Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов мотивований тим, що 11.10.2007 між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2024 було розірвано. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі сторони 29.05.2012 за спільні сімейні кошти для потреб сім`ї придбали автомобіль марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1 399 см3, д.н.з. [NUMBER] , який був зареєстрований на відповідача. Згоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності позивачки та відповідача не досягнуто. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогами про визнання транспортного засобу «Hyundai Accent», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1 399 см3, д.н.з. [NUMBER] , спільною сумісною власністю подружжя та його поділ шляхом виділу транспортного засобу у власність [PERSON] та стягнення з нього на користь позивачки грошової компенсації вартості її частки на вказаний автомобіль. Ухвалою суду від 10.10.2024 забезпечено вказаний позов шляхом заборони [PERSON] вчиняти будь-які дії та в будь-який спосіб по відчуженню автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, в тому числі шляхом продажу, дарування, передачі в оренду чи іпотеку. Ухвалою суду від 14.10.2024 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Також, даною ухвалою запропоновано відповідачу надати відзив на позов та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений вищевказаним судовим рішенням, від відповідача відзив на позов не надійшов. Ухвалою суду від 05.11.2024 у справі було призначено транспортно-товарознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено. 03.03.2025 (отримано суддею 04.03.2025) від Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта № 3427/24-21 від 26.02.2025. Ухвалою суду від 04.03.2025 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 24.04.2025 прийнято до розгляду заяву позивачки про зменшення позовних вимог, у зв`язку із чим запропоновано учасникам справи надати заяви по суті справи в порядку і строки, передбачені ЦПК України. У строк, визначений вищевказаним судовим рішенням, від відповідача відзив на позовну заяву з урахуванням зменшених позовних вимог, не надійшов. В ході підготовчого засідання адвокатом відповідача подано суду заяву про визнання позовних вимог. Адвокат позивачки щодо прийняття визнання адвокатом відповідача позовних вимог не заперечував. Судом роз`яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання адвокатом відповідача позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2024 у справі № 128/627/24, яке набрало законної сили 07.06.2024, шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 11.10.2007, розірвано, що підтверджується відомостями з ЄДРСР, інформація з якого перебуває у публічному доступі. (а.с. 11) Згідно повідомлення Територіального сервісного центру МВС № 0541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях № 31/31/0541/279-аз-168-2024 від 27.06.2024, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів в період з 11.10.2007 по 07.06.2024 за [PERSON] , [INFO] , зареєстрований транспортний засіб «Hyundai Accent», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1 399 см3. (а.с. 12) Як вбачається із висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 3427/24-21 від 26.02.2025, ринкова вартість транспортного засобу легкового автомобіля «Hyundai Accent», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1 399 см3, д.н.з. [NUMBER] , станом на час проведення експертизи складає 182\~433, 82 гривень. (а.с. 56-73) Учасниками справи визнано, що майно, яке є предметом поділу, набуте позивачкою та відповідачем за час шлюбу; право власності на майно зареєстровано у встановленому законом порядку;\~зареєстровані обтяження речових прав на рухоме майно відсутні. Сторонами по справі суду не повідомлено про укладення між подружжям шлюбного договору. Таким чином судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог адвокатом відповідача є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Також судом встановлено, що адвокат відповідача не обмежений у вчиненні даної процесуальної дії. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1\~399 см3, д.н.з. [NUMBER] та виділити вказаний автомобіль [PERSON] , припинивши право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на даний транспортний засіб, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки транспортного засобу марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1 399 см3, д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 91 216, 91 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 605, 60 гривень, що підтверджується квитанцією № 216347862 від 30.09.2024, та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 3\~633, 60 гривень, що підтверджується квитанцією № 216346926 від 30.09.2024. (а.с. 14, 19) Судом встановлено переплату судового збору позивачкою за подання позовної заяви, виходячи з наступного. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено розмір ставок судового збору. Так, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211, 20 гривень) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15\~140, 00 гривень). Предметом спору у даній справі був поділ майна подружжя шляхом стягнення компенсації вартості частки рухомого майна. Відповідно, враховуючи ціну позову, позивачка мала б сплатити судовий збір в сумі 1\~211, 20 гривень, враховуючи, зокрема, зменшення розміру позовних вимог. Натомість позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 3\~633, 60 гривень, тобто в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Тому, у відповідності до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору підлягає поверненню в розмірі\~переплаченої суми - 2\~422, 40 гривень (3\~633, 60 гривень - 1\~211, 20 гривень). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання позову адвокатом відповідача до початку розгляду справи по суті, а також положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір, сплачений при поданні позову, підлягає поверненню позивачці з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (з урахуванням повернення переплаченої суми судового збору) 605, 60 гривень, а з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 605, 60 гривень. Водночас, оскільки положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України поширюються виключно щодо судового збору, сплаченого при поданні позову, судовий збір, сплачений позивачкою за подання заяви про забезпечення позову, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, остаточно з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~211, 20 гривень (605, 60 гривень + 605, 60 гривень), а судовий збір в сумі 3\~028, 00 гривень (2\~422, 40 гривень + 605, 60 гривень) підлягає поверненню позивачці з державного бюджету. Відповідно до п. 1 і п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із проведення експертизи. Щодо понесених позивачкою інших судових витрат, то її адвокат в підготовчому засіданні заявив про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу та проведення експертизи з поважних причин, а тому просив суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно із ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно із ч. 2 і ч. 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, у зв`язку із чим, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне встановити позивачці п`ятиденний термін після ухвалення рішення по суті позовних вимог для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу та проведення експертизи і призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати. До ухвалення рішення у справі ні позивачка, ні відповідач та/або їх адвокати не повідомили суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених інших витрат, крім витрат позивачки на професійну правничу допомогу та проведення експертизи; про причини неможливості надання таких доказів. Отже, доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано. Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 10.10.2024 продовжують діяти, оскільки під час ухвалення рішення підстави для їх скасування, визначені ст. 158 ЦПК України відсутні. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved