Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього заборгованість за Кредитним договором №20220209738531 від 09.02.2022 року в розмірі 17450,46 грн. та понесені судові витрати. Позов мотивований тим, що 09.02.2022 року між ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20220209738531, відповідно до умов якого позивач надати відповідачу грошові кошти у кредит в сумі 25000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з кінцевим терміном повернення до 08.02.2023 року. Представник позивача зазначає, що загальний розмір кредиту за цим договором складає 32450 грн, що включає суму визначену в п. 1.1 Договору та суму авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п. 3.4 Договору. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов?язання, не погашає кредит, не сплачує проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на момент подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 17450,46 грн, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 15279,63 грн та заборгованості по процентах в розмірі 2170,83 грн. Тому оскільки зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема судом було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі № 749/749/25 відповідача [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, 06.08.2025 року судом постановлено ухвалу про здійснення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 09.02.2022 року між ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20220209738531. Відповідно до умов Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 25 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 08.02.2023 року включно. Згідно п.1.1. Кредитного договору загальний розмір кредиту за цим Договором складає 32450 грн., що включає суму зазначену в п.1.1. цього Договору та суму Авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п.3.4. цього Договору. Згідно п. 1.3 Договору розмір процентної ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: на перший день користування кредитом 10% в день та з другого дня користування кредитом до кінця строку на який надається кредит 0,208% в день. Сплата Авансових процентів, що нараховані за період вказаний в п.1.3. цього Договору та складають 2500 грн., здійснюється Позичальником авансом в день отримання кредиту. Для сплати цих процентів на вказану суму Кредитор надає Позичальнику кредит. При цьому, з ціллю оплати зазначених процентів, Позичальник доручає Кредитору в момент такого надання утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню Позичальнику відповідно до цього пункту Договору. Тобто на рахунок/платіжну картку Позичальника зараховується сума кредиту за вирахуванням суми зазначених Авансових процентів (п.3.4. Кредитного договору). Згідно п. 2.1 Договору кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми кредиту з поточного рахунку кредитора: у розмірі 25000 грн. на поточний рахунок позичальника або платіжну картку; у розмірі 4950 на корсить страховика Товарситва з додатковою відповідальністю Страхова компанія Арсенал Лайф з метою виконання обов?язку позичальника з оплати страхового платежу та весь період страхування згідно Договору добровільного страхування життя позичальника №20220209738531 від 09.02.2022. Також, встановлено, що 09.02.2022 [PERSON] підписав заяву-анкету позичальника та паспорт споживчого кредиту, що підтверджується матеріалами справи. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме, відповідно до умов Кредитного договору, надав відповідачу кредит у розмірі 25000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №944559 від 09.02.2022 року. Згідно виписки по кредитному договору та платіжною інструкцією №20220209738531 відповідачем частково здійснювалося погашення заборгованості. У відповідності до п. 1.5. Договору, сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється згідно встановленого графіка (графік платежів). Відповідно до пунктів 4.3.1., 4.3.2 Договору Відповідач зобов`язався погашати суму кредиту (чергового платежу), нарахованих процентів та інших платежів на умовах Договору в порядку та дати внесення, визначені в п. 1.5 Договору. Відповідач зобов`язаний використовувати кредит лише на цілі, визначені в пункту 1.2 Договору. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку. Станом на 16.04.2025 року заборгованість за кредитом складає 15279,63 грн., заборгованість за процентами 2170,83 грн. та загальна сума заборгованості становить 17450,46 грн., що підтверджується довідкою від 16.04.2025. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч. 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже, вказаний кредитний договір №20220209738531 від 09.02.2022, укладений між ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» та відповідачем , підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 09.02.2022 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК Україниневиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК Українизобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 612 ЦК Україниборжник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно дост. 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідач з умовами договору ознайомлений, підписавши договір №20220209738531 від 09.02.2022, однак умови договору порушив. Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, тому, заборгованість за кредитним договором у розмірі 17450,46 грн, є доведеною та обґрунтованою. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Положення ст. 81 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, оскільки позивачем до суду подано достатні та належні докази на підтвердження укладання кредитного договору, істотного порушення відповідачем його умов, існування заборгованості за укладеним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а відтак, із [PERSON] на користь ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №20220209738531 від 09.02.2022 у загальному розмірі 17450,46 грн. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Позивачем понесені документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 5000 грн. та зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Outcome: approved