Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просить, з урахування зави про виправлення описки: 1. \~ \~ \~ \~Стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - . [PERSON] , [INFO] , у вигляді 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2017року і до досягнення дитиною повноліття, припинити. 2. \~ \~ \~ \~Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у вигляді 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначається наступне. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 05 серпня 2014року стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 квітня 2018 року збільшено розмір стягувальних аліментів, які сплачує [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2017року і до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з 20.06.2021року і по теперішній час неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання осіб у житловому приміщенні(будинку) яка видана головою квартального комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради Виконавчого комітету та актом підтвердження фактичного місця проживання дитини. На теперішній час відповідачка [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Опитаний в судовому засіданні позивач в якості свідка, підтвердив обставини вказані в позовній заяві. Зазначив, що донька проживає з ним з червня 2021 року, з того часу він перестав сплачувати аліменти. Відповідачка. у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позов до суду не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. Ухвалою суду від 14.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали, встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками доньки [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 05.08.2014 року у справі № 668//10025/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 квітня 2018 року у справі № 766/19281/17 збільшено розмір стягувальних аліментів, які сплачує [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/001951084 від 26.02.2024 року, [PERSON] , [INFO] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 24.10.2023 року. Відповідно до довідки квартального комітету № 18 за № 65 від 17.09.2024 року [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , інформація підтверджується сусідами. Також до довідки за тим же номером додано акт про підтвердження фактичного проживання [PERSON] за вказаною адресою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача. Його донька [PERSON] проживає разом із ним з 2021 року по [ADDRESS] до тепер. Матір дитини свідок за цей час там не бачила, також свідку невідомо чому донька стала проживати із батьком. Знає, що дитина навчається в школі онлайн, батько про неї піклується. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, який живе зі своєю матір`ю та донькою. Донька з ним проживає з 2021 року, навчається онлайн. За дитиною доглядають батько позивач та бабуся. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між сторонами є відносини, які пов`язані зі стягненням аліментів на утримання дитини із матері дитини на користь батька та припинення стягнення аліментів на утримання дитини із батька дитини (сімейні правовідносини). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення. Разом з тим, суд звертає увагу, що стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. При цьому, відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матір дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті можливість скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. При дослідженні матеріалів справи у їх сукупності судом об`єктивно встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] , не проживає з матір`ю на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] та знаходиться на його повному утриманні. Доказів на спростування вказаного відповідачкою суду не надано. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, судову практику, що склалася при вирішенні аналогічних справ, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , які стягуються на підставі судових рішень. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Разом з тим, щодо моменту припинення стягнення аліментів з батька на користь матері на утримання дитини суд зазначає наступне. Позивачем при поданні позову до суду заявлено вимогу про припинення стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання спільної доньки, та стягнення аліментів з матері на його користь на утримання доньки, тому моментом припинення стягнення та стягненням аліментів в даному випадку буде дата звернення до суду із позовом 02.10.2024 року. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, які суд вважає обґрунтованими, оскільки доказів спільного проживання матері та дитини суду не надано, як і доказів утримання матір`ю доньки. Беручи до уваги згадані вище застосовні норми права у справі, що перебуває на розгляді, суд вважає, що відповідачка зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору в цій частині при поданні позовної заяви. Отже, беручи до уваги викладене вище та

Outcome: approved