Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що ним було надано в борг кошти відповідачу згідно боргових розписок, відповідно до яких останній зобов`язувався повернути борг у визначений термін. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У відповідача перед ним існує заборгованість відповідно до наступних боргових розписок: - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 03 грудня 2021 року на суму 14000 євро, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 03 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 10 грудня 2021 року на суму 42000 євро, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 10 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 10 грудня 2021 року на суму 28000 євро, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 10 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 17 грудня 2021 року на суму 28000 євро, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 17 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 28 грудня 2021 року на суму 14000 євро, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 28 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 24 листопада 2021 року на суму 15600 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 24 грудня 2021 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 24 листопада 2021 року на суму 125579 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 31 грудня 2021 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 03 грудня 2021 року на суму 14000 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 03 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 07 грудня 2021 року на суму 14000 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 07 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 10 грудня 2021 року на суму 8500 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 01 березня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 10 грудня 2021 року на суму 56000 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 10 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 28 грудня 2021 року на суму 14000 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 28 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 04 лютого 2022 року на суму 6180 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 31 березня 2022 року. Оригінали боргових розписок, написані відповідачем, на загальну суму 126000 євро та 253859 доларів США знаходяться у позивача. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача: -126000 євро боргу та три проценти річних у сумі 5058 євро 42 євроцента; -253859 доларів США та три проценти річних у сумі 11265 доларів США 19 центів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року відмовлено у задоволені клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2024 року відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року відмовлено у задоволені клопотання представника позивача про забезпечення позову. Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року залишено без змін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року відмовлено у задоволені клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2025 року відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що оригінали всіх боргових розписок знаходяться у позивача. Відповідач кошти по жодній борговій розписці не повернув. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що грошові кошти відповідачем були повернуті позивачу. Позивач вказував на те, що боргові розписки ним знищуються. Між сторонами існували багаторічні дружні відносини, тому відповідач факт знищення боргових розписок не перевіряв, оскільки довіряв позивачу. У сторони відповідача існують об`єктивні сумніви, що у розписках, наданих до суду в цій справі, містяться підписи відповідача. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами було укладено ряд боргових розписок, відповідно до яких позивачем було надано в борг кошти відповідачу, а останній зобов`язувався повернути борг у визначений у розписках термін (т. 1, а.с. 12, 14, 16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 31а, 33, 35). Зокрема, сторони уклали наступні боргові розписки: - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 03 грудня 2021 року на суму 14000 євро, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 03 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 10 грудня 2021 року на суму 42000 євро, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 10 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 10 грудня 2021 року на суму 28000 євро, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 10 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 17 грудня 2021 року на суму 28000 євро, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 17 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 28 грудня 2021 року на суму 14000 євро, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 28 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 24 листопада 2021 року на суму 15600 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 24 грудня 2021 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 24 листопада 2021 року на суму 125579 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 31 грудня 2021 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 03 грудня 2021 року на суму 14000 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 03 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 07 грудня 2021 року на суму 14000 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 07 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 10 грудня 2021 року на суму 8500 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 01 березня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 10 грудня 2021 року на суму 56000 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 10 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 28 грудня 2021 року на суму 14000 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 28 квітня 2022 року; - боргова розписка, укладена між позивачем та відповідачем 04 лютого 2022 року на суму 6180 доларів США, згідно якої останній зобов`язувався повернути кошти до 31 березня 2022 року. Стороною відповідача заперечуються заявлені позовні вимоги, обґрунтовуючи тим, що грошові кошти відповідачем були повернуті позивачу. Позивач вказував на те, що боргові розписки ним знищуються. Між сторонами існували багаторічні дружні відносини, тому відповідач факт знищення боргових розписок не перевіряв, оскільки довіряв позивачу. У сторони відповідача існують об`єктивні сумніви, що у розписках, наданих до суду в цій справі, містяться підписи відповідача. У судовому засіданні 16 грудня 2024 року були оглянуті оригінали всіх тринадцяти боргових розписок, які наявні у сторони позивача. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Суд вважає, що наявність оригіналу боргової розписки у кредитора без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 154/3443/18, постанові Верховного Суду від 27 березня 2024 року у справі № 596/1123/19. Крім того, на підтвердження факту того, що боргові розписки підписані саме відповідачем, стороною позивача наданий суду висновок № 1077/02/2024 за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 23 лютого 2024 року (т. 1, а.с. 99-121). Відповідно до висновку експерта підписи від імені [PERSON] , що містяться у рядку з рукописним цифровим записом дати у спірних боргових розписках виконані [PERSON] . Стороною відповідача на спростування зазначеного висновку експерта жодних доказів суду не надано. Таким чином, суд вважає за можливе прийняти до уваги висновок експерта № 1077/02/2024 за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 23 лютого 2024 року на підтвердження факту підписання відповідачем спірних боргових розписок. Відповідно до частин 1, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. З наданого стороною позивача висновку вбачається, що він складений для подання до суду відповідно до статей 102, 106 ЦПК України. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг за борговими розписками позивачу не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до боргових розписок відповідач має повернути позивачу у загальному розмірі 126000 євро та 253859 доларів США. Сторона позивача зазначає про те, що відповідачем кошти за борговими розписками не повернуті. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 126000 євро та 253859 доларів США боргу за борговими розписками. Позивач також просить стягнути з відповідача три проценти річних з прострочених сум за борговими розписками, що у загальному розмірі становить 5058 євро 42 євроцента та 11265 доларів США 19 центів. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунки суми трьох процентів річних надані суду і відповідають вимогам закону (т. 1, а.с. 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 27, 29, 31, 32, 34, 36). Доказів на спростування наданих позивачем розрахунків відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 5058 євро 42 євроцента та 11265 доларів США 19 центів. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 13420 гривень. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати за проведення почеркознавчої експертизи у сумі 37000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 1, 2 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У матеріалах справи міститься висновок експерта № 1077/02/2024 за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 23 лютого 2024 року (т. 1, а.с. 99-121). З висновку експерта вбачається, що він складений для подання до суду відповідно до статей 102, 106 ЦПК України. Крім того, позивачем на підтвердження понесення вказаних витрат надано суду рахунок-фактуру № 15/01 від 06 лютого 2024 року та копію квитанції № 165975055 від 12 лютого 2024 року про оплату 37000 гривень (призначення платежу: за проведення почеркознавчої експертизи згідно договору про надання послуг б/н від 06 лютого 2024 року). За таких обставин, вимога про стягнення витрат за проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 37000 гривень підлягає задоволенню.

Outcome: approved