Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 01 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг №2106043135370. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді перерахування грошових коштів на рахунок . 01.12.2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "Вердикт капітал" було укладено договір факторингу №1-12 відповідно до умов якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" відступило право вимоги позичальників, в тому числі за договором позики №2106043135370 від 01.03.2021 р. що укладений між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] . В свою чергу ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги ТЗоВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 30.07.2024 року має заборгованість 47979 (сорок сім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень., з яких - 3000 грн. заборгованість за кредитом та 44979,00 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість, (враховуючи принцип розумності, співмірності, пропорційності), що складає 47979,00 грн., судові витрати в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім ) гривень та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 (тринадцять тисяч) гривень. Провадження у справі відкрито 07.10.2024 року з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 14.11.2024 р., з повідомленням сторін про день, час та місце проведення судового засідання. Заочним рішенням Сторожинецького районного суду від 14.11.2024 року прзовні вимоги позивача задоволено частково. Ухвалою Сторожинецького районного суду від 03.01.2025 року заочне рішення скасовано та призначено справу на 24 лютого 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, в заяві поданій до суду просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала відзив на позов в якому просила відмовити у задоволенні позову та провадження по справі закрити, вказавши що договір не укладала, гроші не отримувала. Судом встановлено, що 01 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг №2106043135370. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді перерахування грошових коштів на рахунок. Вказане підтверджується в суді договором від 01.03.2021 року, який підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим індикатором, паспортом споживчого кредиту також підписаний [PERSON] . Факт перерахування кредитних коштів та їх отримання доведено в суді в тому числі локументами наданими на запит суду АТ КБ "Приватбанк" де на ім`я [PERSON] емітовано картку на яку і було зараховано 3000 грн. наданого кредиту. 01.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "Вердикт капітал" було укладено договір факторингу №1-12 відповідно до умов якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" відступило право вимоги позичальників, в тому числі за договором позики №2106043135370 від 01.03.2021 р. що укладений між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] . В свою чергу ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги ТЗоВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 30.07.2024 року має заборгованість 47979 (сорок сім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень., з яких - 3000 грн. заборгованість за кредитом та 44979,00 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у строк, передбачений у зобов`язанні та відповідно до вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором, адже таке набуто ним на законних підставах. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Суд наголошує, що відповідачем зі своєї сторони та у встановленому цивільним процесуальним законом порядку не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею кредитних зобов`язань або спростовували суму заборгованості перед позивачем або позовні вимоги взагалі. Враховуючи те, що судом встановлено факти укладення договору про споживчий кредит, отримання відповідачем коштів за цим договором, факт їх неповернення у відповідності до умов договору та у погоджені ним строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з урахуванням задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача стягнути судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 13000,00 гривень, то відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договор. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи На підтвердження понесених витрат надано суду наступні докази. Договір про надання правової допомоги №07-06/2024 від 07.06.2024 укладений між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс»; витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року згідно яких по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] було надано наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 9000 грн.(а.с.39), однак не надано підтверджуючі фінансові документи оплати послуг адвоката. Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником. Проаналізувавши вказане суд, доходить до висновку, що стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає внаслідок не підтвердження документально понесення таких витрат. Враховуючи обставини справи, на підставі ст.ст. 526, 530, 546, 554, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: partial