Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на те, що 12.02.2020 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» (надалі за текстом - ТОВ «ЗАЙМЕР»), кредитний договір № 112204, згідно умов якого отримав кредит на суму 2000,00 грн на строк 30 днів, тобто до 12.03.2020 року, із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 730% річних, що становить 2% на добу. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» (надалі за текстом - ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ») було укладено договір факторингу №01-28/10/2021, згідно умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату, а останнє прийняло належні ТОВ «ЗАЙМЕР» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, в якому була грошова вимога до боржника [PERSON] за кредитним договором № 112204 від 12.02.2020 року. В свою чергу відповідач не виконав свого обов`язку, не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені вищезазначеним договором, внаслідок чого станом на 13.01.2025 року має заборгованість в сумі 7530,00 грн. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду через свого представника - адвоката Пархомчука С.В. з використанням системи «Електронний суд» позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 112204 від 12.02.2020 року в сумі 7530,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500,00 грн і простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6030,00 грн, та стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2422,40 грн. Також в змісті позовної заяви представник позивача, у відповідності до положень ч.1 ст. 276 ЦПК України, заявив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та зазначив про відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Окрім того до позовної заяви представник позивача додав доказ надсилання іншому учаснику справи - відповідачу копій поданих до суду документів у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме копію опису вкладення у цінний лист 0505276687748 (а.с.17) та копію списку № Березень 3 2025 (ф.103 Документи) згрупованих поштових відправлень Укрпошта Документи АТ «Укрпошта» (а.с.17), в якому під № 13 наявні відомості про рекомендоване поштове відправлення № 0505276687748 надіслане відповідачу, а також копію фіскального чеку про оплату послуг за пересилання (а.с.18 на звороті). При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки відправлення № 0505276687748 останнє 13.04.2025 року було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. 23.05.2025 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси (а.с.29) дана справа була передана за територіальною підсудністю до Кодимського районного суду Одеської області. 17.06.2025 року матеріали цивільної справи надійшли поштою до Кодимського районного суду Одеської області (а.с.32). 24.06.2025 року ухвалою суду (а.с.38-39) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам у відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України та отримано позивачем і його представником - адвокатом Пархомчуком С.В., у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 25.06.2025 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.43-44), а відповідачем, у порядку встановленому пунктом 3 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 23.06.2025 року № 03-17/12018 (а.с.37), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 0691017106573 про особисте вручення йому 30.06.2025 року рекомендованого відправлення № 0610265126718. Окрім того судом додатково ухвалу було направлено відповідачу на адресу зазначену у кредитному договорі № 112204 від 12.02.2020 року (а.с.13) та позивачем у змісті позовної заяви (а.с.1) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване відправлення № 0610265126475, яке 05.07.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. У встановлений судом строки відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подав. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 16.07.2025 року, тобто в рамках строку передбаченого пунктом 2 ч.2 ст. 49 та абзацу першого ч.3 ст. 279 ЦПК України, представник позивача - адвоката Пархомчук С.В. подав до суду з використанням системи «Електронний суд» клопотання про долучення до справи додаткових доказів до якої окрім самих додаткових доказів, серед яких новий розрахунок заборгованості з її збільшенням, також було додано позовну заяву (в новій редакції) від 15.07.2025 року за Вих. № 2545, в якій збільшено розмір позовних вимог, а саме представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 112204 від 12.02.2020 року в сумі 10400,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн і простроченої заборгованості за процентами в розмірі 8400,00 грн, а також просить стягнути судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2422,40 грн. Окрім того представник позивача додав доказ надсилання цих документів іншому учаснику справи - відповідачу копій поданих до суду документів у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме копію опису вкладення у цінний лист 0505338173258 та копію списку № СВ №72 (Ф.103 Документи) згрупованих поштових відправлень Укрпошта Документи АТ «Укрпошта», в якому під № 93 наявні відомості про рекомендоване поштове відправлення № 0505338173258 надіслане відповідачу, а також копію фіскального чеку про оплату послуг за пересилання. При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки відправлення № 0505338173258 останнє 01.08.2025 року було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. 21.07.2025 року представник позивача - адвоката Пархомчук С.В. подав до суду з використанням системи «Електронний суд» клопотання про стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 10500,00 грн, а до клопотання додав доказ надсилання іншому учаснику справи - відповідачу копії поданого до суду клопотання з додатками у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме копію опису вкладень у цінний лист 0505338173258 та копію списку СВ №72 згрупованих поштових відправлень Укрпошта Документи (Ф.103 Документи) АТ «Укрпошта», в якому під № 92 наявні відомості про рекомендоване поштове відправлення № 0505338173258 надіслане відповідачу, а також копію фіскального чеку про оплату послуг за пересилання. Окрім того, у змісті даного клопотання, представник позивача також зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки відправлення № 0505338173258 останнє 01.08.2025 року було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини: 12.02.2020 року [PERSON] уклав з ТОВ «ЗАЙМЕР» кредитний договір № 112204 (а.с.13), з використанням для його підписання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «КL6884», згідно умов якого отримав кредит на суму 2000,00 грн на строк 30 днів, тобто до 12.03.2020 року, із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 730% річних, що становить 2% на добу. При цьому, у пункті 1.4 цього договору передбачалося, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. В свою чергу у розділі «7. Реквізити та підписи Сторін» кредитного договору № 112204 від 12.02.2020 року стосовно особи клієнта [PERSON] зазначений рахунок № [NUMBER] та номер його мобільного телефону [NUMBER] . Окрім того, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «КL6884», одночасно [PERSON] було підписано також Додаток №1 до згаданого договору (а.с.14), в який містив графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, згідно якого сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 1200 грн. До позовної заяви (у первинній редакції) від 08.05.2025 року представником позивача було додано довідку про ідентифікацію складену директором ТОВ «ЗАЙМЕР» (а.с.10), згідно змісту якої одноразовий ідентифікатор «КL6884», який використаний Бондаром Є.В. для підписання кредитного договору № 112204 від 12.02.2020 року, був надісланий йому 12.02.2020 року на номер телефону [NUMBER] (який не співпадає з номером зазначеним як контактний з клієнтом у кредитному договорі). Натомість до позовної заяви (в новій редакції) від 15.07.2025 року за Вих. № 2545 представником позивача було додано вже довідку про ідентифікацію складену директором ТОВ «ЗАЙМЕР», згідно змісту якої одноразовий ідентифікатор «КL6884», який використаний Бондаром Є.В. для підписання кредитного договору № 112204 від 12.02.2020 року, був надісланий йому 12.02.2020 року на номер телефону [NUMBER] (який співпадає з номером зазначеним як контактний з клієнтом у кредитному договорі). На підтвердження виконання товариством п.4.1 кредитного договору позивач надав інформаційну довідку ТОВ «ПЛАТІЖНІ ОНЛАЙН» від 25.02.2025 року Вих. № 1846/02 (а.с.22), відповідно до якої 12.02.2020 року о 20:30:04 годині на номер платіжної картки № [NUMBER] було перераховано грошові кошти у сумі 2000,00 грн, номер транзакції в системі платіжного сервісу «Platon» 28153-22011-03858, а її опис - видача кредиту №112204. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» (надалі за текстом - ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ») було укладено договір факторингу №01-28/10/2021 (а.с.15-16), згідно умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату, а останнє прийняло належні ТОВ «ЗАЙМЕР» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, в якому була грошова вимога до боржника [PERSON] за кредитним договором № 112204 від 12.02.2020 року, що також підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 року (а.с.9), а також доданий до позовної заяви (в новій редакції). В свою чергу відповідач не виконав свого обов`язку, в строки, передбачені вищезазначеним договором, не повернув наданий йому кредит та не сплатив відсотків за користування ним. При цьому, з метою досудового врегулювання спору керівником ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» - директором Осипенко І.С. було складено на ім`я відповідача [PERSON] вимогу від 13.01.2025 року за Вих № б/н про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.7), яка 16.01.2025 року була надіслана рекомендованим відправленням (а.с.25-26) з доданням копію фіскального чеку про оплату послуг за пересилання (а.с.23). Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 112204 (а.с.8), доданої до позовної заяви (у первинній редакції) від 08.05.2025 року, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 7530,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500,00 грн і простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6030,00 грн. Водночас, згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 112204, доданої до позовної заяви (в новій редакції) від 15.07.2025 року за Вих. № 2545, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10400,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн і простроченої заборгованості за процентами в розмірі 8400,00 грн. Однак, суд відзначає ту обставину, що із зазначених вище виписок не вбачається ні періоду здійснення нарахування відсотків за користування кредитом, а ні самої методики (формули) застосованої керівником ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» - директором Осипенко І.С. для здійснення розрахунку відсотків за користування кредитом, внаслідок якої відбулось їх нарахування спочатку в розмірі 6030,00 грн, а в подальшому в розмірі 8400,00 грн. Водночас ніякого окремого розрахунку відсотків за користування кредитом позивачем/його представником до позовної заяви не додано. Нормативно-правове застосування Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Висновки суду - щодо обґрунтованості позову Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 112204 від 12.02.2020 року, укладеним з ТОВ «ЗАЙМЕР», а також враховуючи те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, але частковому задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за відсотками з огляду на наступне. Згідно пунктів 1.2 і 1.3 кредитного договору № 112204 від 12.02.2020 року (а.с.11) його сторонами було визначено строк кредитування і дії договору 30 днів, тобто до 12.03.2020 року, а сплату процентів за користування кредитом в розмірі 730% річних, що становить 2% на добу. У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) відзначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зв`язку з чим суд вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості нарахованої за відсотками є обґрунтований лише за період з 12.02.2020 року по 12.03.2020 року, а період після 12.03.2020 року є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає. У пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Натомість заборгованість за відсотками в період з 12.02.2020 року по 12.03.2020 року нарахована обґрунтована в межах строку дії договору і підлягає стягненню в сумі 1200 грн (2000 грн / 100% Х 2% Х 30 днів = 1200 грн). Окремо суд відзначає, що саме така сума процентів за користування кредитом була розрахована ТОВ «ЗАЙМЕР» в графіку розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, згідно якого сума нарахованих процентів за користування кредитом, який міститься в Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 112204 від 12.02.2020 року (а.с.14). Загалом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3200 грн, з якої 2000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, а 1200 грн - прострочена заборгованість за процентами. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). - щодо судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 2422,40 грн, згідно платіжної інструкції в національній валюті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 25.03.2025 року № 3 6779 (а.с.19). Стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу, судом встановлені наступні обставини. Згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Аналогічний висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 червня 2020 року справа № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18). Відповідно до копії договору про надання правової допомоги (а.с.11), укладеного 29.12.2023 року між позивачем ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В., копії додаткової угоди № 1 укладеної 27.12.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року (а.с.12), а також доданих до клопотання від 21.07.2025 року копії акту про отримання правової допомоги від 08.07.2025 року, рахунку № 08.07.2025-29 від 08.07.2025 року та платіжної інструкції в національній валюті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 08.07.2025 року № 3 9447, вартість витрат на правничу допомогу позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» становить 10500 грн, які були ним сплачені адвокату Пархомчуку С.В. Таким чином матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції. Водночас із цим від відповідача [PERSON] до суду не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку передбаченому ч.5 ст. 137 ЦПК України. Таким чином загальна сума судових витрат позивача становить 12922,40 грн, з яких 2422,4 грн - судовий збір, а 10500 грн - витрати, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу. Ураховуючи зазначене вище суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» підлягають стягненню судові витрати понесені останнім на сплату судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3974,93 грн, що становить 30,76 відсотка від 12922,40 грн (12922,4 / 100 Х 30,76 = 3974,93), оскільки позовні вимоги задоволені частково на 30,76 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто 3200 х 100 / 10400), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 69,24 відсотків (100 - 30,76).

Outcome: partial