Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

У серпні 2024р. ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №14.04.2024-100002514 від 14.04.2024р. в розмірі 11694,88,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 14.04.2024р. укладено Кредитний договір (оферти) №14.04.2024-100002514. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000,00 грн., строком на 56 днів, дата повернення 08.06.2024р., фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за 1 день користування кредитом. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 08.06.2024р. утворилась заборгованість у розмірі 11694,88 грн., яка складається із заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 6391,12 грн.; процентів 3623,76 грн.; неустойки 1680,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи вищезазначене, представник ТОВ «Споживчий центр» просить суд вимоги позовної заяви задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 14.04.2024р. укладено Кредитний договір (оферти) №14.04.2024-100002514 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов: сума кредиту складає 7000,00 грн; строк кредитування 56 днів, з дати його надання; дата повернення кредиту 08.06.2024р.; процентна ставка - 1,35% за один день користування Кредитом. Реквізити платіжної карти для надання коштів: 5355-28хх-хххх-6419 (а.с. 15-26). Зявка підписана електронним підписом позичальника-одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору А383 (а.с. 26). Відповідно до квитанції Liqpay грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. зараховано 14.04.2024р. на картку/рахунок [NUMBER] за договором №14.04.2024-100002514 (а.с. 34). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 11694,88 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6391,12 грн., процентів 3623,76 грн., неустойки 1680,00 грн. (а.с. 14). Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від ТОВ «Споживчий центр» грошових коштів не повернув. Суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість (тіло кредиту) за кредитним договором у розмірі 6391,12 грн. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. Як вже зазначалось, в пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки від 14.04.2024р., які підписані відповідачем, зазначено фіксовану незмінну процентну ставку, у розмірі 1,35% за один день користування Кредитом. Підписавши вказану інформацію про умови кредитування відповідач, відповідно до положень статей 3, 627 ЦК України, добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. А тому заявлені вимоги позивачем про стягнення з відповідача 3623,76 грн. заборгованості за відсотками є правомірними та підлягають задоволенню. Позивач також заявляє вимогу про стягнення 1680,00 грн. неустойки, однак ані в позовній заяві, ані в довідці-розрахунку не зазначено періоду нарахування неустойки. Крім того, оскільки неустойка нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від обов`язку сплати неустойки на користь позивача, як кредитодавця. Схожі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22. Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки слід відмовити. Заборгованість [PERSON] за Кредитним договором становить 10014,88 грн., з яких: 6391,12. - тіло кредиту; 3623,76 грн. - проценти на користування кредитом. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно задоволеним вимогам 2074,00 грн.

Outcome: partial