Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

26.06.2025 ТОВ ФК Еліт фінанс звернулося до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 014,58 грн, 3028,00 грн судового збору та 9200,00 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначає, що 08.12.2017 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн, відсоткова ставка фіксована 39,99 % річних. Отримавши кошти від банку останній своїх зобов`язань не виконав і тому утворилась заборгованість на загальну суму 25 014,58 грн. Відповідно до договору факторингу ТОВ ФК Еліт фінанс набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором. У добровільному порядку спір не врегульовано, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом. 27.06.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судові засідання 17.07.2025, 06.08.2025 не з`явилися. Представник позивача у заяві просив розгляд справи провести без його присутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач у заяві також просив розгляд справи провести без його участі та відмовити у задоволенні позову. Також долучив документи, що він є інвалідом 1-ї групи, не може самостійно пересуватись та стан здоров`я лише погіршується. З урахуванням того, що усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання суд згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи викладене вище відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. Відповідно до копії Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії [PERSON] 07.12.2017 уклав угоду з ПАТ Альфа-Банк, власноручно підписавши текст Оферти (а. с. 5). Також відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, де зазначено, що максимальна сума кредиту є 200 000,00 грн, відсоткова ставка фіксована 39,99 % річних. Згідно з випискою за рахунком (наданою невідомою установою) за період з 08.12.2017 до 20.12.2021 за договором № 630802129 [PERSON] здійснено витрат на суму 74 455,23 грн, здійснено надходжень на суму 74 455,23 грн, поточна сума заборгованості на дату виписки 0 грн (а. с. 15-18). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «ФК «Еліт фінанс» станом на 20.12.2021 заборгованість [PERSON] за договором від 08.12.2017 становить 30 314,58 грн (а. с. 20). 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» укладено Договір факторингу № 4, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 8-12). До договору долучено Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 20.12.2021 відповідно до договору факторингу, копію платіжного доручення від 20.12.2021 про фінансові розрахунки між учасниками договору, виписку з реєстру боржників, де зазначено, що [PERSON] має борг за договором б/н від 08.12.2017 у розмірі 30 314,58 грн, з яких 27 154,71 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 159,87 грн заборгованість за штрафними санкціями (а.с. 13-14). При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Основоположним принципом\~цивільного судочинства\~є принцип\~змагальності сторін,\~який закріплений\~положеннями статей\~12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між ПАТ Альфа-Банк та відповідачем [PERSON] 07.12.2017 укладено у письмовій формі Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Проте позивачем до долучено доказів, що сторони обумовили істотні умови договору як то розмір відновлювальної кредитної лінії, строк дії договору, тощо. У матеріалах справи відсутні докази, які би свідчили про розмір кредиту, який був нарахований відповідачу на платіжну карту для використання з умовою сплати 39,99 % річних. Також відсутні відомості про строк дії договору. Розрахунок заборгованості відповідача перед первісним кредитором у матеріалах справи відсутній. Відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження описаних вище обставин позбавляють суд можливості дійти обґрунтованого висновку про наявність боргових зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 18.12.2017 у розмірі саме 25 014,58 грн. Долучений розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є похідним та не може слугувати підставою для стягнення з відповідача заявлених сум, оскільки відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо\~інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. У силу приписів ст.\~141\~ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача судових витрат за судовим збором та правничою допомогою.

Outcome: dismissed