Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

29.10.2024 року [PERSON] звернувся до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з заявою про визнання особи безвісно відсутньою. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що він є рідним братом [PERSON] , [INFO] , якого було зараховано у розпорядження командира військової частини [NUMBER] наказом Командувача військ оперативного командування « [INFO] » (по особовому складу) від 03.01.2023 № 1-РС. Відповідно до отриманого 02.05.2023 Сповіщення сім`ї № 431/2023, повідомлено про те, що його брат, водійкулеметного взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісті 18.04.2023 під час ведення бойових дій в м. Бахмут, Донецької області. У той же день, заявник звернувся з офіційною заявою до ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою щодо встановлення місця знаходження свого брата. За фактом зникнення [PERSON] органом досудового розслідування за підсудністю Бахмутським районним відділом поліції ГУНП в Донецькій області було відкрито кримінальне провадження № 12023082060000693 за ч. 1 ст. 115 КК України. Крім цього, заявником була подана заява до Департаменту інформатизації МВС України про надання витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих за особливих обставин стосовно [PERSON] . Згідно копії Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих за особливих обставин № 20230911-477, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серія [NUMBER] , вид. Чернігівським РВ УМВС України в Запорізькій області 17.05.1996, зник на території бойових дій (під час воєнних дій) і статус особи зниклої безвісті за особливих обставин йому надано з 11.09.2023. З 18.04.2023 до теперішнього часу в місці постійного проживання, а саме: [ADDRESS] , нічого невідомо про [PERSON] . Тобто, на даний час місце перебування військовослужбовця невідоме. Визнання брата безвісно відсутнім потрібно заявнику для реалізації права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, що передбачено пунктом 4 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто як чоловіка, чий близький родич (рідний брат) пропав безвісті під час здійснення заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Додатком 5 Порядку проведення призиву громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, передбачено, що документом, який підтверджує право на відстрочку є рішення суду про визнання особи зниклою безвісті за особливих обставин. Таким чином, заявник вважає, що без ухвалення судом рішення про визнання брата безвісно відсутнім, тобто таким, що пропав безвісті під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, він не може реалізувати надане йому право на оформлення відповідної відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації. На підставі зазначеного заявник [PERSON] просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , безвісно відсутнім. Ухвалою судді від 29.10.2024 провадження у справі було відкрито в порядку окремого провадження із призначенням судового засідання; залучено до участі у цивільній справі за заявою [PERSON] в якості заінтересованих осіб: Міністерство оборони України та військову частину [NUMBER] . Ухвалою суду від 15.01.2025 замінено неналежних заінтересованих осіб: Міністерство оборони України, військову частину [NUMBER] , на належну заінтересовану особу - військову частину [NUMBER] Національної гвардії України. Ухвалою суду від 11.02.2025, замінено неналежну заінтересовану особу військову частину [NUMBER] Національної гвардії України на належну заінтересовану особу - [INFO] . У судовому засіданні 11.08.2025 представник заявника [PERSON] адвокат Яковенко В.І. просила суд задовольнити заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи [INFO] [PERSON] у судове засідання 11.08.2025 не з`явився, однак подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити у його відсутність. Заперечень щодо задоволення заяви [PERSON] , не має. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, заслухавши представника заявника, дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник у справі [PERSON] , [INFO] , є братом [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER] . Встановлено, що ТВО начальника [INFO] підполковник [PERSON] 02.05.2023 направив громадянину [PERSON] . Сповіщення сім`ї № 431/2023, про те, що його брат, водій кулеметного взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісті 18.04.2023 під час ведення бойових дій в м. Бахмут, Донецької області. Також зазначено, що це Сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку. 02.05.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023082060000693 за ч. 1 ст. 115 КК України за заявою [PERSON] , про те, що його рідний брат [PERSON] , [INFO] , який є військовослужбовцем ЗСУ військової частини [NUMBER] на посаді водія кулеметного взводу стрілецької роти стрілецького батальйону приймаючи участь у боях у м. Бахмут Донецької області, безвісті зник. Останній раз виходив на зв`язок 16.04.2023. На теперішній час його місце знаходження невідоме (ЄО 9591 від 02.05.2023). Підслідність кримінального провадження визначена за Бахмутським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 202309911-477 від 11.09.2024 [PERSON] , [INFO] , зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій). Відповідно до довідки військової частини № [NUMBER] від 21.01.2025, капітан [PERSON] , перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, відповідно до Указу президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» з 05.04.2022 по теперішній час. Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Звертаючись до суду з заявою заявник просив визнати його брата безвісно відсутнім, тобто таким, що пропав безвісті під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Водночас, свою вимогу аргументував тим, що він має намір отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як це передбачено п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дійсно, у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або зникли безвісти за особливих обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Відповідно до додатку 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (у редакції, чинній на момент подання заяви до суду), а саме Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», передбачено, що для отримання відстрочки за п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону подаються такі документи: - документи, що підтверджують родинні зв`язки (у тому числі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці або посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни); - рішення суду про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин; - документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану. Однак, правову процедуру ухвалення такого рішення судом чинним законодавством не передбачено. Водночас, Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Разом з тим, аргументуючи заявлені вимоги, заявник, посилається на ст. 43 ЦК України, відповідно до якої фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, щ встановлено ч. 1 ст. 306 ЦПК України. Згідно зі статтею 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Так, системний аналіз норм статей 43 ЦК України, норм Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та Глави 4 розділу ІV ЦПК України дають підстави для висновку, що законодавець розрізнив та по-різному врегулював суспільні відносини щодо набуття фізичною особою статусів: 1) зниклої безвісти за особливих обставин: збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру, 2) безвісно відсутньої. У судовому порядку, встановленому нормами Глави 4 розділу ІV ЦПК України, фізична особа може бути визнана саме безвісно відсутньою. Визнання фізичної особи зниклою безвісти за особливих обставин у судовому порядку нормами розділу ІV ЦПК України (окреме провадження), на відміну від визнання фізичної особи безвісно відсутньою, не передбачено. Відповідний статус особі надається саме в позасудовому порядку шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за заявою, зокрема, її родичів у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин». Судом встановлено, що дійсно, на момент подачі заяви до суду, підзаконний правовий акт Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, серед необхідних для прийняття рішення з питань відстрочки документів, передбачав судове рішення про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин. Однак, в подальшому, Кабінет Міністрів України постановою № 1558 від 31 грудня 2024 року, що набрала чинності 16 січня 2025 року, змінив процедуру отримання відстрочки на військову службу під час мобілізації для родичів осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. З урахуванням внесених змін, чинною редакцією Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану для отримання відстрочки від призову на військову службу мають подати: - документи, що підтверджують родинні зв`язки (у тому числі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України або посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни); - витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; - документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану (у тому числі сповіщення або копія акта службового розслідування, або витяг із наказу про виключення із списків особового складу (із зазначенням підстави). Тобто, наразі вимога про надання судового рішення щодо визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин задля отримання відстрочки - відсутня. На час розгляду справи виключено з переліку необхідних документів, для надання відстрочки від призову на військову службу громадянам, родичі яких загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану, рішення суду про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин. Таким чином, суд доходить до висновку, що від визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно зниклим за особливих обставин, не залежить виникнення особистого права заявника на відстрочку від призову на військову службу, для підтвердження статусу особи як зниклої безвісти за особливих обставин для отримання відстрочки з цієї підстави є позасудовий порядок. Крім того, заявник не надав під час всього розгляду справи доказів того, що він звертався до [INFO], чи до військової частини, в якій він перебуває на військовій службі, із заявою про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та отримав відмову від надання відстрочки. Водночас, суд враховує те, що, як вже зазначалось, особа може бути визнана судом безвісно відсутньою у порядку, встановленому ЦПК України, тобто у випадках, якщо наявна сукупність юридичних фактів - юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Заявник у справі просить визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , безвісно відсутнім, на підставі ст. 43 ЦК України. З матеріалів справи встановлено, що водій кулеметного взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісті 18.04.2023 під час ведення бойових дій в м. Бахмут, Донецької області. [PERSON] , [INFO] , згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 202309911-477 від 11.09.2024 набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин». Відомостей про місцезнаходження [PERSON] досі немає. З 18.04.2023 до теперішнього часу в місці постійного проживання, а саме: [ADDRESS] , про [PERSON] нічого невідомо. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що протягом одного року в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування, що є підставою для його визнання безвісно відсутнім. З огляду на викладене, враховуючи, що протягом одного року в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування, беручи до уваги, що визнання особи безвісно відсутньою за особливих обставин не передбачено нормами чинного законодавства, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення заяви.

Outcome: partial