Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

У липні 2020 року представник Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення солідарно з останніх заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі\~\~ 27966,89 грн., а також 2102,00 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову зазначено, що Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» відповідно\~ до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої\~ води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01 квітня 2012 року надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. 12 травня 2017 року відповідачами було придбано нежитлове приміщення в рівних частках кожний по 1/4 частці за адресою: [ADDRESS] . Договір про надання послуг за водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] між відповідачем [PERSON] та ОКВП «Дніпро-Кіровоград» укладено 22 січня 2020 року. Співвласниками (відповідачами) надано згоду на укладення даного договору. Проте, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення утворилась з моменту придбання нежитлового приміщення відповідачами 12 травня 2017 року. Вказано, що станом на 01 червня 2020 року заборгованість становить 24 507,38 грн. за період з 12 травня 2017 року по 21 січня 2020 року. Відповідачі вартість отриманих послуг не оплатили, що й стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. На підставі ст. 625 ЦК України відповідачам було нараховано індекс інфляції в сумі 2 241,97 грн. та 3% річних в сумі 1 217,54 грн. Ухвалою судді від 16 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою суду від 29 липня 2021 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 13 серпня 2025 року провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.\~ Зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 травня 2017 року відповідачами було придбано нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . В приміщенні був наявний прилад обліку води. Від позивача інформація щодо повірки лічильника до них не надходила. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Відзив на позов від відповідачів до суду не надходив. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та наявні докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. На підставі договору купівлі-продажу від 12 травня 2017 року відповідачам належить нежитлове приміщення в рівних частках кожний по 1/4 частці за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами склались фактичні договірні відносини, згідно з якими підприємство зобов`язалось надавати послуги з централізованого водопостачання, а відповідачі своєчасно їх оплачувати. При цьому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі N 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Як встановлено судом, договір про надання послуг за водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] між відповідачем [PERSON] та ОКВП «Дніпро-Кіровоград» укладено 22\~ січня 2020 року. Співвласниками (відповідачами) надано згоду на укладення даного договору. Проте, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення утворилась з моменту придбання нежитлового приміщення відповідачами, тобто з 12 травня 2017 року. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з п. 47 п. п. 5 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 690 від 05.07.2019, споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Стаття 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» передбачає, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Підприємство в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідачі в порушення вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконують, що підтверджено довідкою про нарахування плати та розмір платежів за період з 12 травня 2017 року по 21 січня 2020 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно з розрахунком, борг відповідачів перед позивачем за період з 12 травня 2017 року по 21 січня 2020 року становить 24 507,38 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. А відтак, суд, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачів індекс інфляції в розмірі\~ 2 241,97 грн. та суму 3 % річних в розмірі\~ 1 217,54 грн. нарахованих на суму простроченої заборгованості за весь період її виникнення, що підтверджено наданим розрахунком. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідачів підлягають судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 102 грн.

Outcome: approved