Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~До суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Менська державна нотаріальна контора Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 23 від 17.03.2020 року), а саме на земельну ділянку загальною площею 2,78 га на території Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 783699, виданий Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області 10 грудня 2008 року: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,78 га, рілля, кадастровий номер 7422484500:08:000:0879. Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народився\~ [INFO] в\~с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується його паспортом [NUMBER] , виданий Конотопським МВ УМВС України в Сумській області від 23.12.1999 року. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка проживала в с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 23 від 17.03.2020 року). Той факт, що [PERSON] була матір`ю позивача підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 28.09.1960 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із земельної ділянки, (колишні земельні частки (паї)), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власність на які підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 783699, до якого увійшла земельна ділянка площею 2,78 га, кадастровий номер 7422484500:08:000:0879, рілля, що розташована на території Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Мати за період свого життя заповіт не складала, позивач єдиний спадкоємець після її смерті за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1\~ст. 1268 ЦК). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 3, 4\~ст. 1268 ЦК). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст.\~1216,\~1218,\~1220,\~1221 Цивільного кодексу України\~- далі\~ЦК). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1\~ст. 1225 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, я прийняв спадщину після смерті матері шляхом проживання з нею за однією адресою. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є позивач син покійної [PERSON] , так як після смерті матері прийняв спадщину та вважав, що є повноправним власником земельної ділянки, але коли виявив бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину він цього зробити не може. Тому позивач звернувся до державної нотаріальної контори, де надав докази прийняття ним спадщини після смерті матері, але в документах він не знайшов державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий на покійну. Нотаріус, оглянувши документи, проконсультувала його, що за відсутності правовстановлюючого документу відмовить йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Письмової відмови державний нотаріус не надала, проінформував, що ці обставини є загальновідомими фактами, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів. Нажаль державний акт був втрачений, тому для вирішення даного спірного питання позивач змушений звернутися до суду. Про втрату\~оригіналів державних\~актів на\~право власності\~на земельні\~ділянки мною\~було подано\~оголошення в\~газеті "Маяк":\~«Втрачений державний\~акт на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЯЕ №\~783699\~на території\~Козилівської сільської\~ради Корюківського\~району на\~ім`я [PERSON] , вважати недійсним». Факт належності земельної ділянки померлій [PERSON] підтверджується довідкою Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.12.2024 р. № 31-25-0.381-709/23-24, відповідно до якої, [PERSON] 10.12.2010 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 783699, до якого увійшла земельна ділянка площею 2,78 га, кадастровий номер 7422484500:08:000:0879, рілля, що розташована на території Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області для ведення особистого селянського господарства. Згідно Витягу № НВ-9962102132025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, вартість земельної ділянки станом на 01.01.2025 р. становить 47289,15 (сорок сім тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень 15 коп. Відповідно до\~ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року № 439. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок" від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності на неї, та долучення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Відповідно до\~ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із\~ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вся реєстрація прав власності відбувається за заявницьким принципом при безпосередньому звернені чи через представника (за довіреністю) до реєструючого органу, що діє відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто отримати за запитом нотаріуса дублікат державного акту суперечить чинним нормам законодавства України, що стосуються реєстрації прав на нерухоме майно, а відповідно до листа Мін`юсту «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням "застарілих" норм з одного й того ж питання. З викладеного видно, що я є спадкоємцем, тобто власником майна покійної і маю право успадкувати земельні ділянки, так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до\~ст. 1225 цього Кодексу, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.\~\~\~\~ Так як нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, що складається з земельної ділянки, позивач змушений звернутися за захистом свого права до суду. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно\~\~статті 16 Цивільного кодексу України\~\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачем частину судового збору в розмірі 605,60 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved