Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

14 липня 2025 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення майнової та моральної шкоди. Позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь [PERSON] 21\~111 грн 43 коп. майнової шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3500 гривень моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 21 липня 2025 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла заява від представника відповідача Думанівської адвоката Пилипчука В.Ф. про ухвалення додаткового рішення у даній спаві. У заяві вказано, що оскільки відповідачка понесла витрати на проведення судово- товарознавчої експертизи в розмірі 5000 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн, тому такі витрати підлягають стягненню з позивача та іншого відповідача на користь [PERSON] 31 липня 2025 року від представника відповідача ПАТ «НАСК Оранта» на адресу суду надійшло заперечення щодо відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки відповідачем у відзиві на позовну заяву не зазначено, що вона має намір понести такі витрати, а тому в цій частині таких витрат слід відмовити. В судове засідання сторони не з`явилися, на адресу суду від представників відповідачів надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового судового рішення. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення та судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя\~статті 270 ЦПК України). Частиною першою\~статті 134 ЦПК України\~визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. В свою чергу, у частині восьмій\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідачем та його представником не дотримано вищенаведених положень процесуального закону, а саме у першій заяві по суті спору (відзиві) не наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано вимог статті 134 ЦПК України щодо надання попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат, у зв`язку із цим, підстави для стягнення з позивача витрат на правничу допомогу відсутні, тому в цій частині заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Що стосується витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи, та вирішення питання щодо судового збору, то суд зазначає таке. Позивач звертаючись до суду із вказаним позовом просила, крім моральної шкоди стягнути із відповідача [PERSON] на її користь різницю між реальними збитками та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 6118,39 грн. Судовим рішенням в задоволенні позову до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової шкоди позивачу було відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, 27 серпня 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Пилипчука В.Ф. надійшло клопотання про призначення у справі судово-автотоварознавчої експертизи. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 29 жовтня 2024 року таке клопотання було задоволено та призначено по справі експертизу. Вказана експертиза була виконана та покладена в основу судового рішення при вирішенні питання про відшкодування майнової шкоди. Витрати за проведення експертизи були покладені на відповідача [PERSON] . З копії рахунку №0019 від 11.12.2024 року (а.с. 241) та копії квитанції про оплату від 12.12.2024 року (а.с. 242) вбачається, що [PERSON] понесла витрати за проведення експертизи в розмірі 5000 грн. Оскільки судовим рішенням в позові до [PERSON] про стягнення майнової шкоди було відмовлено, з позивача в користь останньої слід стягнути витрати за проведення судово-автотоварознавчої експертизи в розмірі 5000 грн., а тому в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення в цій частині слід задовольнити. Крім того, позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 1211 грн. 20 коп., а за вимогу моральної шкоди позивачем не було сплаченого судового збору. Таким чином з відповідача ПАТ НАСК «Оранта» в користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 1211 грн 20коп. Судовий збір за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути в дохід держави з позивача та відповідача [PERSON] пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: approved