Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Позивач Державна установа «Держгідрографія» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 26.02.2020 наказом Державної служби морського та річкового транспорту України № 6-ПД «Про призначення виконуючим обов`язки начальника ДУ «Держгідрографія»» [PERSON] призначено виконуючим обов`язки начальника Державної установи «Держгідрографія» (далі - ДУ «Держгідрографія», Установа) з 27.02.2020 на строк, який не може перевищувати трьох місяців. 27.02.2020 наказом ДУ «Держгідрографія» № 54-к «Про виконання обов`язків» [PERSON] приступив до виконання обов`язків начальника ДУ «Держгідрографія» з 27.02.2020 на підставі пункту 1 наказу Державної служби морського та річкового транспорту України № 6-ПД від 26.02.2020 «Про призначення виконуючим обов`язки начальника ДУ «Держгідрографія». Відповідно до Положення «Державної установи «Держгідрографія», затвердженого наказом Державної служби морського та річкового транспорту України 30.05.2019 № 224 (далі - Положення), управління ДУ «Держгідрографія» здійснює начальник (пункт 6.1 статті 6 Положення). Керівник ДУ «Держгідрографія» несе повну відповідальність за стан і діяльність Установи, а також призначає на посаду і звільняє з посади працівників Установи відповідно до трудового законодавства України (пункт 6.2 статті 6 Положення). До повноважень керівника віднесено, в межах компетенції видавати накази, розпорядження, затверджувати інструкцій та положення, надавати доручення, обов`язкові до виконання всіма працівниками та структурними підрозділами Установи, а також обирати форми і системи оплати праці, встановлювати працівникам конкретні розміри тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок і доплат, з дотриманням норм і гарантій, передбачених чинним законодавством та колективним договором (пункт 6.2 статті 6 Положення). Тобто, зі змісту Положення вбачається, що лише начальник Установи має право видавати накази щодо звільнення працівників та зобов`язаний дотримуватись трудового законодавства. Так, 06.07.2020 [PERSON] , працюючи на посаді виконуючого обов`язків начальника ДУ «Держгідрографія», видав наказ № 217-к «Про особовий склад», яким звільнив [PERSON] з посади головного юрисконсульта юридичного відділу державної установи «Держгідрографія» на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою продовжувати роботу внаслідок зміни істотних умов праці. Не погодившись із зазначеним наказом, [PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Державної установи «Держгідрографія», третя особа: професійна спілка працівників Державної установи «Держгідрографія», про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди (справа № 758/8646/20). Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04.10.2022 у вказаній справі в задоволенні позову [PERSON] відмовлено в повному обсязі. На зазначене судове рішення [PERSON] подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду. Постановою Київського апеляційного суду від 26.06.2023 (справа № 758/8646/20, провадження № 22-ц/824/2935/2023) апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року - скасовано та ухвалено нове, яким: - позов [PERSON] до Державної установи «Держгідрографія», третя особа: професійна спілка працівників Державної установи «Держгідрографія» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково: - визнано незаконним та скасовано наказ в.о. начальника Державної установи «Держгідрографія» [PERSON] від 06 липня 2020 року № 217-к, яким [PERSON] 06 липня 2020 року звільнено з посади головного юрисконсульта юридичного відділу державної установи «Держгідрографія» у зв`язку з відмовою продовжувати роботу внаслідок зміни істотних умов праці згідно з п.6 ст. 36 КЗпП України; - поновлено [PERSON] на посаді головного юрисконсульта юридичного відділу державної установи «Держгідрографія» з 06 липня 2020 року; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 липня 2020 року по 06 липня 2021 року в розмірі 1 130 629 (один мільйон сто тридцять тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн 50 коп.; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп.; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» на користь [PERSON] судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 874 (вісімсот сімдесят чотири) грн 43 коп.; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» в дохід держави судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн 80 коп.; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» на користь [PERSON] судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 1 311 (одну тисячу триста одинадцять) грн 65 коп.; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» в дохід держави судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 17 026 (сімнадцять тисяч двадцять шість) грн 20 коп. Наказом ДУ «Держгідрографія» від 27.06.2023 № 205-к «Про поновлення на роботі [PERSON]» з 6 липня 2020 року [PERSON] було поновлено на посаді головного юрисконсульта юридичного відділу. Також, відповідно до наказу ДУ «Держгідрографія» від 04.07.2023 № 213-к «Про звільнення [PERSON] » управлінням фінансово-економічної діяльності Державної установи «Держгідрографія» здійснено розрахунок [PERSON] при звільненні. Розрахунок складається з нарахованої заробітної плати за 1 день та компенсації за невикористані 74 календарних дні щорічної основної відпустки в сумі 71 146 грн 17 коп. Так, [PERSON] було виплачено Державною установою «Держгідрографія» в рахунок компенсації за невикористану відпустку, без урахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, - 57 272 грн 67 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 522 від 04.07.2023. Крім того, утримано та перераховано Державною установою «Держгідрографія» в дохід держави (сплачено) військовий збір в сумі 1 067 грн 19 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 521 від 04.07.2023, а також податок з доходів фізичних осіб в сумі 12 806 грн 31 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 520 від 04.07.2023. Крім того, на зазначену суму компенсації було нараховано та перераховано ЄСВ (Єдиний соціальний внесок) в сумі 15 653 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 519 від 04.07.2023. Всього станом на 04.07.2023 витрати Державної установи «Держгідрографія» при розрахунку [PERSON] при звільненні склали: 71 146 грн 17 коп. + 15 653 грн 00 коп = 86 799 грн 17 коп. В подальшому, за заявою (клопотанням) Державної установи «Держгідрографія», ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 21.09.2023 (справа № 758/8646/20, провадження № 22-ц/824/2935/2023) розстрочено виконання постанови Київського апеляційного суду від 26.06.2023 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (1 130 629 грн 50 коп.) до кінця 2023 року рівними частинами. Відповідно до наказу ДУ «Держгідрографія» «Про виплату середнього заробітку» від 26.09.2023 № 284-к [PERSON] на виконання вищезазначеного рішення суду було нараховано середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 06.07.2020 - 06.07.2021; сума нарахованої компенсації склала 1 130 629 грн 50 коп. Так, [PERSON] було виплачено Державною установою «Держгідрографія» в рахунок компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу (за період 06.07.2020 - 06.07.2021), без урахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, - 906 530 грн 62 коп.: 235 697 грн 96 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 714 від 26.09.2023; 228 445 грн 72 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 782 від 26.10.2023; 224 819 грн 59 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 860 від 24.11.2023; 217 567 грн 35 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 920 від 21.12.2023; Крім того, утримано та перераховано Державною установою «Держгідрографія» в дохід держави (сплачено): військовий збір в сумі 16 891 грн 88 коп.: 4 391 грн 89 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 716 від 26.09.2023; 4 255 грн 94 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 784 від 26.10.2023; 4 190 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 858 від 24.11.2023; 4 054 грн 05 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 921 від 21.12.2023, а також податок з доходів фізичних осіб в сумі 202 702 грн 50 коп: 52 702 грн 65 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 715 від 26.09.2023; 51 080 грн 25 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 783 від 26.10.2023; 50 271 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 859 від 24.11.2023; 48 648 грн 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 923 від 21.12.2023. 906 530 грн 62 к. + 16 891 грн 88 к. + 202 702 грн 50 к. = 1 126 125 грн 00 коп. Крім того, було нараховано та перераховано ЄСВ (Єдиний соціальний внесок) в сумі 215 060 грн 63 коп.: 49 694 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 717 від 26.09.2023; 48 509 грн 01 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 785 від 26.10.2023; 59 419 грн 80 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 857 від 24.11.2023; 57 437 грн 82 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 922 від 21.12.2023. Також, [PERSON] було виплачено 2 000 грн моральної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 925 від 21.12.2023, та 2 186 грн 08 коп. (874 грн 43 коп. + 1 311 грн 65 коп.) судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 924 від 21.12.2023. Тобто, на виконання постанови Київського апеляційного суду від 26.06.2023, ДУ «Держгідрографія» фактично понесла загальні витрати в сумі 1 345 371 грн 71 коп.: 1 126 125 грн 00 коп. - відшкодування [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу (за період 06.07.2020 - 06.07.2021), в тому числі військовий збір та ПДФО; 215 060 грн 63 коп. - ЄСВ (Єдиний соціальний внесок); 2 000 грн - відшкодування [PERSON] моральної шкоди; 2 186 грн 08 коп. (874 грн 43 коп. + 1 311 грн 65 коп.) - відшкодування [PERSON] судового збору. В подальшому, [PERSON] подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, у якій просив її скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди і ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2024 (справа № 758/8646/20, провадження № 61-12768св23) касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково; постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2023 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до державної установи «Держгідрографія» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В частині вирішення позовних вимог [PERSON] до державної установи «Держгідрографія» про відшкодування моральної шкоди постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2023 року залишено без змін. За результатами нового розгляду, постановою Київського апеляційного суду від 25.04.2024 (справа № 756/8646/20, провадження № 22-ц/824/8012/2024) апеляційну скаргу [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено; рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано; ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким: - позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено; - стягнуто з державної установи «Держгідрографія» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 06 липня 2020 року по 26 червня 2023 року включно в сумі 3 373 870 (три мільйони триста сімдесят три тисячі вісімсот сімдесят) грн 50 коп. з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів відповідно до Порядку № 100 затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100;- стягнуто з державної установи «Держгідрографія» в дохід держави судовий збір у розмірі 47 295 (сорок сім тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили - 25.04.2024. На виконання вищевказаного рішення суду, відповідно до наказу ДУ «Держгідрографія» «Про виплату середнього заробітку» від 15.05.2024 № 144-к [PERSON] нараховано середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 06.07.2021 - 26.06.2023 в сумі 2 243 241 грн. (3 373 870 грн 50 к. - 1 130 629 грн 50 коп. = 2 243 241 грн). Так, [PERSON] було виплачено Державною установою «Держгідрографія» в рахунок компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період 06.07.2021 - 26.06.2023 (без урахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів) - 1 805 809 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 360 від 17.05.2024. Крім того, утримано та перераховано Державною установою «Держгідрографія» в дохід держави (сплачено): військовий збір в сумі 33 648 грн 62 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 363 від 17.05.2024, а також податок з доходів фізичних осіб в сумі 403 783 грн 38 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 355 від 17.05.2024. 1 805 809 грн 00 коп. + 33 648 грн 62 коп. + 403 783 грн 38 коп. = 2 243 241 грн Крім того, було нараховано та перераховано ЄСВ (Єдиний соціальний внесок) в сумі 484 387 грн 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 366 від 17.05.2024. Також, на виконання постанови Київського апеляційного суду від 25.04.2024 Державна установа «Держгідрографія» в дохід держави сплатила судовий збір у розмірі 47 295 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 579 від 14.06.2024. Тобто, на виконання постанови Київського апеляційного суду від 25.04.2024, ДУ «Держгідрографія» фактично понесла загальні витрати в сумі 2 774 923 грн 20 коп., яка складається з: 2 243 241 грн 00 коп. - відшкодування [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу (за період 06.07.2021 - 26.06.2023), в тому числі військовий збір та ПДФО, та з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 26.06.2023; 484 387 грн 20 коп. - ЄСВ (Єдиний соціальний внесок); 47 295 грн 00 коп. - відшкодування судового збору. Відповідно до наказу ДУ «Держгідрографія» «Про здійснення перерахунку [PERSON]» від 20.09.2024 № 280-к [PERSON] здійснено перерахунок компенсації за невикористані 74 календарних дні щорічної основної відпустки з фактичних сум заробітку (після повного виконання рішення суду). Так, [PERSON] було виплачено Державною установою «Держгідрографія» в рахунок компенсації за невикористану відпустку (без урахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів) - 131 301 грн 21 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 666 від 24.09.2024. Крім того, утримано та перераховано Державною установою «Держгідрографія» в дохід держави (сплачено): військовий збір в сумі 2 446 грн 61 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 663 від 24.09.2024, а також податок з доходів фізичних осіб в сумі 29 359 грн 28 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 665 від 24.09.2024. 131 301 грн 21 коп. + 2 446 грн 61 коп. + 29 359 грн 28 коп. = 163 107 грн 10 коп. Тобто, ДУ «Держгідрографія» понесла ще витрати на виплату [PERSON] компенсації за невикористану відпустку (після перерахунку) - 163 107 грн 10 коп. Отже, враховуючи вищевикладене, станом на день звернення до суду з цим позовом, ДУ «Держгідрографія» у зв`язку з виконанням судових рішень (постанови Київського апеляційного суду від 26.06.2023 та постанови Київського апеляційного суду від 25.04.2024) виплативши [PERSON] середній заробіток за вимушений прогул, в тому числі компенсацію за використану відпустку, з урахуванням ПДФО, ЄСВ, військового збору, а також відшкодувала останньому моральну шкоду та судовий збір, понесла збитки в загальній сумі 4 370 201 грн 18 коп. (86 799 грн 17 коп. + 1 345 371 грн 71 коп. + 2 774 923 грн 20 коп + 163 107 грн 10 коп.). [PERSON] , як службова особа, яка видала наказ про звільнення і який у подальшому визнано незаконним та скасовано у судовому порядку, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, навіть, не зважаючи на ту обставину, що в подальшому [PERSON] був звільнений із займаної посади з 18.11.2020 наказом Державної служби морського та річкового транспорту України від 19.11.2020 № 581-к. Враховуючи положення ст.ст. 134, 237 КЗпП України просив суд стягнути з відповідача на його користь 4 370 201 грн 18 коп в рахунок відшкодування завданої шкоди. Представником відповідача подано відзив на позов, у якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ДУ «Держгідрографія» належить до сфери управління Державної служби морського та річкового транспорту і саме на підставі наказу цієї Служби 26.02.2020 [PERSON] був призначений виконувачем обов`язків начальника цієї установи. Ним було укладено контракт з морською адміністрацією, а тому позивач не є роботодавцем відповідача у розмінні трудового законодавства. Крім того зазначає про те, що [PERSON] не був залучений в якості третьої особи до участі у справі №758/8646/20, в якій вирішувалось питання про підставність звільнення [PERSON] , а також не був повідомлений позивачем про такий спір взагалі. Також зазначає, що у відповідності до вимог ст.237 КЗпП України на відповідача може бути покладено обов`язок покрити шкоду у зв`язку з оплатою працівнику вимушеного прогулу, а відшкодування інших витрат чинним законодавством не передбачено. У відповіді на відзив представником позивача зазначено, що [PERSON] як керівник Установи за дії, вчинені під час перебування його на посаді несе повну відповідальність за діяльність установи, призначає та звільняє працівників установи, а тому є службовою особою у розумінні вимог чинного законодавства. Вважає, що обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили доказуванню не підлягають, а неправомірність дій відповідача при звільненні [PERSON] встановлено цим судовим рішенням. Посилається на обґрунтованість обрахунку завданої шкоди, з огляду на суми виплачених податків і зборів. У запереченнях представниця відповідача посилалась на те, що роботодавцем керівника Устаноив є виключно Морська адмінтрація. Вважає, що у випадку залучення [PERSON] до часті у справі про звільнення [PERSON] не було досліджено всіх обставин, які мають значення для справи, а тому зазначені обставини не мають преюдиційного значення у справі. У судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників справи, дослідивши представлені суду докази, встановлено наступне. 26.02.2020 наказом Державної служби морського та річкового транспорту України № 6-ПД «Про призначення виконуючим обов`язки начальника ДУ «Держгідрографія»» [PERSON] призначено виконуючим обов`язки начальника Державної установи «Держгідрографія» (далі - ДУ «Держгідрографія», Установа) з 27.02.2020 на строк, який не може перевищувати трьох місяців. 27.02.2020 наказом ДУ «Держгідрографія» № 54-к «Про виконання обов`язків» [PERSON] приступив до виконання обов`язків начальника ДУ «Держгідрографія» з 27.02.2020 на підставі пункту 1 наказу Державної служби морського та річкового транспорту України № 6-ПД від 26.02.2020 «Про призначення виконуючим обов`язки начальника ДУ «Держгідрографія». Відповідно до Положення «Державної установи «Держгідрографія», затвердженого наказом Державної служби морського та річкового транспорту України 30.05.2019 № 224 (далі - Положення), управління ДУ «Держгідрографія» здійснює начальник (пункт 6.1 статті 6 Положення). Керівник ДУ «Держгідрографія» несе повну відповідальність за стан і діяльність Установи, а також призначає на посаду і звільняє з посади працівників Установи відповідно до трудового законодавства України (пункт 6.2 статті 6 Положення). До повноважень керівника віднесено, в межах компетенції видавати накази, розпорядження, затверджувати інструкцій та положення, надавати доручення, обов`язкові до виконання всіма працівниками та структурними підрозділами Установи, а також обирати форми і системи оплати праці, встановлювати працівникам конкретні розміри тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок і доплат, з дотриманням норм і гарантій, передбачених чинним законодавством та колективним договором (пункт 6.2 статті 6 Положення). 06.07.2020 [PERSON] , працюючи на посаді виконуючого обов`язків начальника ДУ «Держгідрографія», видав наказ № 217-к «Про особовий склад», яким звільнив [PERSON] з посади головного юрисконсульта юридичного відділу державної установи «Держгідрографія» на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою продовжувати роботу внаслідок зміни істотних умов праці. Не погодившись із зазначеним наказом, [PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Державної установи «Держгідрографія», третя особа: професійна спілка працівників Державної установи «Держгідрографія», про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди (справа № 758/8646/20). Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04.10.2022 у вказаній справі в задоволенні позову [PERSON] відмовлено в повному обсязі. На зазначене судове рішення [PERSON] подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду. Постановою Київського апеляційного суду від 26.06.2023 (справа № 758/8646/20, провадження № 22-ц/824/2935/2023) апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року - скасовано та ухвалено нове, яким: - позов [PERSON] до Державної установи «Держгідрографія», третя особа: професійна спілка працівників Державної установи «Держгідрографія» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково: - визнано незаконним та скасовано наказ в.о. начальника Державної установи «Держгідрографія» [PERSON] від 06 липня 2020 року № 217-к, яким [PERSON] 06 липня 2020 року звільнено з посади головного юрисконсульта юридичного відділу державної установи «Держгідрографія» у зв`язку з відмовою продовжувати роботу внаслідок зміни істотних умов праці згідно з п.6 ст. 36 КЗпП України; - поновлено [PERSON] на посаді головного юрисконсульта юридичного відділу державної установи «Держгідрографія» з 06 липня 2020 року; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 липня 2020 року по 06 липня 2021 року в розмірі 1 130 629 (один мільйон сто тридцять тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн 50 коп.; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп.; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» на користь [PERSON] судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 874 (вісімсот сімдесят чотири) грн 43 коп.; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» в дохід держави судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн 80 коп.; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» на користь [PERSON] судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 1 311 (одну тисячу триста одинадцять) грн 65 коп.; - стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» в дохід держави судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 17 026 (сімнадцять тисяч двадцять шість) грн 20 коп. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2024 (справа № 758/8646/20, провадження № 61-12768св23) касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково; постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2023 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до державної установи «Держгідрографія» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В частині вирішення позовних вимог [PERSON] до державної установи «Держгідрографія» про відшкодування моральної шкоди постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2023 року залишено без змін. За результатами нового розгляду, постановою Київського апеляційного суду від 25.04.2024 (справа № 756/8646/20, провадження № 22-ц/824/8012/2024) апеляційну скаргу [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено; рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано; ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким: - позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено; - стягнуто з державної установи «Держгідрографія» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 06 липня 2020 року по 26 червня 2023 року включно в сумі 3 373 870 (три мільйони триста сімдесят три тисячі вісімсот сімдесят) грн 50 коп. з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів відповідно до Порядку № 100 затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100;- стягнуто з державної установи «Держгідрографія» в дохід держави судовий збір у розмірі 47 295 (сорок сім тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили - 25.04.2024. Зазначені рішення судів виконано позивачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи. Так, позивачем було виплачено на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3 373 870,50 коп, з якого проведено відповідні вирахування військового збору та податку з доходів фізичних осіб, 2 000 грн моральної шкоди, 2 186 грн судового збору. Крім того, на користь держави сплачено судовий збір у розмірі 47 295 грн. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 134 Кодексу законі про праці України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, слід мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини. Статтею 136 КЗпП України визначений порядок покриття шкоди, заподіяної працівником. Приписами частини четвертої статті 136 КЗпП України передбачено, що стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. У статті 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З аналізу вищенаведених обставин справи та норм чинного законодавства судом встановлено, що відповідач [PERSON] на час виникнення спірних правовідносин був посадовою особою, який прийняв рішення про звільнення [PERSON] з займаної ним посади та підписав відповідний наказ. Такі дії посадової особи у судовому порядку були визнані неправомірними, вчиненими з порушенням норм КЗпП України. Оскільки, відповідно до положення установи, саме на керівника були покладені обов`язки щодо прийняття управлінських рішень, прийняття та звільнення з займаних посад працівників, самостійно вирішувати управлінські питання, суд приходить до висновку, що саме на [PERSON] покладається відповідальність за прийняття неправомірних рішень та винесення наказу, що скасований судом, а тому саме він повинен покрити шкоду, заподіяну установі у зв`язку з оплатою [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат. Відповідно до частини першої статті 27 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок №100), вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. Абзацом першим пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до абзацу першого пункту 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Згідно з підпунктом "е" пункту 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати. Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, у яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі (абзац другий пункту 3 Порядку №100). У пункті 164.6 статті 164 ПК України, яка визначає базу оподаткування, зазначено, що під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності. Системний аналіз пункту 3 Порядку № 100 та пункту 164.6 статті 164 ПК України дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (за загальним правилом 18 відсотків). Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу. Аналогічний правовий висновок зроблений Великої Палатою Верховного Суду у подібних правовідносинах у постанові від 8 грудня 2021 року у справі №9901/407/19, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. Пленум Верховного Суду України у п. 33 Постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснив, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 р.) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Зазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 161/6047/16-ц, згідно із якими посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника та затриманні виконання рішення суду про поновлення на роботі, має покрити шкоду, заподіяну установі у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суд вважає, що до матеріальної шкоди позивача, яка пов`язана з оплатою незаконно звільненому працівникові відшкодування, відноситься сума, як вказано у постанові Київського апеляційного суду від 25 квітня 2024 у розмірі 3 373 870,50 коп, та саме ця сума підлягає відшкодуванню товариству. Крім того, у відповідності до постанов Київського апеляційного суду від 26.04.2023 та 25.04.2024 установою сплачено на користь [PERSON] 2 000 грн моральної шкоди, 2 186 грн судового збору, а на користь держави судовий зір у розмірі 47 295 грн. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що загальна сума витрат, як майнова шкода, яка завдана ДУ «Держгідрографія» діями відповідача, та яка підлягає стягненню з останнього на користь цієї установи, становить 3 425 351,58 грн. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача сум ЄСВ, заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, які нараховані після виконання судових рішень в частині поновлення позивача на посаді і його подальшому звільненні, оскільки ці витрати не можуть вважатись завданою позивачу шкодою, а є витратами, які має здійснити роботодавець відносно поновленого на посаді працівника. Саме на роботодавця покладається обов`язок виплати цих сум працівнику, яким після поновлення на роботі був [PERSON] . За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у обсязі і за підстав, що зазначені вище. Заперечення відповідача не впливають на висновки суду, що викладені вище, оскільки за положенням про установу саме на її керівника покладено обов`язки щодо прийняття управлінських рішень, прийняття та звільнення з займаних посад працівників, самостійно вирішувати управлінські питання. Відповідно до ст.54 ЦПК України, якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява. У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони. Згідно з ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Стороною відповідача не спростовано у загальному порядку обставин, встановлених у судових рішеннях у справі №758/8646/20 і не представлено суду будь-яких доводів чи доказів на підтвердження підставності звільнення [PERSON] .

Outcome: partial