Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» 27 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку звернулося до Індустріального (станом на той час Орджонікідзевського) районного суду міста Харкова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. В обґрунтування\~пред`явлених\~позовних вимог\~позивач посилався\~на те,\~що КП\~«Харківські теплові\~мережі» є\~виконавцем послуг\~по централізованому\~теплопостачанню і\~підігріву гарячої\~води в\~житловому фонді\~м.\~Харкова згідно\~з рішенням\~Харківського міськвиконкому\~від 23.12.1998\~№ 1407.\~Відповідачі проживали\~в квартирі\~ [ADDRESS] ,\~та отримували\~послуги,\~які надає\~позивач,\~\~але\~ внаслідок\~неповної та\~несвоєчасної оплати\~послуг утворилася\~заборгованість у розмірі 19690,69 грн., 3% річних у сумі 255,10 грн., інфляційні витрати у сумі 584,45 грн. У зв`язку з наведеним вище, КП «ХТМ» просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що утворилась за період з 01.06.2016 по 26.04.2021 у сумі 19690,69 грн, інфляційні втрати у сумі 584,45 грн та 3% річних у сумі 255,10 грн, а також судовий збір у розмірі 2270 грн. Преставником позивача до суду надані додаткові письмові пояснення, в яких зазначено, що [PERSON] , відповідно до договору купівлі продажу від 26.04.2021 була власником квартири [ADDRESS] до 26.04.2021. Згідно з довідкою з реєстру територіальної громади м. Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб відповідач [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] та знявся з реєстрації 08.04.2021. Строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався 12 березня 2020 року, проте на всій території України було запроваджено карантин до 30.06.2023, а потім і воєнний стан, тому строк позовної давності не пропущеної. 1.2.\~У заяві про перегляд заочного рішення відповідачка [PERSON] вказала, що інформація про те, що саме вона зареєстрована за вказаною адресою у довідці, яка надана представником позивача, відсутня. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 28.09.2021 місцем реєстрації відповідачки є наступна адреса: [ADDRESS] . Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги лише якщо вони ними фактично користувалися. Також відповідачка просила застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.06.2016 по 26.04.2021, який виходить за межі трирічної позовної давності. 1.3. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11.10.2021 позовну заяву КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було передано за підсудністю до Московського районного суду міста Харкова. Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 05.11.2021 провадження у цій справі було відкрито. Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 22.02.2022 позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено. Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 28.11.2024 заяву [PERSON] було задоволено та скасовано вищевказане заочне рішення. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 04.06.2025 вказану справу передано за підсудністю до Індустріального районного суду міста Харкова. Ухвалою суду Індустріального районного суду міста Харкова від 21.08.2025 було закрито провадження у цій справі в частині вимог до [PERSON] . 1.4. В судовому засіданні представник позивача присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судовому засіданні присутня не була, про дату, час та місце розгляду справи відповідачка була повідомлена належним чином, відповідачка надала заяву про розгляд справи без її участі, невизнання позовних вимог та застосування строків позовної давності. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1.\~Відповідно до довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.09.2021, [PERSON] 08 квітня 2021 року був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , а відповідачка [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою 19 грудня 2012 року та знята з реєстрації за вказаною адресою 13 грудня 2018 року. Згідно з копією договору купівлі продажу від 26.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Кішкіною О.О., [PERSON] придбав у власність у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . У договорі також вказано, що квартира належала [PERSON] на підставі нотаріального посвідченого договору від 28.11.2012. Крім того, у договорі вказано, що продавець [PERSON] діє за згодою чоловіка [PERSON] . Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з постачання з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за послуги з теплопостачання за період з червня 2016 року по квітень 2021 року становить 19690,69 грн. Відповідно до аналогічної відомості за період з березня 2017 року по квітень 2021 року заборгованість за послуги з теплопостачання становить 15433,04 грн. Згідно з відомістю нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за період з 01.09.2018 по 31.08.2021, складеною за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , інфляційні втрати за вказаний період становлять 584,45 грн., три проценти річних за вказаний період становлять 255,10 грн. 2.2. Актами підключення та відключення за період з 13.10.2016 по 12.04.2021 підтверджується щорічне підключення до системи опалення у жовтні та відключення від системи опалення у квітні будинку по [ADDRESS] . 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.2. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3.3. У п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 5 ст. 13 вищевказаного Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Частиною 3\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У пунктах 35-37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 р. № 830, вказано, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. \~3.4. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В пункті 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з постановою від 11 березня 2020 р. № 211, з 12 березня 2020 року Кабінет Міністрів України встановив карантин на всій території України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, який було відмінено з 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651. 3.5. Відповідно до\~висновку Верховного\~Суду України,\~висловленого у\~постанові від\~20.04.2016\~по справі\~№ 6-2951цс15,\~хоч у\~частині першій\~статті 19\~Закону й\~передбачено,\~що відносини\~між учасниками\~договірних відносин\~у сфері\~житлово-комунальних\~послуг здійснюються\~виключно на\~договірних засадах,\~проте відповідно\~до пункту\~1\~частини першої\~статті 20\~цього Закону\~споживач має\~право,\~зокрема,\~одержувати вчасно\~та відповідної\~якості житлово-комунальні\~послуги згідно\~із законодавством\~та умовами\~договору на\~надання житлово-комунальних\~послуг.\~Споживачі зобов`язані\~оплатити житлово-комунальні\~послуги,\~якщо вони\~фактично користувалися\~ними.\~Факт відсутності\~договору про\~надання житлово-комунальних\~послуг сам\~по собі\~не може\~бути підставою\~для звільнення\~споживача від\~оплати послуг\~у повному\~обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц вказано, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Отже, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком про солідарний характер відповідальності подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо інше не передбачене такими правочинами. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд звертає увагу на те, що стаття 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, що пов`язані з утримання належного йому майна. З матеріалів справи вбачається, що з 28.11.2012 по 26.04.2021 відповідачка [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS] . Тобто, відповідачка зобов`язана була утримувати вказане майно та нести витрати з його утримання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачка з 28.11.2012\~по 26.04.2021\~була індивідуальним споживачем за вищевказаною адресою, оскільки споживачем згідно із законом є не тільки законний користувач, а й власник нерухомого майна. Можлива відсутність проживання відповідачки за вищевказаною адресою не впливає на її обов`язок в якості власниці та індивідуальної споживачки оплачувати житлово-комунальні послуги. Факт надання житлово-комунальних послуг з теплопостачання за вищевказаною адресою у спірний період підтверджується актами відключення та підключення будинку до системи опалення. Суд окремо відзначає, що у договорі купівлі продажу від 26.04.2021 вказано, що продавець [PERSON] діє за згодою чоловіка [PERSON] . Разом з тим, до суду не було надано відомостей про те, коли відповідачка уклала шлюб та з якої підстави чоловіком відповідачки надавалася відповідна згода, а також не було надано доказів того, що вищевказана квартира була спільним сумісним майном відповідачки та її чоловіка. В той же час, суд не може ухвалювати рішення та залучати до участі у справі третіх осіб на підставі припущень. Крім того, навіть якщо відповідачка перебувала у шлюбі станом на час купівлі нею вищевказаної квартири і така квартира була спільним сумісним майном подружжя, то відповідачка все одно є належним відповідачем, оскільки вона має у повному обсязі солідарно відповідати за обов`язками, що випливають з права власності на вказану квартиру. Відсутність участі у цій справі чоловіка відповідачки в такому випадку не перешкоджає ухваленню законного судового рішення. В підсумку суд вважає, що всі заявлені до відповідачки вимоги є обґрунтованими, включаючи вимоги про сплату 3% річних та інфляційних витрат у зв`язку з простроченням виконання грошових зобов`язань відповідачкою. 4.2. Стосовно строку позовної давності, про застосування якого заявила відповідачка, суд зазначає, що вказаний строк підлягає застосуванню до вимог про стягнення заборгованості за період з червня 2016 року по лютий 2017 року включно. Отже, у задоволенні позовних вимог за період з червня 2016 року по лютий 2017 року слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Стосовно вимог за період з березня 2017 року по квітень 2021 року суд зазначає, що за вказаними вимогами строку позовної давності пропущено не було. Обов`язок щодо сплати боргу за житлово-комунальні послуги, що були надані у березні 2017 року, виник у відповідачки у квітні 2017 року і з цього часу почалася позовна давність за такими вимогами, яка мала закінчитися не раніше 01 квітня 2020 року. Представник позивача звернувся до суду 27.09.2021, а з 12.03.2020 по 30.06.2023 в Україні було запроваджено карантин і строки позовної давності було продовжено на строк дії карантину. Тобто, строк позовної давності за вимогами з березня 2017 року не закінчився із настанням квітня 2020 року, а був продовжений і тривав станом на час звернення позивача до суду. Періодичне внесення оплат в рахунок погашення заборгованості, що відображено у відповідному розрахунку, суд не бере до уваги, оскільки до суду не було надано доказів, що вказані оплати вносила саме відповідачка і строк позовної давності за вимогами до неї переривався. За вимогами про стягнення 3% річних та інфляційних втрат строк позовної давності також не минув, оскільки ці вимоги стосуються періоду з 01.09.2018. Таким чином, з відповідачки слід стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання за період з березня 2017 року по квітень 2021 року в сумі 15433,04 грн., а також 3 % річних за період з 01.09.2018 по 31.08.2021 в сумі 255,10 грн. та інфляційні втрати за в сумі 584,45 грн. 5. Розподіл судових витрат 5.1.\~Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 13005 від 13.09.2021 про сплату судового збору в сумі 2270 грн. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (задоволено 79,26% вимог) суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1799,20 грн. (2270 грн. х 0,7926).

Outcome: partial