Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовом та просить визнати недійсним заповіт, складений від імені [PERSON] та посвідчений 13 лютого 2019 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Кучеренко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 266. Просить стягнути із відповідача на свою користь судові витрати. Посилається на\~те,\~що [INFO] померла\~мати позивача\~ [PERSON] .\~Позивач був\~єдиним спадкоємцем\~померлої за\~законом й\~у встановлений\~законом строк\~звернувся до\~нотаріуса із\~заявою про\~прийняття спадщини.\~Однак,\~при зверненні\~до нотаріуса\~дізнався про\~існування заповіту, посвідченого 13 лютого 2019 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Кучеренко Н.М. та складеного померлою на його ім`я та на ім`я відповідача [PERSON] в рівних частках. Разом з тим, померла останні роки хворіла (рак 4 стадії), що негативно позначилося на її психічному здоров`ю (загальновідомим є той факт, що такі хворі внаслідок інтоксикації організму, що є невіддільною складовою злоякісних пухлинних захворювань, та вживання знеболювальних наркотичних препаратів, мають психічні порушення). Оскільки заповіт складено померлою лише за 9 днів до смерті, загальний стан та стан здоров`я [PERSON] на той час дає підстави стверджувати, що її волевиявлення при складенні заповіту не було вільним, оскільки вона в повній мірі не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, тобто даний заповіт був посвідчений з порушенням вимог законодавства Ухвалою від 28 липня 2023 року було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справ в порядку загального позовного провадження, за клопотанням представника позивача витребувано медичну документацію померлої та спадкову справу (т.1, а.с.43). 04 серпня 2023 року на виконання ухвали до суду надійшла медична документація на ім`я померлої оригінали медичних карток № 1377 та 564 (т. 1 а.с. 67), 11 серпня 2023 року копія спадкової справи (т.1 а.с. 70-86), 15 серпня 2023 року копії медичної картки № 7404/1087 (т.1 а.с. 91-106). Ухвалою від 28 серпня 2023 року було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (т.1, а.с.116). Ухвалою від 27 жовтня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, проведення якої було доручене експертам КНП КОР «Обласне ПНМО» (т.1, а.с.135-136). Ухвалою від 25 червня 2024 року провадження у справі поновлено для виконання клопотання експерта (т. 1 а.с. 171). Ухвалою від 01 липня 2024 року уточнено прізвище представника позивача зміна внаслідок зміни імені (надано відповідне свідоцтво) з « [PERSON] » на « [PERSON] » (т. 1 а.с. 179). Ухвалою від 24 грудня 2024 року провадження у справі зупинено, справу направлено для продовження проведення відповідної експертизи (т.2 а.с. 75). Ухвалою від 31 березня 2025 року провадження у справі поновлено для виконання клопотання експерта (т. 2 а.с. 98). Ухвалою від 24 квітня 2025 року провадження у справі зупинено, справу направлено для продовження проведення відповідної експертизи (т.2 а.с. 119). Ухвалою від 08 липня 2025 року було поновлено провадження в справі в зв`язку з надходженням до суду висновку експерта (т.2, а.с.124-130). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, у відповідності до норм п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. Крім того, суд скористався передбаченою ЦПК України можливістю та повідомляв відповідача про день та час проведення судових засідань також і шляхом оголошень на офіційному веб сайті судової влади. Відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] (т.1, а.с.25). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] (т. 1 а.с. 27-28). Відповідно до заповіту, посвідченого 13 лютого 2019 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Кучеренко Н.М. все своє майно померла заповіла позивачеві та відповідачеві [PERSON] в рівних частках. (т.1, а.с.26). Померла [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 30). З копії будинкової книги та довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що в даній квартирі, крім померлої [PERSON] , зареєстровані позивач (з 04.10.2006) та відповідач ( з 22.11.2018) (т. 1 а.с. 29, 32-34). З наявної у справі медичної документації вбачається, що із [INFO] померла [PERSON] проходила лікування та мала певний діагноз (ракове захворювання 4 стадії, супроводжувалося інтоксикацією організму та больовим синдромом) (т. 1 а.с. 35, 91-106, оглянуті в судовому засіданні оригінали медичних карток № 1377 та № 564). З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у встановлений строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини ( т.1 а.с. 70-86). Відповідно до висновку судового-психіатричного експерта № 368-ц/44-ц/107-ц від 03 червня 2025 року (т.2, а.с.125-128) [PERSON] , 1974 року народження, на момент складення та підписання заповіту 13 лютого 2019 року страждала на хронічний, стійкий психічний розлад, з порушенням свідомості, глибоким астенічним симптомокомплексом внаслідок ракової інтоксикації, та вираженим больовим синдромом на фоні введення анальгетиків та проведення хіміотерапії. Ступінь виразності психічних розладів був такий, що [PERSON] під час складання та підписання заповіту 13 лютого 2019 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Свідок [PERSON] показав суду наступне. Він товаришував із [PERSON] з дитинства, знав його маму довгий час. Знав, що вона захворіла на рак. Останній місяць перед смертю бачив її, інколи возив у лікарню. Вона вже погано ходила, не завжди впізнавала, не могла самостійно встати із ліжка, жалілася на затьмарення свідомості. Її син [PERSON] доглядав. [PERSON] був її співмешканцем, однак перед смертю дуже рідко з`являвся. Свідок [PERSON] показала суду наступне. Вона є кумою померлої [PERSON] та хрещеною позивача [PERSON] . Спілкувалися вони часто. [PERSON] захворіла день взимку 2018 року, а за два місяці до смерті її стан здоров`я різко погіршився: погано ходила, інколи не впізнавала. Свідок [PERSON] показала суду наступне. Вона є акушером-гінекологом Переяславської БЛІЛ, була лікуючим лікарем [PERSON] . Переглянувши медичну документацію, та те, що пам`ятає, може сказати, що у [PERSON] був тяжкий випадок, вид раку, який швидко прогресував. Лікування не допомогло. Пам`ятає лише скарги від [PERSON] на біль, запаморочення та втрату ваги. Свідок [PERSON] , лікар-терапевт, лише показав суду, що через значний проміжок часу нічого не може сказати про хворобу та стан [PERSON] . Свідок [PERSON] показала суду наступне. З [PERSON] була в товариських відносинах, познайомившись в магазині, де остання працювала продавцем. Спілкувалися близько 5-6 років. Знала, що [PERSON] захворіла. Останній раз бачила її в грудні 2018 року на вулиці. [PERSON] йшла з якимось чоловіком, вигляд мала поганий, змарнілий. Вона (свідок) привіталася, однак [PERSON] її не впізнала і запитала свого супутника «Хто це така?». Свідок [PERSON] показала суду наступне. Сім`ю [PERSON] знала з дитинства, спілкувалася із [PERSON] , знала його маму [PERSON] , часто її бачила. Спілкувалася з нею і в кінці 2018 - на початку 2019 рр., до самої смерті. Вона вже була хвора, вигляд мала поганий, часто почала не впізнавати людей. У свідка склалося враження, що [PERSON] була «не в собі». Син [PERSON] говорив, що мама почала забувати елементарні речі, у неї часто боліла та паморочилася голова. Будь-яких інших доказів подано не було, клопотань з цього приводу не заявлено. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 цього Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин Згідно ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. В силу ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Загальні підстави недійсності правочину визначені ст. 215 ЦК України. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у ч. 3 ст. 203 ЦК України. Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. В силу ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З досліджених доказів в їх сукупності судом встановлено, що [PERSON] , 1974 року народження, на момент складення та підписання заповіту 13 лютого 2019 року страждала на хронічний, стійкий психічний розлад, з порушенням свідомості, глибоким астенічним симптомокомплексом внаслідок ракової інтоксикації, та вираженим больовим синдромом на фоні введення анальгетиків та проведення хіміотерапії. Ступінь виразності психічних розладів був такий, що [PERSON] під час складання та підписання заповіту 13 лютого 2019 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Будь-яких клопотань про призначення додаткової експертизи внаслідок неповноти або неясності висновку чи повторної експертизи внаслідок його необгрунтованості, суперечності іншим матеріалам справи чи наявності сумнівів у його правильності заявлено не було. Висновок експерта № 368-ц/44-ц/107-ц від 03 червня 2025 року досліджено судом, оцінено разом із іншими доказами в їх сукупності. Підстав для відхилення висновку експерта судом не встановлено. З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що стороною позивача доведено, що мати позивача на момент складання та підписання оспорюваного заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що не дає підстави суду ствердно констатувати, що волевиявлення заповідача [PERSON] під час складення та посвідчення 13 лютого 2019 року заповіту було вільним і відповідало її волі. Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 203, 215, 1216, 1217, 1218, 1235, 1236, 1247, 1257 ЦК України,

Outcome: approved