Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», в інтересах якого діє представник - Тараненко А.І., звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9798191 від 01.06.2024 в розмірі 24524,00 грн, а також судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 01.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір №00-9798191 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 1000,00 грн, порядок сплати якої визначено умовами кредитного договору. Отже, позичальнику перераховується сума в розмірі 10000,00 грн. На виконання умов кредитного договору, 01.06.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від ТОВ «Платежі Онлайн» з відміткою та додатком до нього. Проте, відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з цим у нього на момент подання позовної заяви виникла заборгованість у розмірі 24524,00 грн, яка складається із заборгованості по кредиту - 11000,00 грн, заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом - 13524,00 грн. 17.12.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача. 02.04.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №020425-У, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідачки, що підтверджується реєстром боржників у розмірі 24524,00 грн. Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал». Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 травня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24 червня 2025 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача з АТ КБ «ПриватБанк» витребувано наступну інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка маска-картки № [NUMBER] / чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); про зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період 01.06.2024 - 06.06.2024 у сумі 10000 грн. (безготівкове зарахування згідно транзакції № 41719-14835-72964 від 01.06.2024); чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № [NUMBER] та чи знаходиться / знаходився номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); у випадку, якщо номер телефону: [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за платіжною карткою маска-картки № [NUMBER] , надати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних клієнта банку за платіжною карткою маска-картки № [NUMBER] ; у випадку підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період 01.06.2024 - 06.06.2024 у сумі 10000 грн. (безготівкове зарахування згідно транзакції № 41719-14835-72964 від 01.06.2024), надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію; надати повний номер рахунку маска-картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); у випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти боржника); у випадку, якщо картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] не належить відповідачу, яким є [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), надати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] . 21 липня 2025 року до Бучацького районного суду Тернопільської області АТ КБ «ПриватБанк», на виконання ухвали суду від 24 червня 2025 року, надано запитувану інформацію. У судове засідання представник ТОВ «Юніт Капітал» не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, зокрема і шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Правом подання відзиву відповідачка не скористалася. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від неї не надходило. З підстав, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, 01.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та відповідачкою [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №00-9798191 (далі Договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору: 96539. Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 умов Договору сума наданого відповідачу кредиту складає 10000,00 грн, строк кредитування - 360 днів. Згідно п. 1.6 Договору сторони домовились, що за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 10% від суми кредиту, що складає 1000 грн. У матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в якому зазначена інформація щодо основних умов кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу позивачем надано інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 20.12.2024 №1387/12. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача становить 24524,00 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 10000,00 грн; заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом у розмірі 13524,00 грн; заборгованість за комісією 1000 грн. Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 00-9798191 від 01.06.2024 станом на 07.05.2025 заборгованість кредитним договором не погашена і складає 24524,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 11000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 13524,00 грн. 17.12.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, згідно умов якого ТОВ «Макс Кредит» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Макс Кредит» за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору). На підтвердження переходу від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до [PERSON] за Договором кредитної лінії №00-9798191 від 01.06.2024 у розмірі 24524,00 грн, позивачем надано реєстр боржників до договору факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024. 02.04.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №020425-У, згідно умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору). Відповідно до реєстру боржників від 02.04.2025 за договором факторингу №020425-У від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт капітал» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за Договором кредитної лінії №00-9798191 від 01.06.2024 у розмірі 24524,00 грн, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №020425-У від 02.04.2025. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Враховуючи викладене, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Отже, позивач набув право грошової вимоги за кредитним Договором кредитної лінії №00-9798191 від 01.06.2024 на підставі договору факторингу №020425-У від 02.04.2025, укладеного між у ТОВ «Юніт капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Також відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували розрахунок суми боргу, а відтак, суд, перевіривши зазначений розрахунок, вважає його підставним. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що відповідачка належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором кредитної лінії, суд вважає, що у нового кредитора виникло право на стягнення заборгованості за вказаним договором у загальному розмірі 24524,00 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. З аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власної ініціативи. Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 в справі № 911/3312/21. Водночас у ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії,

Outcome: approved