Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

в липні 2025 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить суд: - визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] що був укладений 25 листопада 1999 року укладений між [PERSON] та [PERSON] - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач та [PERSON] 25 листопада 1999 року уклали попередній усний договір купівлі - продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачу, як спадкоємцю за законом. Відповідач [PERSON] зобов`язався в подальшому укласти нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, що вбачається із розписки доданої позовної заяви. В позивача не має можливості звернутись з пропозицією до відповідача щоб нотаріально оформити договір купівлі-продажу будинку, оскільки він на протязі тривалого періоду проживає на території країни агресора російської федерації та зв`язок з ним було втрачено. Позивач сплатила відповідачу кошти за житловий будинок у повному обсязі у розмірі 20 000 гривень відповідно до умов попереднього договору, а [PERSON] передав їй оригінали правовстановлюючих документів та предмет договору купівлі-продажу, а саме житловий будинок, площею 42/2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу вказаного об`єкту. Таким чином відповідач [PERSON] так і не виконав умови договору, які передбачені попереднім договором, що свідчить про те, що він ухиляється від виконання умов договору у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права шляхом визнання за собою права власності на предмет договору. Ухвалою судді Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2025 р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін ( з повідомленням). Відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик . Відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження подати суду відзив на позовну заяву та всі наявні в нього докази, які стосуються предмету спору, з одночасним направленням копії відзиву та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій (ст. 178 ЦПК України), а також в п`ятиденний строк з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на вказану відповідь, з одночасним направленням копії заперечення та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій (ст.180 ЦПК України). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до\~ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного провадження, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] 25 листопада 1999 року уклали попередній усний договір купівлі - продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачу, як спадкоємцю за законом. Відповідач [PERSON] зобов`язався в подальшому укласти нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, що вбачається із розписки доданої позовної заяви. В позивача не має можливості звернутись з пропозицією до відповідача щоб нотаріально оформити договір купівлі-продажу будинку, оскільки він на протязі тривалого періоду проживає на території країни агресора російської федерації та зв`язок з ним було втрачено. Позивач сплатила відповідачу кошти за житловий будинок у повному обсязі у розмірі 20 000 гривень відповідно до умов попереднього договору, а [PERSON] передав їй оригінали правовстановлюючих документів та предмет договору купівлі-продажу, а саме житловий будинок, площею 42/2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу вказаного об`єкту. Таким чином відповідач [PERSON] так і не виконав умови договору, які передбачені попереднім договором, що свідчить про те, що він ухиляється від виконання умов договору у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права шляхом визнання за собою права власності на предмет договору. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Відповідно до ч.1ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні (частина десята статті 28 ЦПК України). Відповідач (та інші сторони справи: третя особа, свідок) зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України). Не встановивши обставин, які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності на придбану в законному порядку земельну ділянку, суд визнає за ним таке право. На підставі ст.ст. 219, 220, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved