Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Камінь-Каширська окружна прокуратура Волинської області в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України, Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне некомерційне підприємство "Маневицька багатопрофільна лікарня" Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення 5 724 гривні 11 копійок. Свої вимоги обґрунтували тим, що [PERSON] , 01 січня 2024 року приблизно о 20 годині 15 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї житлового будинку [ADDRESS] , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та свідомо бажаючи їх настання, в ході словесного конфлікту, який виник на грунті особисто неприязних відносин із [PERSON] , наніс останній один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя останньої. В подальшому [PERSON] , продовжуючи свої протиправні дії, схопив її обома руками за шию та почав здушувати. Після цього штовхнув [PERSON] на землю, в результаті чого вона впала. Внаслідок вказаних протиправних дій [PERSON] в [PERSON] виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; підшкірний крововилив лівої суборбітально-виличної ділянки обличчя; підшкірні крововиливи лівої задньо-бокової поверхні верхньої половини шиї, правої бокової поверхні нижньої третини шиї, правої задньо-бокової поверхні верхньої третини шиї, задньої поверхні нижньої третини лівого плеча і передньо-медіальної поверхні середньої третини правого плеча; поверхневі садна лівої передньо-бокової поверхні середньої третини шиї і правої задньо-бокової поверхні середньої третини шиї. За ступенем тяжкості закрита ЧМТ: струс головного мозку, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, решта зазначених вище тілесних ушкоджень, як кожне окремо, так й увесь їх перелік, належить до легких тілесних ушкоджень. Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні 02.02.2024 скеровано на розгляд до Маневицького районного суду. Ухвалою Маневицького районного суду від 29.02.2024 у справі № 164/237/24 кримінальне провадження закрито, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 46 КК України, в зв`язку з примиренням винного з потрепілим. Вказана ухвала суду набрала законної сили. Відповідно до інформації КНП «Маневицька БЛ» Маневицької селищної ради від 24.02.2025 розмір витрат на лікування потерпілого становить 5 724,11 грн, із яких 4 381,39 грн кошти НСЗУ, 1 342,72 грн - місцевого бюджету. Згідно інформації КНП «Маневицька багатопрофільна лікарня» Маневицької селищної ради від 24.02.2025 № 4211/01-11/2-25 вартість лікування хворого, що була оплачена за рахунок коштів згідно договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, в січні 2024 року становила 817,73 грн. (за один день), кількість проведених потерпілою ліжко-днів складає 7 днів, в цілому за вказаний період витрачено на лікування [PERSON] кошти в сумі 5 724,11 грн (7 днів х 817.73 гри = 5\~724,11 грн). Прокурор Маневицького відділу Камінь-Каширської окружної прокуратури у судове засідання не з`явився. Представник Національної служби\~здоров`я\~України у судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, про причини неявки суд не повідомили. Представник Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області подав в суд заяву по розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне некомерційне підприємство "Маневицька багатопрофільна лікарня" Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області подали в суд заяву по розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надіслав. Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача - прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури, представників Національної служби\~здоров`я\~України,\~Маневицької селищної\~ради Камінь-Каширського\~району Волинської\~області,\~третя особа\~на стороні\~позивача,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог -\~Комунальне некомерційне\~підприємство "Маневицька\~багатопрофільна лікарня"\~Маневицької селищної\~ради Камінь-Каширського\~району Волинської\~областіта відповідача [PERSON] . Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 Цивільного Кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 ст. 127 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь - яка інша фізична чи юридична особа має право на будь - якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК України). Згідно з ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. У п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно п. 4 вищезазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Статтями 12, 14, 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що охорона здоров`я один з пріоритетних напрямків державної діяльності. Реалізація державної політики охорони здоров`я покладається на органи державної влади, а безпосередньо охорону здоров`я населення забезпечують лікувально-профілактичні, санаторно- профілактичні та інші заклади. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у комунальній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За приписами частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт З частини другої статті 129 Конституції України). Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру». Підстави представництва прокурором інтересів держави з`ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора. Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. В обґрунтування правомірності використання представницьких повноважень при зверненні з даним позовом, необхідно зазначити, що потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП "Маневицька багатопрофільна лікарня" Маневицької селищної ради в період з 03.01.2025 по 09.01.2025, однак ні уповноваженими особами Маневицької селищної ради, ні КНП "Маневицька багатопрофільна лікарня" Маневицької селищної ради, ні НСЗУ із вказаного часу не було здійснено жодних дій для захисту та відновлення порушених інтересів держави, повернення до бюджету коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що свідчить про неналежне здійснення ними захисту інтересів держави. З урахуванням викладеного, прокурор звертаючись до суду в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне некомерційне підприємство "Маневицька багатопрофільна лікарня" Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області, вбачаючи наявність порушень інтересів держави внаслідок несплати з боку відповідача витрат на лікування, які понесені закладами охорони здоров`я, які фінансуються за рахунок місцевого бюджету, діє в межах повноважень визначених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Звернення керівника окружної прокуратури до суду з позовом у даному випадку є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, враховуючи, що уповноважений орган самостійно не звернувся до суду з позовною заявою, оскільки лише орган прокуратури є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість в даному випадку стягнути на користь держави кошти, витрачені лікувальним закладом на лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення. Згідно з вимогами частини третьої статті 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися за місцем заподіяння шкоди. Судом встановлено, що відповідачем вчинено кримінальне правопорушення на подвір`ї житлового будинку [ADDRESS] , в зв`язку із цим, позов подано до Маневицького районного суду, тобто за місцем заподіяння шкоди відповідачем. Відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано до суду будь-яких належних доказів, що свідчать про неправильність представленого позивачем розрахунку суми завданої шкоди, а також про безпідставність заявлених позовних вимог. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає\~стягненню витрати\~на лікування\~потерпілого в\~сумі 5 724 гривні 11 копійок, як шкоди заподіяної злочином.

Outcome: approved