Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

04 серпня 2025 року представник відповідача [PERSON] \~адвокат Ейбатов Заур Мардан огли звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. Заява обґрунтована тим, що відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Харкова від 30.07.2025 прийнято відмову [PERSON] від позову до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення боргу у справі № 638/23213/24, провадження у цивільній справі № 638/23213/24 за [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення боргу - закритона підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову. Заявник просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити питання щодо стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи на загальну суму 97020,00 грн., які визначені у виді фіксованої суми. Заява представника відповідача [PERSON] \~адвоката Ейбатова Заура Мардан огли про ухвалення додаткового рішення на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 прийнята та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні суддею Тимченком А.М., про що повідомлено сторони у справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позивач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Враховуючи положення ч. 3 ст. 131, ч. 1 ст. 223, п. 1 ч. 3 ст. 223, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає, що неприбуття у судове засідання відповідачів, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши заяву з доданими до неї доказами, матеріали судової справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Судом встановлено, що 04 грудня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення боргу у розмірі 23100 доларів США. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання, яке відбудеться 15 січня 2025 року о 12 год 45 год. До початку розгляду справи, а саме 18.07.2025 року, від позивача- [PERSON] через канцелярію суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 липня 2025 року прийнято відмову [PERSON] від позову до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення боргу у справі № 638/23213/24 та закрито провадження у цивільній справі № 638/23213/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення боргу, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову. Як вбачається з ухвали суду від 24 грудня 2024 року суд не вирішив питання про витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3\~ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. 27.01.2025 між адвокатом Ейбатовим Зауром Мардан огли та [PERSON] було укладено Договір № 7A/2025\~надання правової допомоги, зокрема і в рамках справи №?638/23213/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення боргу. Також, між адвокатом Ейбатовим Зауром Мардан огли та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до договору N?7A/2025\~від 27.01.2025\~року про надання правової допомоги. У п.1 зазначеної Додаткової угоди сторонами погоджено, що: « ... загальна вартість правничої допомоги юридичних послуг), яка надається Адвокатом Клієнту відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги 27A/2025\~від 27.01.2025\~року, складає грошову суму у розмірі 97 020,00 грн. (дев?яносто сім тисяч двадцять гривень 00 коп.), що складає 10% (десять відсотків) від розміру заявлених позовних вимог у справі N?638/23213/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення боргу (позовні вимоги у справі № 638/23213/24 заявлені на суму 23100,00 доларів США, що станом на момент укладання цієї Угоди еквівалентно\~970200,00 грн.)». Тобто, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений Сторонами у вигляді фіксованої суми, а не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, що свыдчить про понесення [PERSON] витрат на правничу допомогу у зв?язку з розглядом справи у фіксованому розмірі, на загальну суму 97 020,00 грн. (дев?яносто сім тисяч двадцять гривень 00 коп.). Згідно з ч. 6\~ст. 142 ЦПК України\~у випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої\~статті 141 цього Кодексу. Вирішуючи у справі питання про судові витрати за поданою заявою, суд дійшов наступних висновків. Згідно з приписами ч.ч. 1-6\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. ВП Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. За змістом частини третьої\~статті 237 Цивільного кодексу України\~однією з підстав виникнення представництва є договір. Згідно з частиною першою\~статті 626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до\~статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). За змістом частини третьої\~статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"\~до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Отже, надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правничої допомоги (договором, на підставі якого здійснювалось представництво інтересів [PERSON] в суді першої інстанції) встановлено, що вартість послуг у фіксованому розмірі, який становить 97020,00 гривень за обсяг роботи, погоджений з Замовником. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у\~Главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема,\~стаття 903 Цивільного кодексу України\~передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу України\~регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.\~Стаття 632 Цивільного кодексу України\~регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі\~статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Верховний Суд зазначає про те, що у разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться і у постанові від 19 листопада 2021 року у справі № 910/4317/21. Як відзначив КАС ВС у постанові від 28.12.2020 по справі № 640/18402/19 розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача. Тому в цьому випадку подавати опис робіт, виконаних адвокатом, не обов`язково. Гонорар може сплачуватись як до надання відповідних послуг адвокатом, так і після. Порядок та строки його сплати визначаються договором про надання правової допомоги. І для цілей стягнення судових витрат це не повинно мати значення. Верховний Суд дотримується позиції, відповідно до якої відшкодуванню підлягають як ті витрати, які вже були сплачені, так і ті, що мають бути сплачені відповідною стороною згідно з умовами договору. Такі висновки відображені, наприклад, у постановах ОП КГС ВС від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, ОП КГС від 22.01.2021 по справі № 925/1137/19. Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial