Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить суд визначити додатковий строк для подачі [PERSON] до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , терміном один місця з часу набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить об`єкт нерухомості квартира загальною площею 45. 3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира зареєстрована за [PERSON] . Вона є єдиною спадкоємицею померлого, інших спадкоємців за заповітом чи законом немає. 20.05.2023 позивачка звернулась до нотаріуса Четвертої Харківської міської нотаріальної контори Козелько Т.М. із заявою про оформлення своїх спадкових прав після смерті батька на спадкове майно. У відповіль на заяву нотаріус склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у якій зазначено, що позивачка пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, та не може оформити свої спадкові права на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно не проживала з батьком, та зазначила, що вона може продовжити термін для рийняття спадщини лише у судовому порядку. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що останні п`ять років постійно проживала разом із батьком і в момент смерті і до теперішнього часу, тому вважала, що вона вважається особою, яка прийняла спадщину. Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 24.12.2024 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Орджонікідзевського\~райсуду м.\~Харкова від\~22.04.2025\~року витребувано\~з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, належним чином засвідчену копію спадкової справи [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . 14.05.2025 на виконання ухвали суду від 22.04.2025 Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надала, через канцелярію суду, копію спадкової справи [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Ухвалою Індустріального райсуду м. Харкова від 22.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа державний нотаріус Четвертої Харківської міської нотаріальної контори Козелько Тетяна Михайлівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача адвокат Чайчук О.А., в поданій до суду заяві, просила проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, процесуальним правом подання відзиву на позов не скористався. Третя особа нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козелько Т., у поданій до суду заяві, просить проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи, у висновках покладаються на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце смерті місто Харків, що підтверджується к. свідоцтва про смерть. За час життя 24.07.2001 року [PERSON] , [INFO] , на випадок смерті, залишив заповіт, згідно якого розпорядився: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати і на що за законом він матиме право, заповів своїй дочці, [PERSON] , заповіт посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Гавриловою С.А., зареєстрованого в реєстрі за №7231, що підтверджується відповідною копією заповіту. [PERSON] на родлась [INFO] , батьками якої у свідоцтві про народження зазначені батько: [PERSON] , мати [PERSON] , що підстверджується копією свідоцтва про народження. Отже [PERSON] є рідною донькою померлого [PERSON] . 12.05.2023 [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини, після померлого [INFO] - батька [PERSON] до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.05.2023 року державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козелько Т.М., відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що пропущено строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України. Крім того у постанові зазначено з заявою про прийняття спадщини вона незверталась, спадкова справа не відкривалась, разом зі спадкодавцем на час смерті зареєстровані не були, отже вважається такою, що спадщину не прийняяла, із посиланням на ст.ст.1268, 1269 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України\~\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 25.03.2020 (справа № 642/2539/18-ц) дійшов висновку, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У постанові Верховного Суду від 15.09.2023, справа №345/4153/22, зазначено: «Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.» У Постанові Верховного Суду від 20.03.2024 справа №545/1231/23 п. п.48,49 викладено: «Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.» В обґрунтування позову позивач зазначила, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що останні п`ять років постійно проживала разом із батьком і в момент смерті і до теперішнього часу, тому вважала, що вона вважається особою, яка прийняла спадщину. Разом з тим, позивачка, діючи за принципом диспозитивності та самостійно визначаючи преддмет та підстави позову, просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини, що саме по собі говорить про те, що особа пропустила вказаний строк і не прийняла спадщину. Жодної причини поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач у позовній заяві не зазначила, доказів не надала. Юридична необізнаність позивачки, щодо того, що вона вважала, що вважається особою яка прийняла спадщину, судом не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~Суд надає\~оцінку як\~зібраним у\~справі доказам\~в цілому,\~так і\~кожному доказу\~(групі\~однотипних доказів),\~який міститься\~у справі,\~мотивує відхилення\~або врахування\~кожного доказу\~(групи\~доказів). Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Отже, у позивачки не було жодних об`єктивних, непереборних, істотних труднощів подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно із висновком Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6 1215цс16, якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. У даному випадку, позивач через власну пасивну поведінку не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи відсутність поважних причин, що завадили позивачці звернутися у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини, або інших об`єктивних та непереборних перешкод, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed