Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду, відповідно до якого просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини з [INFO] та до моменту її смерті. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка на момент смерті фактично проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , і з якою останні вісім років до дня смерті проживала [PERSON] , так як померла потребувала постійного догляду. Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю позивачу необхідно для вирішення питання щодо прийняття та оформлення спадщини після його смерті на підставі ст. 1268 ЦК України, що і зумовило її звернення до суду з відповідним позовом. В судових засіданнях, в яких була присутня, позивач просила задовольнити заяву в повному обсязі з підстав, викладених в заяві, пояснивши суду, що з померлою вона була знайома з дитинства. З 2015 року почала проживати разом із нею в одному будинку. При цьому позивач пояснила, що до померлої приходив соціальний робітник, допомагав по господарству, приносив пенсію померлій, розмір якої позивачу невідомий. Крім того, медичні препарати та продукти харчування також приносив соціальний працівник на гроші, яка давала особисто померла. Представник відповідача в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що позивач вводить суд в оману з метою заволодіння нерухомим майном померлої [PERSON] , оскільки позивач ніколи не проживала з померлою, лише товаришувала з нею та іноді приходила в гості, а після смерті останньої вирішила обманним шляхом заволодіти її будинком. Більш того, представник відповідача повідомив, що до померлої [PERSON] був закріплений соціальний працівник, який надавав останній всю необхідну допомогу по господарству, яка була задоволена послугами і ніколи не повідомляла, що з нею проживає якась особа, яка за нею доглядала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу у відсутність його представника. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні сторони, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадах. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , 1947 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22.08.2023 року. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.08.2011 року [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори Гордієнко І.В. від 13.03.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно після смерті [INFO] [PERSON] , в зв`язку з відсутності документів, підтверджуючих родинний зв`язок з померлою. Відповідно до акту депутата Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Плюта-Корнілової Н.В. від 27.03.2024 року [PERSON] фактично проживала та вела спільне господарство з 01.01.2015 року з померлою [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Так, як на підставу своїх вимог позивач посилається на норми ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Якщо вимога про встановлення факту проживання осіб однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України. Оскільки у цій справі позовна вимога про встановлення факту постійного проживання заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому ці відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), суд враховує правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , з 2015 року по [INFO] . В якості доказу позивач посилається на акт депутата від 27 березня 2024 року, згідно якого на підставі свідчень свідків [PERSON] проживала з померлою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 01.01.2025 року по 17.08.2023 року. Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що померлу [PERSON] знала давно, оскільки колись вони працювали разом у лікарні. В 2015-2017 роках свідок приїздила додому до [PERSON] робити уколи за призначенням лікаря, так як остання почала хворіти, яка проживала завжди одна, але в той період до неї в гості почала приходити [PERSON] . В лютому 2017 року свідок пішла на пенсію і більше до [PERSON] не приходила і не бачила її взагалі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що до 2016 року працював таксистом і в той час інколи [PERSON] викликала його та просила відвезти її з якоюсь жінкою по справах: до лікарні, на ринок та до аптеки. Що за жінка була разом із [PERSON] він не знає, оскільки прізвища її не питав. Потім в 2024 році [PERSON] зателефонувала йому та попросила прийти до суду та надати якійсь свідчення. Більше йому нічого невідомо. Вказані свідчення заявниця в судовому засіданні підтвердила і погодилась з обставинами, повідомлені свідками в судовому засіданні. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює соціальним робітником Петропавлівської громади та надає послуги самотнім людям похилого віка. Так, у неї на обслуговуванні з 2021 по липень 2023 року перебувала [PERSON] , яка проживала завжди одна і до якої свідок завжди приходила два рази на тиждень і якій вона допомагала по господарству, прибирала в будинку, купляла продукти харчування, медичні препарати, обробляла город, передавала всі необхідні показники за комунальні послуги. Всі необхідні речі свідок купляла за грошові кошти, яка давала особисто [PERSON] . Особисто [PERSON] свідок бачила лише декілька разів за два тижні до смерті [PERSON] , коли остання стала себе гірше почувати, хоча до цього вона почувала себе добре та вільно себе самостійно обслуговувала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] перебувала на обліку в центрі надання соціальних послуг дуже давно як інвалід 2 групи, а з 2021 року попросилась на обслуговування як самотня особа, яка проживає одна. ЇЇ соціальним працівником була [PERSON] , яка її вела до самої смерті. [PERSON] було роз`яснено, що вона повинна знятись з обліку та повідомити про факт спільного проживання з будь-якою особою та припинення надання їй відповідних послуг. Але за весь період і до самої смерті таких заяв, в тому числі і усних, від [PERSON] не надходило. Коли протягом останнього місяця життя [PERSON] почала погано себе почувати свідок почала шукати всіх можливих родичів та знайомих останньої, але ніхто не захотів за нею доглядати. Свідок також пояснила, що [PERSON] отримувала дві пенсії, матеріально була добре забезпечена. Про смерть [PERSON] соціальна служба дізналась випадково, через фірму, яка надає послуги по похованню, а також коли прийшов соціальний робітник до неї додому і повідомила, що будинок зачинений і ніхто в ньому не проживає. Крім того, соціальний робітник постійно здавав звіт про купівлю продуктів за замовленням [PERSON] лише на одну особу, тобто лише на господарку будинку. Крім того, свідок особисто приходила до померлої [PERSON] додому та питала, чи влаштовує її робота соціального працівника, і ніколи остання не розповідала, що з нею хтось живе або допомагає по господарству окрім робітника. Також свідок ніколи не бачила ані [PERSON] особисто, ані будь-яких сторонніх речей в будинку, окрім речей померлої. Крім того, в судовому засіданні досліджено договір № 58-2021 від 05.01.2021 року про надання соціальних послуг, укладений між КУ «Центр надання соціальних послуг» Петропавлівської селищної ради та [PERSON] , предметом якого є надання соціальних послуг відповідно до індивідуального плану надання соціальних послуг. Так, відповідно до умов розділу 5 цього Договору, дія Договору припиняється у разі наявності в отримувача послуг довічного утримання (догляду) або виявлення в отримувача працездатних рідних або інших осіб, які відповідно до законодавства повинні забезпечити йому догляд і допомогу. Вказаний договір було підписано особисто [PERSON] , що свідчить про її повну обізнаність з його умовами. Судом також було досліджено графік відвідувань соціальним працівником [PERSON] [PERSON] два рази на тиждень, а саме: вівторок та п`ятниця. Також судом було досліджено індивідуальний план надання соціальних послуг догляду вдома соціальним працівником [PERSON] з 12.01.2021 року по заяві останньої. Тобто, в судовому засіданні встановлено і матеріалами справи підтверджується, що за адресою: [ADDRESS] ще [PERSON] проживала одна, користуючись з січня 2021 року послугами соціального працівника, як самотня особа, що потребує соціальних послуг, та як така, що не має працездатних рідних або інших осіб, які могли б забезпечити їй догляд і допомогу. Вказані обставини були особисто підтверджені як матеріалами справи, так і допитаними в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] . Заперечень по вказаним обставинам від позивача в судовому засіданні не надійшло. В той же час, в судовому засіданні не встановлено обставин проживання позивача зі спадкодавцем саме з 2015 року по день її смерті, тобто по [INFO] , або в будь який інший період. Зі свого боку, свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду про обставини, які мали місце за період 2015-2017 роки та взагалі не підтверджують факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем. Тобто, судом встановлено, що надані позивачем докази є недостатніми для підтвердження факту її проживання разом з [PERSON] до її смерті. Навпаки, позивачем взагалі не надано жодного доказу на підтвердження позовних вимог, а факти, встановлені судом під час розгляду вказаної справи, повністю спростували свідчення позивача. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту її проживання із [PERSON] з 2015 року по день її смерті за недоведеністю вимог. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed