Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

ТОВ "Коллект Центр" звернулось до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов мотивований тим, що 16.11.2021 року між Товариством з обмеєженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (далі по тексту\~ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») та [PERSON] , укладено договір позики № 3518407222-148874, згідно умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» надало відповідачу кредит в сумі 2\~500,00 грн, строк кредитування 14 днів, зі сплатою коштів за користування кредитом у розмірі 0,5 % за кожен день користування кредитом Крім того 31.10.2021 року між Товариством з обмеєженою відповідальністю "Мілоан" (далі по тексту\~ТОВ "Мілоан") та [PERSON] (далі по тексту\~відповідач), укладено договір про споживчий кредит № 101190507 у електронному виді. Згідно умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в сумі 8\~000,00 грн, строк кредитування 30 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту 1\~600,00 грн та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3\~600,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,5 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.. 07.03.2023 року укладено договір №07/03/23 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Інкасо Фінанс», відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3518407222148874. Таким чином, ТОВ «Коллекст Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3518407222-148874. Крім того 10.02.2022 року було укладено договір № 10-02/2022-50 відповідно до якого ТОВ «Мілоан», відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101190507. 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101190507. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №101190507. Відповідач не виконала своїх зобов`язань та не повернула кошти в строки передбачені вищевказаними договорами, тому у неї виникла загальна заборгованість за договорами № 3518407222-148874 від 16.11.2021 року та №1011190507 від 31.10.2021 року у розмірі 53\~366,50 грн., а тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Згідно з ч. 1\~ст. 274 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 13.06.2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст.\~178,\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.11.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] , укладено договір позики № 3518407222-148874 у електронному виді, згідно умов якого, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» надало відповідачці кредит в сумі 2\~500,00 грн., строк кредитування 14 днів, зі сплатою коштів за користування кредитом у розмірі 0,5 % за кожен день користування кредитом. Також 31.10.2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] , укладено договір про споживчий кредит № 101190507 у електронному виді, згідно умомв якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кредит в сумі 8\~000,00 грн., строк кредитування 30 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту 1\~600,00 грн та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3\~600,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідачка не виконала своїх обов`язків та не повернула кошти в строки передбачені кредитними договорами, тому у неї виникла заборгованість, а саме за договором № 3518407222-148874 від 16.11.2021 року, у розмірі 10\~566,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2\~500,00 грн.,; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 169,00 грн,; заборгованість за відсотками 7\~897,50 грн., та заборгованість за договором № 10190507 від 31.10.2021 року, у розмірі 42\~800,00 грн., з яких: 8\~000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 33\~200,00 грн., та заборгованість за комісіями - 1\~600,00 грн. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідностатті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Встатті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положенням ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Вказані договори укладені у формі електронних документів, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. 07.03.2023 року укладено договір № 07/03/23 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Інкасо Фінанс», відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3518407222148874. Таким чином, ТОВ «Коллекст Центр» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №3518407222-148874. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 07/03/23 від 07.03.2023 року ТОВ «Коллекст Центр» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором №3518407222-148874 в сумі 10\~566,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2\~500,00 грн.,; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 169,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору 7\~897,50 грн. Крім того 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101190507. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №101190507. Як вбачається із реєстру боржників до договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором №101190507 в сумі 42\~800,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8\~000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 33\~200,00 грн.; заборгованість за комісіями 1\~600,00 грн. Будь-яких заперечень стосовно розрахунку заборгованості від відповідачки на адресу суду не надійшло. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитними договорами відповідач порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Коллектор Центр" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов кредитних договорів № 3518407222-14887 від 16.11.2021 року та № 101190507 від 31.10.2021 року. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги на надані розрахунки кредитів, судом не встановлено. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за кредитними договорами, заборгованість не сплатила, заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов не надала. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що відповідачці було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань, однак остання їх належним чином не виконала, суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача загальний розмір заборгованості 53\~366,50 грн (за договором № 3518407222-148874 від 16.11.2021 р., у розмірі 10\~566,50 грн., та за договором № 101190507 від 31.10.2021 р., у розмірі 42\~800,00 грн.) та задовольнити вимоги позивача у повному обсязі. Згідно із\~ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Тому на підставі ст.\~141\~ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд встановив наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).\~\~ Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження\~понесених витрат\~на отримання\~професійної правничої\~допомоги в\~розмірі 16\~000,00\~грн.,\~стороною позивача\~надано:\~договір №\~02-09/2024-6\~про надання\~правової допомоги\~від 02.09.2024\~року, прайс-лист\~ФОП [PERSON] , заявка на надання юридичної допомоги № 3 від 01.04.2025 року, витяг з Акту № 4 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 року. Згідно з п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до вимог ч.5\~ст.137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, Великої Палат Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц). З огляду на те, що відповідачка не заявляла про необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивач подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, тому суд дійшов висновку, що розмір судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 16\~000,00 грн є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають стягненню з відповідачки на його користь.

Outcome: approved