Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

[PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17.07.2010 року. Під час перебування у шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] , в свідоцтві про народження якої, позивач записана матір`ю, а відповідач - батьком. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.01.2015 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] залишилася на виховання та проживання разом з матір`ю, проти чого не заперечував відповідач [PERSON] . Позивач з донькою [PERSON] наразі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу з 2015 року відповідач припинив проживати з ними однією сім`єю та почав проживати окремо. З того часу відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає участі у її вихованні, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться її навчанням та життям в цілому, при цьому жодних перешкод у спілкуванні та вихованні дитини позивач не здійснює. Відповідач взагалі зник з життя своєї доньки, не зустрічається з нею, навіть не вітає її з днем народження та іншими святами. Таким чином, відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином. Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради Левченко І.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, вважає за недоцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, заслухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно паспорту [NUMBER] , виданого органом 5917 від 31.10.2017 року, [PERSON] народилася [INFO] в м. Конотоп Сумської області (а.с.4) З витягу з реєстру територіальної громади №2025/002282927 від 17.02.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в м. Конотоп Сумської області, батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 7). З витягу з реєстру територіальної громади №2025/002283643 від 17.02.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.01.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишено на виховання матері [PERSON] . Після розірвання [PERSON] залишено прізвище [PERSON] (а.с.10) Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.10.2017 року у Конотопському відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 403. Після реєстрації шлюбу спільне прізвище подружжя [PERSON] ( [PERSON] ) (а.с.11). З довідки КНП КЦРЛ ім. ак. М.Давидова від 14.05.2025 року, [PERSON] , [INFO] , знаходиться в дитячій поліклініці під наглядом з народження. Протягом останніх восьми років батько дитини [PERSON] не відвідував педіатра з дитиною, та не приймав участь у догляді за дитиною (а.с. 13). Відповідно до довідки Конотопського ліцею №2 № 02-16/77 від 02.05.2025 року, [PERSON] , батько учениці 8Б класу Конотопського ліцею №2 [PERSON] , жодного разу не відвідував класні, загальноосвітні батьківські збори, не звертався до вчителів-предметників, класного керівника, адміністрації закладу освіти з питань навчання і виховання своєї дочки (а.с.14). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела /суми нарахування доходу, не нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 14.05.2025 року [PERSON] працює в КП «Теплогарант» та отримує заробітну плату (а.с. 15). З висновку органу опіки та піклування вбачається, що орган опіки та піклування Конотопської міської ради вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 31-34). Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не цікавиться її життям, здоров`ям і розвитком, не підтримує із нею стосунків, не проявляє до неї батьківського піклування та турботи. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відступити від висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача. В порядку ст. 171 СК України суд заслухав думку малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка повідомила, що батько не цікавиться її здоров`ям, навчанням та життям в цілому, просить його позбавити батьківських прав. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Своєю неявкою в судове засідання відповідач фактично підтвердив байдуже ставлення до дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, навмисне ухилення від їх виконання. Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишивши її без уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. За таких обставин, суд вважає, що в інтересах малолітньої дитини слід позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням його від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За таких обставин з [PERSON] слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved