Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Горшкова А.О., звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 12.08.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №678. В обґрунтування позову зазначається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що у зв`язку з втратою взаєморозуміння, різними характерами та поглядами на життя, на даний час шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 08.05.2025 відкрито провадження в даній справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справ, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне. Сторони перебувають\~у шлюбі,\~який зареєстрований Харківським\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Харківській області,\~актовий запис\~№678\~від 12.08.2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який народився у Словацькій Республіці, що підтверджується копією свідоцтва про народження, запис у книзі народжень ЗАГС-у місті Банска Бистріца (Словацька Республіка), том 105, рік видання 2019, сторінка 188, порядковий №1101. Позивач наполягає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Сумнівів у правдивості таких тверджень позивача у суду немає. Положенням ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Як визначено ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, відмова у його розірванні означатиме примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. За наведених обставин суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого судового збору, тому з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи. Водночас, це не позбавляє позивача можливості вирішити питання про стягнення судових витрат в порядку, визначеному ст. 270 ЦПК України.

Outcome: approved