Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

[PERSON] 15 січня 2024 року звернулася до Березанського районного суду з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з відповідною частиною прилеглих надвірних господарчих та побутових споруд та будівель, а саме: житлового будинку за літерою А; кухня за літерою Б; сарай за літерою В, кам`яний погріб за літерою Впд; кам`яний гараж за літерою Д; металева вбиральня за літерою Г, дерев`яний сарай за літерою 3, металеві ворота за №2, 6, 9, огорожа - металеві секції на кам`ян. Основі за №3 , басейн цементований за № 4, водопровідний кран за №5, огорожа - азбестові листи за №7, 10, огорожа - металева сітка за №8, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що вказаний об`єкт нерухомості вона придбала у його власника - [PERSON] 22.08.2008 року за 6000 доларів США, що підтверджується написаними ним письмовими розписками; так як кошти передавалися [PERSON] через матір позивачки - [PERSON] , тому розписки написані на її ім`я. У вказаному будинку вона проживає з моменту його купівлі по день звернення до суду з даним позовом. Проте, договір купівлі-продажу у нотаріальному порядку не оформлено. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , а його дочка - [PERSON] не бажає прийняти спадщину на будинок, який 15 років тому продав її батько [PERSON] , посилаючись на наведені обставини та положення ст.392 ЦК України, згідно якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, позивачка просить задовольнити позов. 19 лютого 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.42). 20 серпня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.61). У судовому засіданні представник позивачки адвокат Вороненко Т.М. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просила задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. У судове засідання відповідачка [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову [PERSON] , на з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову (а.с.50-51). Заслухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. За даними дослідженої судом довідки КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 07.09.2023 року та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №20506351 від 08.10.2008 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 15.11.2007 року за №2-176, посвідченого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою, зареєстрована власність на об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано 08.10.2008 року в реєстровій книзі №11 за №8 Березанською філією МБТІ (а.с.6,33). Також з матеріалів справи вбачається, що третя особа [PERSON] 22.08.2008 року передала [PERSON] 6000 доларів США в рахунок оплати купівлі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що не заперечують сторони та підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими розписками [PERSON] (а.с.16, 70) та показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що вбачається з актового запису про смерть №4026 від 04.11.2011 року (а.с.69), і після його смерті спадкова справа не заведена та належне померлому майно не успадковане, що вбачається з відповіді Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 14.04.2025 року (а.с.97). Позивачка просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, що зареєстроване за померлим [PERSON] , посилаючись на те, що вказаний об`єкт нерухомості вона придбала у його власника - [PERSON] 22.08.2008 року за 6000 доларів США та на положення ст.392 ЦК України, згідно якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За змістом положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Ст.203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно приписів ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно положень ч.2 ст.209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. За змістом ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до положень ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до встановлених обставин справи, приймаючи до уваги, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, що є предметом позову, не посвідчено нотаріально, у суду відсутні правові підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спірне майно. У зв`язку з цим, незважаючи на визнання позову відповідачкою, суд з огляду на положення ч.4 ст.206 ЦПК України, за змістом якої суд може ухвалити рішення про задоволення позову лише за наявності законних підстав, постановляє про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки це суперечить положенням закону. Приймаючи рішення у справі, суд не враховує показання допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , а також письмові розписки [PERSON] на підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості, що є предметом спору, оскільки приймаючи до уваги предмет та підстави позову, вважає, що такі показання та документи не є допустимими доказами у даній справі. Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета позову [PERSON] , про визнання права власності на нерухоме майно, слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed