Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету\~Ямпільської міської\~ради про зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що у своєму зверненні від 09.05.2025 до відповідача він вимагав забезпечити його - жителя села Клембівка Могилів-Подільського району Вінницької області, дровами на поточний 2025 рік, надіслати на його поштову адресу та одночасно на його електронну адресу відповідний розрахунковий документ з реквізитами відповідного казначейського рахунку, на який він має сплатити грошові кошти за доставку дров у розмірі 6 (шість) метрів кубічних. Ціна безпосередньо на дрова не встановлюється і не може бути встановлена, оскільки природні ресурси (в тому числі й ліси України) є власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. А також в порядку Закону України «Про безоплатну правову допомогу» надати повні, об`єктивні, ґрунтовні роз`яснення щодо порядку забезпечення виконавчими органами Ямпільської міської ради населення (жителів територіальних громад) паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями. 25.05.2025 він отримав відповідь від 23.05.2025 №37-С р. на його заяву від 09.05.2025 за підписом секретаря Ямпільської міської ради Семенюка В., в якій зазначено, що «на території громади здійснює діяльність спеціалізована організація Державне підприємство «Ямпільське лісове господарство» до повноважень якого входить реалізація споживачами дров паливних, про що також можливо отримати інформацію на електронній платформі «єДРОВА». Згідно відомостей з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність ДП «Ямпільське лісове господарство», ЄДРПОУ 00991462 припинено з 19.11.2010. Також у своєму листі відповідач зазначив, що до відання виконавчих органів відповідача належать власні повноваження, а саме: забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, також населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями. Далі відповідач зазначив, що «Виходячи з положень зазначеної норми Закону 280/97-ВР у виконавчих органів рад відсутні повноваження щодо надання палива, електроенергії громадянам на безоплатній основі». Тобто, відповідач вважає, що населення України має купувати дрова, які добуваються з лісів України, які є власністю територіальних громад. Відмову відповідача від забезпечення дровами його -члена територіальної громади, жителя села Клембівки [PERSON] , розцінює як неналежне, недобросовісне врядування з боку відповідача. Позивач вважає, що виконавчий орган Ямпільської міської ради, до відання якого належить забезпечення населення паливом, має юридичний обов`язок забезпечити його паливом, а саме дровами, на відповідний опалювальний період 2025 року. Також позивач вказав, що згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» забезпечення населення дровами не є комунальною послугою, а тому ніякої субсидії на отримання населенням дров жодним законом не передбачено. Таким чином, Семенюк В. надав йому недостовірну інформацію щодо оформлення субсидії для отримання дров для побутових потреб. Позивач зазначив, що з урахуванням вимог ст.19, 68 Конституції України, розділу 6 декларації про державний суверенітет України та приписів ст.ст.10, 30, 66, 67 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» забезпечення населення (власників природних ресурсів) дровами має відбуватися на безоплатній основі, оскільки природні ресурси (ліс) є власністю виключно народу України, тому держава зобов`язана виплачувати населенню України (власнику природних ресурсів, суспільного багатства) в рамках справедливого розподілу доходу від користування природними ресурсами (лісом) відповідні дивіденди і при цьому задовольняти потреби людей у паливі, в даному випадку дровами, на безоплатній основі. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить зобов`язати виконавчі органи Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області забезпечити безоплатно його дровами на опалювальний сезон у 2025 році відповідно до імперативних приписів ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» у розмірі 6 (шість) метрів кубічних. Справу просив розглянути у найкоротший строк у загальному провадженні без його присутності. 25.06.2025 за вх.№4070 від відповідача надійшов відзив де вказано, що позовні вимоги, заявлені [PERSON] , є безпідставними та необґрунтованими. У главі 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Згідно пп.5 п.а) ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями; вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води. Вказаною нормою не визначено обов`язку виконавчих органів міської ради надавати громадянам паливо, електроенергію, газ та інші енергоносії на безоплатній основі. Чинним законодавством України для окремих категорій громадян передбачені пільги на оплату за користування газом, електроенергією. Виплата пільг здійснюється за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті, Міністерством соціальної політики України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №807) затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій. Згідно п.3 вказаного Положення житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком. У 2025 році позивачем не подавались заяви та необхідні документи про призначення житлової субсидії на придбання твердого пічного палива (дров). Позивач не надав доказів того, чи реалізував він своє право на призначення йому житлової субсидії для придбання твердого пічного палива (дров) у 2025 році чи ні, а також не повідомив про причини, з яких таке право не було реалізовано шляхом звернення до компетентного органу. Також відповідач зазначив, що в межах населених пунктів Ямпільської міської територіальної громади ліси відсутні. Інші ліси до об`єктів комунальної власності Ямпільської міської територіальної громади в установленому законом порядку не набувалися та не відносилися, у комунальній власності Ямпільської міської територіальної громади ліси не перебувають. На Ямпільську міську раду як представницького органу Ямпільської міської територіальної громади не розповсюджується право розпорядження лісами на її території, оскільки вона не є власником лісів. На території Вінницької області постійними лісокористувачами на землях державної власності є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», код ЄДРПОУ 44768034. Ямпільська міська рада та її виконавчі органи не наділені повноваженнями щодо заготівлі деревини, в тому числі паливної (дрова), та реалізації її населенню на безоплатній основі. Видатки з бюджету міської ради для забезпечення населення територіальної громади твердим побутовим паливом (вугілля, дрова, тощо) безоплатно не передбачені. До бюджету Ямпільської міської територіальної громади у 2025 році субвенції з Державного бюджету на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного палива і скрапленого газу для жителів Ямпільської міської територіальної громади не надходили. Виходячи із приписів Конституції України, законодавчих та нормативно-правових актів України, Ямпільська міська рада як суб`єкт владних повноважень зобов`язана діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень, тому просять відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог повністю. 08.07.2025 за вх.№4310 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що у своєму відзиві відповідач посилається на численні статті з діючого законодавства, однак, залишив поза увагою положення ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно п.а п.5 якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями; вирішення питань водопостачання, водовідведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води. Відповідач до свого відзиву надав лист Фінансового управління Ямпільської міської ради від 23.06.25 №01-11/76, в якому зазначено, що «для бюджету Ямпільської міської територіальної громади не враховано цільові субвенції на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного палива і скрапленого газу для жителів територіальної громади». Тобто, відповідач підтверджує і визнає, що таким чином він чинить протиправну бездіяльність, яка полягає у незбалансуванні місцевого бюджету для покриття видатків з метою забезпечення виконання наданих відповідачу законом повноважень щодо забезпечення населення (в тому числі [PERSON] ) життєво необхідним ресурсом, а саме: дровами для обігріву і приготування їжі. Також позивач зазначив, що держава не є і не може бути власником природних ресурсів (в тому числі і лісів України). Згідно Конституції України держава лише здійснює право власності на землю, її надра, повітряний простір, водні та інші природні ресурси від імені українського народу і ніхто не має права змушувати власника (український народ, яким є і [PERSON] ) купувати природні ресурси, а саме: дрова, які видобуваються з лісів України, які є виключно власністю народу. Відповідач врахував видатки з місцевого бюджету на придбання дров паливних для забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності Ямпільської територіальної громади. Однак, видатки з місцевого бюджету на придбання дров паливних для забезпечення населення жителів Ямпільської територіальної громади, відповідач не передбачив. Також відповідач у своєму відзиві посилається на Постанову Кабінету Міністрів України №848 від 21 жовтня 1995 року, якою затверджено Положення про порядок призначення житлової субсидії. Вказана постанова КМУ прийнята задовго до набрання чинності Конституції України 28 червня 1996 року. Позивач просить під час розгляду справи по суті та під час прийняття рішення не застосовувати та не враховувати положення Постанови КМУ №848 від 21.10.1995, яка не відповідає та протирічить принципам верховенства права та положенням ст.92 Конституції України. Просив його позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. В задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в загальному позовному провадженні відмовлено Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.05.2025 позивач звернувся до Ямпільської міської ради з заявою, в якій заявив вимогу про забезпечення його [PERSON] , жителя с.Клембівка Могилів-Подільського району Вінницької області дровами на поточний 2025 рік, надіслати на його поштову адресу та одночасно на його електронну адресу відповідний розрахунковий документ з реквізитами відповідного казначейського рахунку, на який він має сплатити грошові кошти за доставку дров у розмірі 6 (шість) метрів кубічних. Ціна безпосередньо на дрова не встановлюється і не може бути встановлена, оскільки природні ресурси (в тому числі й ліси України) є власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. А також в порядку Закону України «Про безоплатну правову допомогу» надати повні, об`єктивні, ґрунтовні роз`яснення щодо порядку забезпечення виконавчими органами Ямпільської міської ради населення (жителів територіальних громад) паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями (а.с.7-8). Із відповіді Ямпільської міської ради на звернення [PERSON] від 09.05.2025, вих.№37-С від 03.05.2025, встановлено, що Ямпільська міська рада повідомила [PERSON] про те, що у виконавчих органів рад відсутні повноваження щодо надання палива, електроенергії громадянам на безоплатній основі. Також проінформувала про те, що однією із форм державної допомоги, яка надається громадянам для часткового покриття витрат на оплату твердого палива (дрова, вугілля, тощо) - є отримання субсидії. Для цього особи можуть звернутися безпосередньо в місцевий орган соціального захисту або центр надання адміністративних послуг. Також на території громади здійснює діяльність спеціалізована організація Державне підприємство «Ямпільське лісове господарство», до повноважень якого входить реалізація споживачам дров паливних, про що можливо отримати інформацію на електронній платформі «єДрова». Міська рада не є суб`єктом господарської діяльності з реалізації або перевезення твердого палива і не має відповідного статусу для формування розрахункових рахунків у цій сфері (а.с.9). Із копії довідки фінансового управління Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №01-11/76 від 23.06.2025 встановлено, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» для бюджету Ямпільської міської територіальної громади не враховано цільові субвенції на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого чи рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу для жителів територіальної громади (а.с.24). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.. Відповідно до\~ст.2\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування» місцеве\~самоврядування в\~Україні -\~це гарантоване\~державою право\~та реальна\~здатність територіальної\~громади -\~жителів села\~чи добровільного\~об`єднання\~у сільську\~громаду жителів\~кількох сіл,\~селища,\~міста -\~самостійно або\~під відповідальність\~органів та\~посадових осіб\~місцевого самоврядування\~вирішувати питання\~місцевого значення\~в межах\~Конституції і\~законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Відповідно до\~ст.4\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування» місцеве\~самоврядування в\~Україні здійснюється\~на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання\~місцевих і\~державних інтересів; виборності; правової,\~організаційної та\~матеріально-фінансової\~самостійності в\~межах повноважень,\~визначених цим\~та іншими\~законами; підзвітності\~та відповідальності\~перед територіальними\~громадами їх\~органів та\~посадових осіб; державної\~підтримки та\~гарантії місцевого\~самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ч. 1 ст. 142 Конституції України та ч. 3 ст. 16 Закону України «IIpo місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною i фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме i нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних i обласних рад. Частиною 1 статті 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо a6o через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; встановлюють місцеві податки i збори відповідно до закону; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальних громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме i нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно i майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від ix відчуження. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Глава 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначає повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Так, зокрема, відповідно до підпункту 5 пункту а) частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями; вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води. Однак, вказаною нормою не визначено обов`язку виконавчих органів міської ради надавати громадянам паливо, електроенергію, газ та інші енергоносії на безоплатній основі. Відповідно до п. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та ix посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією i законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією i законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Реалізація повноважень щодо надання твердого палива (на безоплатній основі або зі знижкою) може бути здійснена виключно в межах затверджених програм соціального захисту або рішень місцевої ради, та за умови наявності відповідного фінансування у місцевому бюджеті. У матеріалах справи відсутні докази існування будь-якої програми чи рішення Ямпільської міської ради, які б передбачали безоплатне надання дров жителям Ямпільської територіальної громади. Разом з тим, слід зазначити, що пільги на придбання твердого палива можуть надаватися окремим категоріям громадян у грошовій формі за рахунок коштів державного бюджету, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 373 від 17.04.2019. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №373 від 17.04.2019 затверджено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі (далі - Порядок №373). Порядок №373 визначає механізм надання громадянам у грошовій формі пільг, в тому числі на придбання твердого палива і скрапленого газу. П.1 Порядку №373 визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі таких пільг, зокрема: на придбання твердого палива і скрапленого газу. Пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються щомісяця у грошовій формі (готівковій або безготівковій), на придбання твердого палива і скрапленого газу - один раз на рік у грошовій готівковій формі. Відповідно до п. 3 Порядку №373, дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги згідно із Законами України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (крім військовослужбовців), Про Службу безпеки України, Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Про бібліотеки і бібліотечну справу, Про музеї та музейну справу, Про захист рослин, Про жертви нацистських переслідувань, Про охорону дитинства, Про соціальний захист дітей війни, Про культуру, Про освіту, Про відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, Кодексом цивільного захисту України (крім осіб рядового і начальницького складу), Основами законодавства України про охорону здоров`я (далі - пільговики). Заяви з необхідними документами та/або відомостями приймаються від заявників: органами Пенсійного фонду України - починаючи з 1 грудня 2022 р., у тому числі у разі надіслання їх поштою або в електронній формі (через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики, інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, мобільний додаток Пенсійного фонду України, веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України або Портал Дія). Отже, чинне законодавство України передбачає чіткий механізм отримання пільг на придбання твердого палива у грошовій формі, який реалізується за рахунок коштів державного бюджету. За таких обставин суд вважає безпідставними доводи позивача про обов`язок органу місцевого самоврядування безоплатно забезпечити його дровами на підставі пп.5 п.а) ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» та такими, що ґрунтуються хибному тлумаченні норм матеріального права. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 910/3009/18). Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду від 08.11.2023 року у справі № 761/42030/21. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачем недоведена в порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством України, наявність обставин, з якими закон пов`язує настання певних правових наслідків для позивача (тобто доведення заявленої підстави позову) та факт порушення його суб`єктивного права, зокрема, відповідачем, що є підставою для відмови в позові за недоведеністю (необґрунтованістю) позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed