Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач звернулася до суду з цим позовом до відповідача, і в обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона з 27.06.2003 перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого народилися діти: [INFO] - донька [PERSON] та [INFO] - син [PERSON] . Шлюбні відносини між ними припинені в серпні 2014 року, з того часу вони живуть окремо, чоловік залишився мешкати на тимчасово окупованій території України в м. Макіївці Донецької області, а вона з дітьми переїхала до м. Костянтинівки Донецької області. З того часу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання сина, не піклується про його розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, практично не спілкується з ним, не цікавиться життям дитини. За десять років батько лише декілька разів зателефонував сину, востаннє - у 2017 році. Жодного разу не приїздив до дитини для особистої зустрічі, не бере участі в матеріальному утриманні. Наразі він навіть не знає, чи жива дитина, де мешкає, який має стан здоров`я та інші обставини життя. На цей час позивач з повнолітньою донькою та сином мешкають в смт Слобожанське Дніпропетровської області як внутрішньо переміщені особи. Син навчається в Костянтинівському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Костянтинівської міської ради, також відвідує додаткові заняття, зокрема, у КХ «Слобожанський центр культурних послуг», де є членом колективу бально-спортивного танцю. Має задовільний стан здоров`я, та позитивні характеристики, успіхи в навчанні. Позивач має статус учасника бойових дій, з 2020 року перебувала у складі сил, що здійснюють заходи забезпечення безпеки та оборони країни, працює оператором групи документального забезпечення [INFO] оперативного командування « [INFO] », має позитивні робочу характеристику та характеристику з місця проживання. Оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними, просила позбавити його батьківських прав щодо неповнолітнього сина. ІІ. Позиції, пояснення, заяви (клопотання) учасників справи В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, в якій наполягала на задоволенні позову та висловила згоду на ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся у порядку, передбаченому ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзиву на позовну заяву він суду не надіслав, про свою позицію у справі не повідомив. Представник третьої особи також до суду не прибув, судом отримано заяву про розгляд справи за наявними в ній матеріалами. ІІІ. Процесуальні дії у справі 08.04.2025 ухвалою суду відкрите провадження у справі та призначене підготовче засідання на 09.05.2025, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, а третій особі - пояснення (заперечення) щодо позову. Підготовче засідання відкладалося на 20.06.2025 через неявку відповідача. 20.06.2025 ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 14.07.2025. Розгляд справи відкладався на 06.08.2025. 06.08.2025 у зв`язку із повторною неявкою до суду відповідача, що повідомлявся у встановлений законом спосіб про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дитина [PERSON] народився [INFO] в м. Макіївці Донецької області від батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16.01.2017, яке набуло законної сили 27.01.2017 9а.с.22). [PERSON] та дитина [PERSON] мешкають разом за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщені особи (а.с.17,18). Згідно з Актом оцінки потреб сім`ї/особи від 04.03.2025 КЗ «Центр надання соціальних послуг» Слобожанської селищної ради та Висновком оцінки потреб сім`ї від 04.03.2025 складні умови життя в родині відсутні, житло та умови проживання відповідають потребам дитини, дитина забезпечена всім необхідним для проживання, навчання та відпочинку (а.с.24-31, 32-33). Дитина [PERSON] з першого класу навчається у Костянтинівському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Костянтинівської міської ради, на момент надання характеристики 10.02.2025 є учнем 8-В класу. Характеризується позитивно у навчанні та поведінці. Мати активно займається вихованням сина (а.с.36). За психолого-педагогічною характеристикою КЗ «Слобожанський Центр Культурних Послуг» Слобожанської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області дитина є активним та талановитим учасником колективу бально-спортивних танців, має значні успіхи та наділений добрими людськими якостями. Мати бере активну участь у фізичному та естетичному розвитку дитини (а.с.37). Консультативним висновком психолога від 12.02.2011 встановлене переконання дитини, що батька не цікавить їхнє життя. Згідно з відповідями дитини на запитання психолога фінансово батько ніколи не допомагав, є безробітним, вони не спілкуються, його вихованням та забезпечення опікується мати (а.с.44). Як вбачається з довідки КЗ «Слобожанський Центр Культурних Послуг» Слобожанської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 01.03.2025 батько дитини [PERSON] контактів із закладом не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує (а.с.38). Позивач [PERSON] має статус учасника бойових дій (а.с.15), в період з 01.12.2015 по 26.01.2016 безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції (а.с.16). Відповідно до службової характеристики від 14.02.2025 [PERSON] є старшим солдатом та перебуває на посаді оператору групи документального забезпечення [INFO] оперативного командування « [INFO] », позитивно характеризується за місцем проходження служби (а.с.39). Також позивач позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.40,41). За 2024 рік [PERSON] за місцем проходження служби отримано дохід загальним розміром 273421,00 грн (а.с.42). Рішенням виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 28.03.2024 №103 [PERSON] взято на облік як таку, що потребує поліпшення житлових умов, та включене до списку громадян загальної черги та до списку громадян, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень (а.с.43). Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.12,47). Згідно з довідкою ВП №2 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області адреси [PERSON] на території України, підконтрольній владі України, не встановлено, серед тимчасового переміщених осіб він відсутній, актового запису про його смерть не виявлене (а.с.45). За Висновком комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Слобожанської селищної ради, затвердженим Рішенням виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №211 від 14.05.2025, позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , 2011 року народження, є доцільним (а.с.62-63). V. Оцінка суду Дослідивши надані суду дані у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 N789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, і відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У випадку виникнення підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, у разі ухилення від своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому наведені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З наданих доказів встановлено, що відповідач систематично протягом тривалого часу ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обов`язків суду не надавалося. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Діючи виключно в інтересах дітей з метою захисту їхніх прав, суд, визнаючи, що законодавство України і усталена практика Європейського Суду з прав людини визначає позбавлення батьківських прав крайньою мірою при вирішенні подібних справ, не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі. Враховуючи всі обставини справи, з метою захисту інтересів неповнолітнього [PERSON] суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно сина. При цьому суд враховує, що відповідач є чоловіком працездатного віку, відомості про наявність у нього проблем зі здоров`ям відсутні, отже, обставин, які б об`єктивно могли перешкоджати йому опікуватися дитиною, не встановлено. Його ухилення від виконання батьківських обов`язків триває більшу частину життя дитини, яка не відчуває його піклування, любові та турботи, не отримує від нього жодного виду допомоги. Вказане свідчить, що [PERSON] не має інтересу зберегти та реалізувати свої батьківські права, продовжує свідомо уникати виконання батьківських обов`язків, що зміцнює переконання суду про необхідність задоволення позовних вимог та позбавлення його батьківських прав. [PERSON] не заявлено суду вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що з [PERSON] стягуються грошові кошти на утримання дитини, також інформація про стягнення аліментів з відповідача відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень та не виявлена за результатами контекстного пошуку в базі даних веб-порталу Судової влади України. Відповідно до частин другої та третьої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, він зобов`язаний виконувати свої батьківські обов`язки з її утримання до досягнення сином повноліття, сплачуючи аліменти. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів з відповідача та їх розмір, суд враховує, що відомості про стан здоров`я відповідача [PERSON] на час розгляду справи відсутні, він перебуває у працездатному віці. З огляду на наведене немає перешкод для стягнення з нього на користь позивача на утримання сина [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з 28.03.2025 і до повноліття дитини. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір розмірі 1211,20 грн за вимогу про позбавлення батьківських прав та 1211,20 грн - в дохід держави з приводу стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved