у жилому приміщенні, відсутності документів про надання відповідачу-2 дозволу на користування кв. [ADDRESS] , чіткого визначення Законом України «Про житлово-комунальні послуги» осіб, які мають обов`язок зі сплати заборгованості за комунальні послуги, які є власниками. Також просив застосувати строк позовної давності. 23.04.2025 представником позивача подана заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої вона просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість з опалення та гарячої води за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 в сумі 62\~316,85 грн. 13.08.2025 ухвалою Київського районного суду м. Харкова вищезазначена заява залишена без розгляду. У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, представник позивача та представник відповідача-2 розгляд справи просили здійснювати за їх відсутності, відповідач-1 причину неявки не сповістив. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ст.223 ЦПК України, судом не встановлені. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26.02.2024. Відповідач-1 є власником кв. [ADDRESS] , що підтверджене свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 07.12.1998, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.09.2011, витягом про державну реєстрацію прав №32231622 від 29.11.2011, договором про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності від 23.10.2012, витягом про державну реєстрацію прав №36047165 від 30.10.2012, договором купівлі-продажу від 30.10.2012, витягом з Державного реєстру правочинів №12049549 від 30.10.2012, витягом про державну реєстрацію прав №36267894 від 15.11.2012. Як вбачається\~з відомостей\~про нарахування\~та оплату\~за послуги\~з теплопостачання\~з урахуванням\~періоду платежу,\~внаслідок неповної\~та несвоєчасної\~сплати послуг\~за особовим\~рахунком № [NUMBER] \~на ім`я\~ [PERSON] \~утворилась заборгованість\~в сумі\~44\~566,\~77\~грн. за період з 01.12.2019 по 31.01.2022. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного: Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі: Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, чинними на момент виникнення спірних правовідносин (далі: Правила). Статтею 1 Закону визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. У відповідності до ст.5 Закону до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того ч.1 ст.9 Закону передбачено обов`язок споживача, за відсутності іншого погодженого строку, сплачувати отримані житлово-комунальні послуги щомісяця. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити послуги з теплопостачання виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Дієздатні особи, які проживають та\\або зареєстровані у житлі споживача користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, що передбачено п.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З огляду на викладене, нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг зобов`язані не тільки власники квартири, а й особи місце проживання яких, у цій квартирі, зареєстровано у встановленому порядку. Факт не проживання можна підтвердити довідкою, що видана на підставі акту щодо підтвердження факту проживання без реєстрації/факту не проживання, підписаний не менш як 3 сусідами. Також, у разі, якщо особа зареєстрована, але не проживає за адресою реєстрації, доцільно підтвердити факт свого перебування за іншою адресою відповідною довідкою. Це може бути документ, який підтверджує місце перебування особи в іншій адміністративно-територіальній одиниці у зв`язку з роботою, лікуванням, навчанням, тривалим відрядженням, відбуванням покарання, проходження військової служби, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи тощо. Відповідно до ст.40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження. З наданої позивачем відомості нарахувань та оплат за послуги з теплопостачання вбачається, що за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 за відповідачами утворилась заборгованість по сплаті за отримані послуги централізованого опалення у загальному розмірі 44\~566, 77 грн. Доказів того,\~що відповідачі,\~у встановленому\~законом порядку,\~відмовлялись від\~споживання послуг\~з централізованого\~опалення та\~постачання гарячої\~води,\~звертались до\~позивача щодо\~невиконання ним\~своїх зобов`язань\~з постачання\~послуг,\~або надання\~неякісних послуг,\~як і\~доказів відсутності\~боргу перед\~позивачем суду\~не надано. Також відповідачами не надані докази на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Відповідачем-2 не надані докази щодо не проживання за місцем реєстрації. Зазначене свідчить про неналежне виконання відповідачами зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за вищезазначеною адресою. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями. З урахуванням викладеного, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 у розмірі 44 566, 77 грн. Доводи представника відповідача-2 щодо відсутності у відповідачів солідарного обов`язку зі сплати заборгованості з теплопостачання, суд до уваги не бере за реєстрації відповідача-2 за адресою: [ADDRESS] та не надання доказів не проживання відповідача-2 за вказаною адресою у спірний період. Щодо повноважень представника позивача. Предметом позову є стягнення заборгованості в сумі 44 566, 77 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, справа є малозначною в силу вимог закону. Вимог щодо обов`язкової наявності статусу адвоката у представників в такій категорії справ чинний цивільно-процесуальний закон не містить. Відповідно до ч.1 ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Приписами ч.2 ст.62 ЦПК України передбачено, що довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Згідно з ч.3 ст.62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява підписана представника КП «Харківські теплові мережі» - Вірютіною О.В., яка на підтвердження своїх повноважень долучила копію довіреності №01-40/960/107 від 04.09.2023, зі строком дії до 31.12.2025, нею ж і завіреною. У довіреності зазначено, що КП «Харківські теплові мережі», в особі генерального директора Скопенка В.В., доручає провідному юрисконсульту Київської філії Комунального підприємства «Харківська теплові мережі» Вірютіній О.В. представляти інтереси підприємства в системі судів загальної юрисдикції, для чого їй надаються усі права, передбачені законодавством для сторін та учасників у цивільному процесі, в тому числі право підпису позовної заяви. Таким чином, представником позивача надані належні докази на підтвердження своїх повноважень представляти КП «Харківські теплові мережі». Щодо позовної давності. Представником відповідача-2 подана заява про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Від 24.02.2022 дотепер в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-IX (з наступними змінами). Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Вказаний Закон набрав чинності 17.03.2022. Наведене свідчить, що законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своєї прав та інтересів. За таких обставин, перебіг строку позовної давності у рамках даної справи продовжений у порядку п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог у даній справі станом на день звернення до суду не сплила, її перебіг був зупинений на строк дії воєнного стану в Україні. Зазначене відповідає висновкам щодо продовження строку позовної давності, викладеним у постановах Верховного Суду від 07.08.2024 у справі №337/1294/23, від 08.08.2024 у cправі №921/612/23. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що строк позовної давності позивачем не пропущений, а відтак, заява представника відповідача-2 про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. Щодо відсутності повноважень на отримання довідки про зареєстрованих осіб у жилому приміщенні. Зазначена позивачем інформація про відповідачів не порушує громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб, у тому числі й конституційне право особи на невтручання в її особисте і сімейне життя, встановлене частиною ч.1 ст.32 Основного Закону України, персональні дані використовувались позивачем відповідно до наданих їм повноважень та у спосіб, визначений законом. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів.

Outcome: approved