Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

27.06.2024 до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вищезазначена позовна заява. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки площею 5,90004 га з кадастровим номером 1223584000:01:001:0799, розташованої на території Кочережківської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. 03.02.2016 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 15 років, додаткову угоду №1 та додаткову угоду №2 до договору оренди. Однак, орендатор орендну сплату не сплачує з 2022 року, у зв`язку із чим позивач звернувся із даним позовом до суду. Ухвалою суду від 04.07.2024 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання Ухвалою суду від 30.10.2024 було закрити підготовче провадження по справі та призначенно її до судового розгляду. Ухвалою суду\~від 25.02.2025\~було закрито\~провадження по\~справі в частині\~вимог до\~ТОВ «Агріколь-Самара»,\~а останннє\~залучено до\~участі у\~справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Розпорядженням № 386 від 14.04.2025 року цивільну справу призначено до повторного автоматизованого розподілу. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу, дану судову справу 15 квітня 2025 року розподілено на суддю Бабія С. О Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року справу прийнято до провадження судді Бабія С.О. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі, просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, докази сплати орендної плати за 2022, 2023, 2024 роки суду не надані. 16.09.2024 до суду поштою представником відповідача адвокатом Кислим Є.І. було направлено відзив на позовну заяву (а.с.212-218), яким просить поновити строк для подання відзиву на позовну заяву, прийняти відзив на позовну заяву та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказує, що спірний договір передбачає орендну плату в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка сплачується з вересня по грудень кожного року користування, в грошовій або натуральній формі за вибором орендодавця. Додатковою угодою від 03.02.2017 орендну плату змінено на 8000 грн (за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб) або 2 тони зерна в асортименті, з термінами сплати: до 31 жовтня для грошової форми або з 01 серпня до 30 листопада для натуральної. Оскільки позивач не звертався до ТОВ «Агріколь-Самара» з письмовими вимогами щодо сплати заборгованості то позов є необгрунтованим. Також вказує, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2024 у справі №904/2204/24 відкрито провадження про банкрутство ТОВ «Агріколь-Самара», введено процедуру розпорядження майном до 06.12.2024, з призначенням розпорядника майна - арбітражного керуючого Рода А.О. Згідно зі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ), всі майнові спори за участю боржника (включаючи спори про розірвання договорів) розглядаються виключно господарським судом у межах справи про банкрутство. Третя особа ТОВ «Агріколь-Самара» надіслала заяву про розгляд справи за відсутності (а.с.32). Також за допомогою системи «Електронний суд» 27.12.2024 ліквідатор ТОВ «Агріколь-Самара» арбітражний керуючий Родь А.О. надіслав заяву про банкрутство відповідача, у який зазначив про ухвалення Господарським судом Дніпропетровської області 05.12.2024 у справі № 904/2204/24 про банкрутство відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» постанови, якою ТОВ "Агріколь-Самара" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 05.12.2025, а ліквідатором ТОВ "Агріколь-Самара призначено арбітражного керуючого Родь А.О. та надав копію вказаної постанови (а.с.228-231). Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,90004 га з кадастровим номером 1223584000:01:001:0799, розташованої на території Кочережківської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.02.2017р. виданого державним нотаріусом Другої павлоградської держаної нотаріальної контори Дутчак Ю.С., зареєстрованого в реєстрі за № 142, право за яким зареєстровано в державному реєстрі прав 01.02.2017 року. 03 лютого 2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 15 років, інше речове право за яким було зареєстровано державним реєстратором Юр`ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 14 лютого 2017 року, що підтверджується Витягом з ДРРПНМ від 16.02.2017 р. За змістом пункту 3.1 договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем у порядку, у строки та у розмірах, зазначених в Додатку № 1 до цього договору, але не менше 3% від вартості земельної ділянки, за бажанням орендодавця в грошовій або натуральній формі згідно Додатку № 1 до цього договору. У відповідності до п. 5.2.3. Договору орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату. Пунктом 3.6. Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, до орендаря застосовується відповідальність, встановлена п. 7.1. цього договору. Згідно п. 7.1. Договору за невиконання або неналежне виконання цього договору, сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Пунктом 6.3. Договору передбачено, що в разі відсутності взаємної згоди сторін щодо дострокового розірвання Договору чи зміни його умов ці питання вирішуються у судовому порядку. Також, між [PERSON] та ТОВ « Агріколь-Самара» було підписано акт приймання -передачі земельної ділянки в оренду від 03 лютого 2017 року, відповідно до якого вищезазначена земельна ділянка була передана в оренду відповідачу ТОВ « Агріколь-Самара». 03 лютого 2017 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору оренди земельної ділянки від 03 лютого 2016 року, якою були внесені зміни в пункт 3.1 Договору щодо орендної плати. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо об`єкта нерухомого майна орендарем земельної ділянки площею 5,90004 га з кадастровим номером 1223584000:01:001:0799 переданої в оренду ТОВ «Агріколь-Самара» є ТОВ «Актив-РЗ» на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 758, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. Відповідно до довідки ТОВ «Агріколь-Самара» від 17.06.2024 року на адвокатський запит вбачається, що орендна плата з 2022 року не сплачувалась. Будь-яких доказів виконання орендарем свого обов`язку з виплати позивачу орендної плати з 2022 по 2024 роки суду не представлено. Також встановлено, що 01.11.2023 на підставі договору купівлі-продажу між ТОВ «Агріколь-Самара» та ТОВ «Актив-РЗ», останній набув право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1223584000:01:001:0799, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто ТОВ «Актив-РЗ» є правонаступником орендаря за спірним договором оренди земельної ділянки. Відповідно до частини першої\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 632 ЦК України\~встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про оренду землі»\~відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі\~статтею 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою\~статті 14 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. За змістом\~статті 21 Закону України «Про оренду землі»\~орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до\~статті 22 Закону України «Про оренду землі»\~орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Статтею 23 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (частина 4\~статті 31 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до частини першої\~статті 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями\~24\~та\~25 Закону України «Про оренду землі». Положеннями\~статті 32 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~ЗК України\~та іншими законами України. За змістом\~статті 141 ЗК України\~серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема у пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Згідно з частиною другою\~статті 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями\~ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д»\~статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої\~статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 зазначено, що враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, враховуючи, що орендна плата за 2022, 2023, 2024 роки не сплачувалась, що свідчить про систематичне невиконання умов договору що є підставою для його розірвання. \~ \~ \~ \~Оцінюючи доводи представника відповідача та посилання ліквідатора третьої особи, ТОВ «Агріколь-Самара», щодо наявності господарської справи №904/2204/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" суд виходить із наступного. \~ \~ \~ \~Дійсно, ухвалою господарського суду від 19.06.2024 було відкрито провадження у справі №904/2204/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара", якою введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів, до 06.12.2024. Розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" призначено арбітражного керуючого Родь А.О. 05.12.2024 постановою господарського суду відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 05.12.2025. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" призначено арбітражного керуючого Родь А.О. Крім того, згідно відповіді № 1681053 від 19.08.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Агріколь-Самара" перебуває в стані припинення. У відповідності до положень ст. 55 Конституції України, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до\~визначених законом процедур судочинства. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Відповідно до частини 1, абзацу 1 частини 2\~статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства\~спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими\~ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Відтак, якщо відповідач у даній справі був би боржником у справі про банкрутство, то саме господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, мали розглядатися відповідні позовні вимоги. Проте,\~як вказував\~суд вище,\~ухвалою суду\~від 25.02.2025\~було закрито\~провадження по\~справі в частині\~вимог до\~ТОВ «Агріколь-Самара»,\~а останннє\~залучено до\~участі у\~справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.236). Відтак, у позивача в даній справі відсутні позовні вимоги до ТОВ «Агріколь-Самара», які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а належать до господарської юрисдикції. Згідно з\~принципом диспозитивності,\~закріпленим у\~ст.\~13\~ЦПК України,\~саме позивач\~має право\~самостійно визначати\~відповідача,\~виходячи зі\~свого суб`єктивного\~уявлення про\~особу,\~яка порушила,\~не визнала\~чи оспорила\~його права\~(ст.\~4\~ЦПК України) Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.\~Натомість,\~встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У даній справі саме «АКТИВ-РЗ» є належним відповідачем, як орендар земельної ділянки , площею 5,90004 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кочережківської селищної ради Павлоградського районуДніпропетровської області, кадастровий номер 1223584000:01:001:0799. Посилання відповідача на необхідність додаткових звернень позивача до орендаря земельної ділянки з вимогами відносно сплати заборгованості по орендній платі як підставу для відмови у позові на умовах закону або договору не ґрунтуються та є безпідставними. Щодо судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved