Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 33000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем був укладений кредитний договір №18790-06/2024, відповідно до умов якого останній отримав кредит на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит, сплати проценти. Позикодавець виконав умови кредитного договору, надавши обумовлену суму кредитних коштів, а позичальник [PERSON] зобов`язання з їх повернення належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 33000 грн., яка складається з наступного: 10000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18000 грн. заборгованість за відсотками, 5000 грн. штрафні санкції. У подальшому, через укладання договору факторингу, до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"\~ перейшло права вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором. Оскільки відповідач у добровільному порядку не здійснює погашення заборгованості як на користь попередніх кредиторів, так і на користь нового кредитора, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погоджуючись із позовом, відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву у якому просить у позові відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що вимоги про стягнення штрафу суперечать перехідним положенням ЦК України у зв`язку з тим, що нараховані у період дії воєнного стану. Крім того, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» діє обмеження денної відсоткової ставки на рівні 1%, проте первісним кредитором нараховувалось 1,5%. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання кредитних коштів. В договорі факторингу та акті приймання-передачі реєстру боржників відсутні відомості про те, в якій формі передавався реєстр, яка загальна сума заборгованості відступлена, що робить його нікчемним. Позивач подав відповідь на відзив у якому наполягав на задоволенні позову, посилаючись на законодавчо визначений порядок укладення кредитного договору в електронній формі та на відповідні висновки Верховного Суду. Позивач не є банківською установою та не може отримувати інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок, проте відповідачка, як тримач карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти може самостійно отримати виписки для підтвердження або спростування факту отримання коштів. Нараховані відсотки та штрафні санкції відповідають змісту укладеного сторонами кредитного договору. Номер телефону та адреса електронної пошти, зазначені відповідачкою у відзиві співпадають з відповідними реквізитами позичальника, зазначеними у кредитному договорі. Факт переходу права вимоги за договором факторингу, який укладено у відповідності до вимог законодавства, підтверджено належними доказами. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідно до ч.5 ст.14 ЦПК України, у позовній заяві не заперечував проти розгляду\~ справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, у поданому відзиві просила про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 14.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №18790-06/2024 відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у сумі 10000,00 грн, на строк 120 днів, тобто датою повернення кредиту є 11.10.2024 (п. 1.1-1.2 Договору). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.6 п. 1 Договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Пунктами 1.4.1 та 1.4.2 визначено процентну ставку, яка становить 1,50% у день та умови нарахування. Пунктом 4.1.4 передбачено, що товариство має право без згоди клієнта відступити право вимоги за даним Договором третій особі, у зв`язку з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим Договором, але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Відповідно до п. 5.3 у випадку прострочення Клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 50,00 % від суми, одержаних клієнтом за цим Договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Штраф підлягає оплаті Клієнтом протягом строку кредитування. Кредит вважається наданим у день перерахування ТОВ «Аванс Кредит» суми кредиту. Підписанням Договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті Товариства. 14.06.2024 сторонами також підписано Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту та погодженого графік платежів. Вказаний графік платежів підписано відповідачем електронним підписом W2516. Аналогічну інформацію містить паспорт споживчого кредиту, який підписано відповідачем 14.06.2024 одноразовим ідентифікатором W2516. 21.10.2024 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №21102024, відповідно до умов якого ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" права вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 21.10.2024 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №18790-06/2024 від 14.06.2024 в сумі 33000 грн. Також, на підтвердження набуття права вимоги позивачем надано платіжну інструкцію від 25.10.2024 відповідно до змісту якої позивач сплатив на користь первісного кредитора грошові кошти у сумі 3831820,15 грн.\~ Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 33000 грн., яка складається з наступного: 10000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18000 грн. заборгованість за відсотками, 5000 грн. штрафні санкції. Вказана заборгованість узгоджується з наданим розрахунком заборгованості первісним кредитором. До правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електрону форму. Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмову вигляді ( статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1,3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір ( оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти ( оферти) однією стороною та її прийняття ( акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою., яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір ( оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції ( оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ( ч.12 ст.11 Закону України « Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за його домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України « Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання; іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України « Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію ( оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору ( п.6 ч.1 ст. 3 Закону України « Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір Позики, грошову одинцю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Суд зауважує, що у вказаному договорі сторонами погоджено суму і строк кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки, порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення (нарахування) процентів, порядок зміни процентів тощо. Також встановлено, що договір №18790-06/2024 від 14.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W2516 відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Отже, зобов`язання відповідача за кредитним договором №№18790-06/2024 від 14.06.2024 на момент звернення до суду не виконані. Посилання відповідача на те, що позивачем не надано належних та достовірних доказів проведення безготівкового розрахунку, оскільки в справі відсутні будь-які докази, які підтверджують передачу суми кредиту та не надано розрахунок суми боргу, суд не приймає, оскільки спростовується матеріалами справи. Так, з листа директора ТОВ "Універсальні платіжні рішення" Веліканова Є.М. ТОВ "Аванс Кредит" вих. № 3466_250130191704 від 30.01.2025, вбачається, що між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "Універсальні платіжні рішення" укладено договір ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022, відповідно до якого було перераховано кошти на платіжну картку клієнта 14.06.2024 о 09:20:01 на суму 10000 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 424783235, призначення платежу: зарахування 10000 грн на картку [NUMBER] . Отже, грошові кошти були перераховані на платіжну картку, яка зазначена у договорі №18790-06/2024 від 14.06.2024, що за відсутності доказів повернення кредиту є підставою для стягнення заборгованості за тілом кредиту. Оцінюючи доводи відповідачки, що нарахування відсотків у розмірі 1,5% на день суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», яким обмежено денний розмір відсотків у межах 1%, суд зазначає таке. Питання щодо розміру процентної ставки за договорами споживчого кредитування врегульовані положеннями Закону №1734. На момент укладання відповідачкою з ТОВ «Аванс Кредит» кредитного договору положеннями ч. 5 ст. 8 з врахуванням п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1734 (зі змінами в редакції згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023р., що набули чинності з 24.12.2023) було передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит не може перевищувати наступні значення: в період часу з 24.12.2023р. по 21.04.2024р. (120 днів) 2,5%; 22.04.2024р. по 19.08.2024р. (120 днів) 1,5%; з 20.08.2024 р. 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону №1734 умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, враховуючи що відповідна редакція ч. 5 ст. 8, п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1734 була чинною на момент укладання Договору №18790-06/2024 від 14.06.2024, то сторони мали враховувати відповідні законодавчі приписи, а відтак нарахування кредитором процентів за період з 20.08.2024р. по 11.10.2024р. (53 дні) за денною процентною ставкою 1,5% є неправомірним, оскільки суперечить відповідним положенням Закону №1734. З огляду на зазначене слід дійти висновку, що за Договором №18790-06/2024 від 14.06.2024 кредитор має право на отримання від позичальника процентів за користування кредитом, які слід обчислювати за денною процентною ставкою 1,5% за період з 14.06.2024 по 19.08.2024 (67 днів), що складає 10050 грн. (10000 грн. * 1,5% /100% * 67 днів), та за денною процентною ставкою 1% за період з 20.08.2024р. по 11.10.2024р. (53 дні), що складає 5300 грн. (10000грн. *1% / 100% * 53 дні), а разом 15350грн. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 10000 грн. та за відсотками у сумі 15350 грн. обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наведених вище підстав. При вирішенні вимог про стягнення з відповідачки штрафу у сумі 5000 грн., суд зазначає таке. Відповідно до п. 5.3 вказаних договорів, у випадку прострочення клієнтом сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 50,00 % від суми, одержаної клієнтом за цим договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Штраф підлягає оплаті клієнтом протягом строку кредитування. Товариство з метою зниження боргового навантаження на клієнта має право розробити оплату штрафу окремими частинами на певну кількість днів шляхом публікації графіку оплати штрафу в особистому кабінеті клієнта. Нарахування неустойки за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. В той же час,відповідно до п.18.Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного,надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування уразі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Беручи до уваги, що заборгованість у виді штрафу в сумі 5000,00 грн за договором про надання фінансового кредиту №18790-06/2024 від 14.06.2024 нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн неустойки (штрафу) за цим кредитним договором задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 2326,05 грн (25350*3028 :33000). На підставі викладеного і

Outcome: partial