Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

04 серпня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила суд видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав вітчима її чоловіка [PERSON] , поклавши на нього на строк шість місяців обов`язки: заборонити перебувати в місці спільного проживання разом з нею та її малолітніми дітьми: синами [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до її місця проживання. Заява мотивована тим, що [PERSON] є вітчимом її чоловіка та проживає разом з нею та її малолітніми дітьми за вище вказаною адресою без реєстрації в цьому місці проживання. З 2023 року по даний час [PERSON] робить своїми діями спільне проживання нестерпним, систематично в стані алкогольного сп`яніння в присутності малолітніх дітей вчиняє стосовно заявниці конфлікти, сварки та домашнє насильство, а саме: психологічне насильство, яке полягає у словесних образах, нецензурній лайці, приниженні, погрозах фізичною розправою, залякуванні, контролі у пересуванні, фізичне насильство: ляпаси, стусани, штовхання, шарпання за волосся, нанесення побоїв, кидання в заявницю різноманітних предметів, спричинення тілесних ушкоджень, економічне насильство: постійно погрожує, що вижене з будинку, чим унеможливить доступ до майна, речей. На зауваження не реагує та починає вчиняти насильницькі діяння. Такі дії [PERSON] також вчиняє перед сусідами та зустрічними людьми. Заявниця не здатна захистити себе від дій [PERSON] , боїться за своє життя та безпеку, а також життя та безпеку своїх малолітніх дітей, тож змушена викликати працівників поліції, також вона позбавлена можливості повноцінно проживати в своєму будинку. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також до кримінальної відповідальності за таке діяння. Однак, останній продовжує зловживати алкоголем та вчиняти протиправні дії щодо заявниці та її дітей, на будь-які заходи впливу не реагує. Ухвалою судді від 04 серпня 2025 року заяву прийнято до розгляду за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав викладених в заяві, пояснила, що [PERSON] проживає за місцем її проживання в будинку належному чоловіку [PERSON] без реєстрації, іншого житла він не має, але в м.Полонному проживають його діти. Заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується даними розписки про отримання судової повістки, а також повідомленим у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань не подав. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові матеріали справи, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] , її малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з [PERSON] , у будинку [ADDRESS] , який належить чоловіку заявниці [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 06.09.2021, зареєстрованого в реєстрі за №844. 08 травня 2023 року [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини свого пасинка [PERSON] , а саме, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою. Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2023 року, яка набрала законної сили 05 червня 2023 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, притягнуто до відповідальності та накладено на нього стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб. 06 серпня 2023 року [PERSON] повторно протягом року вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини свого пасинка [PERSON] , а саме, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою. Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2023 року, яка набрала законної сили 29 серпня 2023 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, притягнуто до відповідальності та накладено на нього стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб. 08 січня 2024 року [PERSON] повторно протягом року вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини свого пасинка [PERSON] , а саме, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою. Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2024 року, яка набрала законної сили 27 лютого 2024 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, притягнуто до відповідальності та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. Будичи притягнутим вище вказаними постановами суду до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства 24 березня 2024 року приблизно о 14 год. [PERSON] знаходячись за місцем свого проживання в [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння висловлювався в сторону [PERSON] нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. Вироком Полонського\~районного суду\~від 16\~травня 2024\~року,\~який набрав\~законної сили\~18\~червня 2024\~року,\~ [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ст.\~126-1\~КК України\~та призначено\~покарання у\~видіпозбавлення волі строком на один рік, у відповідності зі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку в один рік з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 30 липня 2025 року [PERSON] звернулась на службу 102 з повідомленням про вчинення [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, щодо неї психологічного насильства в присутності двох неповнолітніх дітей. По прибуттю на місце події працівників поліції ВПД № 3 Шепетівського РУП встановлено, що між вказаними особами виник словесний конфлікт, який було врегульовано. Щодо вказаних події складена спеціальна картка обліку № 65 факту вчинення домашнього насильства, з кривдником [PERSON] проведено профбесіду та винесено терміновий заборонний припис. Заповнено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, відповідно до якої поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки як низький. Вирішуючи питання про законність вимог, викладених у заяві [PERSON] , суд зазначає про таке. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п.3, 4, 14 та 17 ч.1 ст.1 названого Закону домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п.8 ч. 1 ст. 1 Закону). Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.8 ч. 1 ст. 1 Закону). Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За положеннями п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до частин 2, 3, 4\~статті 26 Закону\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону). Закон\~визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~350-2\~ЦПК України\~заява про\~видачу обмежувального\~припису може\~бути подана,\~зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству"; батьками та іншими законними представниками дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству". За положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Факти систематичного вчинення заінтересованою особою домашнього насильства по відношенню до заявниці, які проявлялися у нецензурних висловлюваннях, а також погрозах фізичною розправою підтверджуються, зокрема, даними термінового заборонного припису стосовно кривдника № 597028 від 30.07.2025, постановами суду від 23.05.2023, 17.08.2023, 15.02.2024 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, вироком суду від 16.05.2024 про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України. Врахувавши характер вчинених [PERSON] протиправних дій, ризики їх продовження та вірогідність чергового вчинення ним домашнього насильства, а також нагальну необхідність захисту прав [PERSON] від домашнього насильства, суд приходить до висновку про можливість застосування до кривдника обмежувального припису у вигляді тимчасової заборони строком на шість місяці перебувати в місці проживання заявниці та її малолітніх дітей, а також заборони наближатися на відстань ближче ніж на 100 метрів до будинку [ADDRESS] , оскільки в даному житлі мешкають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі викладеного заява [PERSON] підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved