Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

08.07.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, якою просила суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом примусового звільнення приміщення окремо розташованої одноповерхової будівлі кафе «Бістро» літ. «А» загальною площею 117,5кв.м, з літнім майданчиком, загальною площею 140кв.м, за адресою [ADDRESS] , та передачі зазначеного об`єкту позивачу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що на спірне майно набула право власності на підставі договору про відступлення права вимоги від 29.06.2017 №29-06/17, укладеного між ТОВ «Стандарт фінанс групп» та позивачем, за умовами якого ТОВ «Стандарт фінанс групп» відступив за плату [PERSON] належні їй права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор замінив кредитора як сторону у кредитному договорі №М014/03 03/240 від 19.05.2008, на основі Генеральної кредитної угоди №М014/03-239 від 19.05.2008, який укладено між ПАТ «Райфайззен Банк Аваль» та [PERSON] , та прийняв на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Також, 29.06.2017 між ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки №М014/03-03/239/1 від 19.05.2008, тобто до [PERSON] перейшли усі права вимоги до [PERSON] за вищевказаними договорами. У зв`язку з тим, що [PERSON] умови кредитного договору не виконала, останній 11.03.2021 було направлено повідомлення про необхідність сплати заборгованості по кредитному договору в сумі 838\~241, 77грн., але відповідач в 30-ти денний строк заборгованість не сплатила. Внаслідок чого, на підставі статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», 27.05.2021 відбулося звернення стягнення на предмет іпотеки, вищезазначеного спірного нерухомого майна. На момент звернення до суду відповідач продовжує здійснювати у спірній нежитловій будівлі підприємницьку діяльність, категорично відмовляється її звільнити, тому позивач просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Маленька Л.І., надали суду відзив на позов (т2 а.с.6-8), просять суд відмовити у заявлених позивачем вимогах, вказавши, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом. Крім того, вказує, що позивач не могла набути 27.05.2021 право власності на спірний об`єкт, так як з 24.03.2021 по 20.09.2023 діяла ухвала Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області про забезпечення позову по справі №214/1429/16 щодо заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії [PERSON] відносно спірного майна. Також вважає, що укладений договір відступлення права вимоги №29-06/17 від 29.06.2017 не може бути належною правовою підставою набуття права власності на нерухоме майно, оскільки відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч.3 ст.512 та ст.1054 ЦК України, тому як для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, банк, або інша фінансова установа. Що стосується договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, то крім вищезазначеного, він також не може бути належною правовою підставою набуття права власності, тому як не був нотаріально посвідченим, та в силу ст.220 ч.1 ЦК Україні є нікчемним. Ухвалою суду від 11.03.2024 (т.2 а.с.100) прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договорів недійсними припинення дії актів реєстраційних записів та припинення дії договору іпотеки (т.2 а.с.93-96), та об`єднано в одне провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном. В обґрунтування зазначених вимог представник відповідача виклала правову позиці тотожною у відзиві, доповнивши що первісний Договір іпотеки №МО14/03-03/239/1 від 19.05.200 припинив свою дію 29.06.2017, що підтверджується Договорами відступлення права вимоги по кредитному договору та відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеними між ПАТ «Райффайзен» Банк Аваль», ПАТ «Юнекс Банк» та ТОВ «Стандарт Фінанс Групп», оскільки відповідачка не є фінансовою установою, тому просить визнати недійсним Договір відступлення права вимоги №29-06/17 від 29.06.2017, договір відступлення право вимоги за іпотечним договором від 29.06.2017; припинити дію реєстраційних записів від 19.05.2008 №7213370, від 01.07.2017 №35943098, від 27.05.2021 №42253266 та записи №№42253552, 42253510; припинити дію Договору іпотеки №МО14/03-03/239/1 від 19.05.2008 з усіма обмеженнями та застереження, застосованому на його підставі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на заявлених позовних вимогах наполягає з підстав викладених у позові, проти зустрічного позову заперечує надавши до суду письмові пояснення. В обґрунтування заперечень вказує на правомірність дій [PERSON] при укладанні договорів відступлення права вимоги, як такі, що не суперечать ст. 6 ЦК України та ч.1 ст.627 ЦК України, при цьому, внаслідок відступлення права вимоги, яке виникло на підставі кредитного договору, не відбувається будь-якого порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу боржника, що є необхідним для застосування конструкції оспорюваного правочину. Також посилаючись на пункт 7 Договору іпотеки, наголошує на відсутності підстав для припинення дії Договору іпотеки за наявності у [PERSON] боргового зобов`язання за договором кредиту. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, з підстав викладених у відзиві на позов, на зустрічному позові наполягає з підстав викладених у позовній заяві, уточнивши зміст заявленої позовної вимоги, в частині щодо визнання договорів про відступлення права вимоги укладеними між ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» та [PERSON] .. Судом встановлені обставини спірних правовідносин на підставі досліджених судом доказів. 19 травня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», як кредитором, та [PERSON] ( прізвище [PERSON] , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 13 червня 2009 року, т.2 а.с.20), як позичальником, була укладена генеральна кредитна угода №М014/03-03/239, на основі якої того ж дня, 19 травня 2008 року, укладений кредитний договір №М014/03-03/240, за умовами якого позичальник [PERSON] отримала перший транш у розмірі 70 000 доларів США. Строк дії угоди 180 місяців (т.1 а.с.6-7, 8-12). Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Так, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 19 травня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», як іпотеко держателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем, було укладено договір іпотеки №М014/03-03/239/1, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. та зареєстрований в реєстрі за №4182 (т.1 а.с.15-18). Предметом договору іпотеки, відповідно до п.1.1, є забезпечення вимог іпотекодержателя, що витікають з Генеральної кредитної угоди №М014/03-03/239 від 19 травня 2008 року (кредитного договору), укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та боржником [PERSON] , а також додаткових угод до неї, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого боржник зобов`язується перед іпотекодержателем повернути кредит в розмірі 70 000 доларів США або еквівалента в інших валютах по курсу НБУ на день укладення договору, сплатити проценти за користування ним, комісійну винагороду, неустойку в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. Відповідно до п.1.2 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно нежитлова будівля, окремо розташована одноповерхова будівля кафе «Бістро» загальною площею 117,5 кв.м., з літнім майданчиком загальною площею 137,5 кв.м., загальна площа 255,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВВС №570059 від 22 квітня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кірієнко І.М., зареєстрованого в реєстрі за №1605; право власності зареєстроване за [PERSON] 23 квітня 2004 року КП «Криворізьке БТІ», запис в реєстровій книзі №7Н-338, запис №2938, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно №101961. З довідки ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», долученої представником позивача до позову при зверненні до суду, слідує, що станом на 18 травня 2018 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №М014/03-03/240 від 19 травня 2008 року (т.1 а.с.13-14). Наявність заборгованості представником відповідача, не заперечується. 29 червня 2017 року ПАТ Райффайзен Банк Аваль (первісний кредитор) відступило за плату ПАТ Юнекс Банк (новому кредитору), належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор замінив первісного кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі (№М014/03-03/240 від 19 травня 2008 року на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/239 від 19 травня 2008 року, який укладено між ВАТ Райффайзен Банк Аваль та Боржником [PERSON] та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором (т.1 а.с.18-22). Розмір таких вимог станом на день укладення договору відступлення прав вимоги склав 38 906 доларів США 90 центів (т.1 а.с.23-24). Згідно з актом приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 29 червня 2017 року (т.1 а.с.27-28), ПАТ Райффайзен Банк Аваль передав, а ПАТ Юнекс Банк прийняли, зокрема документи судового та/або виконавчого провадження, пов`язаного з правом вимоги за кредитним договором № М014/03-03/240 від 19 травня 2008 року на основі Генеральної кредитної угоди №М014/03-03/239 від 19 травня 2008 року за домовленістю. 29 червня 2017 року ПАТ Райффайзен Банк Аваль (іпотекодержатель/первісний кредитор) та ПАТ Юнекс Банк (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та зареєстрований в реєстрі за №2175 (т.1 а.с.29-34), з підписанням сторонами акту приймання-передачі до цього договору. 29 червня 2017 року ПАТ Юнекс Банк (кредитор) відступає за плату ТОВ Стандард Фінанс Групп (новому кредитору) належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону у кредитному договорі (№ М014/03-03/240 від 19 травня 2008 року на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/239 від 19 травня 2008 року, який укладено між ВАТ Райффайзен банк Аваль та Боржником [PERSON] , та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором (т.1 а.с.35-39). Розмір таких вимог станом на день укладення договору відступлення прав вимоги склав 38 906 доларів США 90 центів (т.1 а.с.40). Згідно з актом приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 29 червня 2017 року, ПАТ Юнекс Банк передав, а ТОВ Стандард Фінанс Групп прийняли, зокрема документи судового та/або виконавчого провадження, пов`язаного з правом вимоги за кредитним договором №М014/03-03/240 від 19 травня 2008 року на основі Генеральної кредитної угоди №М014/03-03/239 від 19 травня 2008 року (т.1 а.с.42). 29 червня 2017 року ПАТ Юнекс Банк (іпотекодержатель/ кредитор) та ТОВ Стандард фінанс групп (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та зареєстрований в реєстрі за №2174 (т.1 а.с.43-46), з підписанням сторонами акту приймання-передачі до цього договору (т.1 а.с.42). 29 червня 2017 року було укладено договір відступлення права вимоги №29-06/17 (т.1 а.с.49 - 51, 208), згідно умов якого ТОВ Стандард Фінанс Групп (кредитор) відступили за плату [PERSON] (новому кредитору) належні їй права вимоги за кредитним договором (№ М014/03-03/240 від 19 травня 2008 року на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/239 від 19 травня 2008 року, який укладено між ВАТ Райффайзен банк Аваль та Боржником ( [PERSON] ), разом з додатками, а також додаткові угоди/договори до нього). При цьому новий кредитор набуває статус правонаступника Кредитора. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідклично та без можливості зворотного відступлення (викупу) (п.2.1.-2.2.). Згідно з актом приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 29 червня 2017 року, ТОВ Стандард фінанс групп передали, а [PERSON] прийняла, зокрема документи судового та/або виконавчого провадження пов`язаного з правом вимоги за кредитним договором №М014/03-03/240 від 19 травня 2008 року на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/239 від 19 травня 2008 року (т.1 а.с.54). 29 червня 2017 року ТОВ Стандард Фінанс Групп (іпотекодержатель/ кредитор) та [PERSON] (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та зареєстрований в реєстрі за №2187, з підписанням сторонами акту приймання-передачі до цього договору (т.1 а.с.244). Відповідні зміни щодо іпотекодержателя у зв`язку з відступленням прав вимоги внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. (т.1 а.с.52-53). 11.03.2021 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. за заявою [PERSON] була складена та направлено [PERSON] , [PERSON] повідомлення-вимога про повернення одержаних у позику грошових коштів в розмірі 838241,77грн. ( т.1 а.с.55). 27.05.2021 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником окремо розташованої будівлі кафе « [INFO] » літ.А, загальною площею 117,5 кв.м з літнім майданчиком, загальною площею 140кв.м [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки, здійсненим приватним нотаріусом Рукавіциним І.А., номер запису про право власності 42253266. ( т.1 а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч.1 ст.1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, визначених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи з цих норм, а саме, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення чи ліквідації, спадкування тощо) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованою сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.1-ч.3 ст.24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання\~\~ згоди\~\~ іпотекодавця,\~\~ якщо\~\~ інше\~\~ не встановлено\~\~ іпотечним\~\~ договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.\~\~\~\~ Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.\~\~\~\~ Правочин про\~\~ відступлення\~\~ прав\~\~ за іпотечним договором підлягає\~\~ нотаріальному\~\~ посвідченню.\~\~ Відомості\~\~ про\~\~ таке відступлення\~\~ підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.. В той же час ст.1079 цього кодексу визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно з аб.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Визначення поняття фінансова установа міститься в п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якого, фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. На момент укладення договорів факторингу та відступлення прав ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» був включений до реєстру банківських установ, ПАТ Юнекс Банк був включений до реєстру банківських установ; ТОВ Стандард Фінанс Групп було включено до реєстру фінансових установ. Зазначена обставина сторонами визнається, тому, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Фізична особа, громадянин України [PERSON] , не є юридичною особою, не включена до реєстру фінансових або банківських установ, не має ліцензії на здійснення відповідної діяльності, зокрема і щодо факторингових операцій. Отже [PERSON] не може бути стороною договору факторингу. В той же час, в силу ч.2 ст.1083 ЦК України, оскільки права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки були відступлені первісним кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за договором факторингу, то і всі наступні відступлення цих прав вимоги мають здійснюватись за договорами факторингу. Також, в силу ч.1ст.24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Згідно з ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Договір відступлення прав від 29 червня 2017 року, укладений між ТОВ Стандард Фінанс Групп та [PERSON] , порушує вимоги ч.2 ст.1083, ч.3 ст.1079 Цивільного кодексу України, оскільки перед цим, в той же день, були відступлені за договором факторингу від ВАТ «Райффайзен банк Аваль» до ПАТ Юнекс Банк та потім до ТОВ Стандард Фінанс Групп, а отже і подальше наступне відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки мало відбуватись в силу ч.2 ст.1083, ч.3 ст.1079 ЦК України виключно відповідно до положень глави 73 «Факторинг» Цивільного кодексу України, тобто за договорами факторингу, фактором в яких може бути виключно банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, а фізична особа [PERSON] на момент укладення договору відступлення прав не мала права виступати фактором в договорах факторингу. Вищезазначене узгоджується за правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18), правовим висновком Великою Палати Верховного суду від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11 (провадження №14-222цс/18), правовим висновком Великою Палати Верховного суду від 10 листопада 2020 року у справі №638/22396/14 (провадження №14-16цс/20), тому доводи представника позивача за первісним позовом щодо здійснення відступлення права вимоги судом до уваги не беруться. Також, за аналогією ч.1 ст.227 Цивільного кодексу України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також позивачем за зустрічним позовом заявлено вимогу про припинення дії Договору іпотеки №МО14/03-03/239/1 від 19.05.2008, у зв`язку з відступленням права за первісним договором іпотеки, яке відбулося 29.06.2017. Відповідно до частини першої\~статті 546 ЦК України,\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною першою\~статті 575 ЦК України,\~іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закон України «Про іпотеку»\~є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна. У\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом\~статті 11 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша\~статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки\~статтею 599 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. За системним аналізом зазначених норм права, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості іпотека припиняється за фактом виконання основного зобов`язання. Також у розділі 7 договору іпотеки регламентовано строк дії договору, а саме передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Право іпотеки, та відповідно і цей договір, припиняє чинність у разі: припинення боргового зобов`язання, забезпеченого цією іпотекою; знищення (втрати) предмета іпотеки, якщо іпотекодавець не замінив або не відновив предмет іпотеки; реалізації предмету іпотеки; набуття іпотекодержателем на підставах, передбачених чинним законодавством України та цим договором, права власності на предмет іпотеки; розірвання цього договору за угодою сторін, яка посвідчується нотаріально; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку (т.1 а.с.17). Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання - іпотека припиняється. Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2023, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.09.2023 та постановою Верховного суду у складі Тертьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.07.2024, позовні вимоги за позовною заявою представника [PERSON] [PERSON] до [PERSON] про припинення дії договору іпотеки, зобов`язання вчинити певні дії, скасування державної реєстрації залишено без задоволення ( т.1 а.с.155, 198-214, т.2 а.с146-171). Вказаним рішенням встановлені обставини, а саме,\~13 червня 2018 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року в справі №215/1492/16-ц видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в сумі 33 139 доларів США 47 центів та витрат зі сплати судового збору 13 349 грн. 79 коп. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 17 травня 2021 року. Постановою приватного виконавця від 25 січня 2020 року відкрито виконавче провадження №61073473 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. Стягувачем визначено [PERSON] з урахуванням заміни стягувача ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2017 року, залишеної без змін за результатами апеляційного перегляду постановою від 15 травня 2018 року. Станом на день ухвалення рішення сторона позивача не надала доказів, які б свідчили про повне виконання як судового рішення про стягнення боргу, так і повне виконання кредитних зобов`язань, тому суд залишив без задоволення вимогу про припинення дії договору іпотеки. Також станом на момент ухвалення рішення у цій справі представник позивача за зустрічним позовом не надала доказів на підтвердження виконання боргового зобов`язання за основним договором кредитування. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що укладання договорів 29.06.2017 про відступлення права вимоги не є підставою для припинення їх дії, на чому наголошує представник позивача за первісним позовом, тому як за вказаними договорами відбулася лише заміна кредиторів при наявності не виконання боргового збов`язання з боку боржника, тобто не погашення кредиту Боржником, тому не є підставою їх припинення при встановленні судом недійсності договорів, в яких стороною є [PERSON] , у зв"язку зчим в задоволенні цєї вимоги суд відмовляє. Щодо вимоги позивача про припинення дії реєстраційних записів - суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, скасування документа, на підставі якого проведено державну реєстрацію речового права, є підставою для скасування запису про державну реєстрацію. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В матеріалах справи відсутні докази того, що у позивача можуть виникнути складнощі, або йому буде відмовлено державним реєстратором з приводу скасування зазначеного запису у разі, якщо позовна вимога про визнання документа, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав буде задоволена. Таким чином, суд вважає, що з приводу зазначеної зустрічної позовної вимоги відсутній спір, враховуючи, що представником позивача, як сторона у справі, приватні нотаріуси не залучалися, та клопотань до суду з цього приводи від представника до суду не надходило, у зв`язку з чим вона не може бути задоволена. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Щодо заявленої позовної вимоги за первісним позовом про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом примусового звільнення спірного приміщення, то з огляду на те, що судом визнано недійсними договори відступлення права вимоги №29-06/17 за договором кредиту та іпотеки укладеного між ТОВ Стандард Фінанс Групп та [PERSON] , які слугували підставою для набуття [PERSON] право власності на спірне приміщення, суд залишає заявлену вимогу без задоволення. Оскільки позовні вимоги за первісним позовом залишено без задоволення, а зустрічний позов задоволено частково, суд, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача за зустрічним позов на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст..ст. 203,217,227,512,1077,1078,1080,1083 ЦК України, Закону України ««Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: partial