Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

У квітні 2025 року заявник звернувся до суду із заявою, у якій просив зобов`язати АТ «УКРСИББАНК» надати Головному управлінню ДПС у Тернопільській області інформацію, що містить банківську таємницю відносно [PERSON] (податковий номер [NUMBER] ), у вигляді витягу з особистого рахунку: [NUMBER] з вказівкою руху коштів на ньому з призначенням платежу за період з 01.01.2023 по 31.12.2023. Мотивуючи подану заяву представник вказує, з метою виконання функцій, передбачених Податковим Кодексом України, зокрема щодо дотримання податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області виникла необхідність в отриманні інформації щодо обсягу та обігу коштів на банківських рахунках, відкритих фізичною особою [PERSON] в установі банку з наданням банківських виписок по відкритому банківському рахунку АТ «УКРСИББАНК» у розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування тощо. Ухвалою судді від 14.04.2025 у справі відкрито провадження. Представник заявника направила до суду заяву про проведення судового розгляду у її відсутність, вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи АТ «УКРСИББАНК» у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце проведення якого повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Заінтересована особа [PERSON] також не з`явилася у судове засідання, про яке повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяви з процесуальних питань не надходили. За приписами частини 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, та оцінивши у сукупності, вважаючи за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника банку, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. З наданих матеріалів судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Тернопільській області отримано від Державної податкової служби України лист №8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024, у якому зазначено про виявлені факти порушення податкового законодавства в аспекті ухилення від сплати податків по ряду фізичних осіб, в тому числі [PERSON] . Список таких осіб було надано листом Національного банку України №24- 0006/21625/БТ від 20.03.2024. Згідно з листом, Національним банком України за результатами нагляду за діяльністю банків та надавачів платіжних послуг, а також операцій клієнтів фізичних осіб, які використовують електроні платіжні засоби, емітовані українськими банками, виявлено значні обсяги операцій поповнення рахунків фізичних осіб, ЕПЗ яких використовувалися у схемі здійснення платежів на користь осіб, які організовують, проводять азартні ігри без відповідної ліцензії, що суттєво перевищували заплановані обсяги операцій, зазначені в опитувальниках та даних про фінансовий стан таких осіб. Національним банком України також надано інформацію із зазначенням ПІБ, РНОКПП, видаткових та прибуткових операцій за 2023 рік за окремими банківськими рахунками, в тому числі щодо [PERSON] . На підставі отриманої інформації ДПС України, ГУ ДПС у Тернопільській області відповідно до наказу №1299-п від 07.06.2024, призначило проведення документальної невиїзної перевірки [PERSON] , з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2023 по 31.12.2023. Копія наказу про проведення документальної невиїзної перевірки №1299-п від 07.06.2024, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки №215 від 10.06.2024 надіслано [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте така поштова кореспонденція повернута контролюючому органу з підстав закінчення термінів зберігання. ГУ ДПС у Тернопільській області також було направлено запит [PERSON] , №8138/6/19-00-24-00 від 06.05.2024 про надання підтверджень щодо надходження коштів на банківський рахунок. Даний лист було повернуто контролюючому органу з підстав закінчення термінів зберігання. Для того, щоб підтвердити або спростувати інформацію, що свідчить про порушення платником податкового законодавства щодо систематичного ухилення від сплати податків, необхідні дані про надходження грошових переказів на поточний банківській рахунок [PERSON] з зазначенням дати переказу, суми, призначенням платежу. Так, з метою отримання документальних підтверджень надходження коштів на банківський рахунок [PERSON] , ГУ ДПС у Тернопільській області був підготовлений та направлений запит до АТ «УКРСИББАНК» (вих. №4837/6/19-00-05-01-07 від 28.02.2025), в якому ГУ ДПС у Тернопільській області наголошено, що Національним банком України вже розкрита така інформація, проте, для документального підтвердження надходжень коштів необхідно отримати детальну інформацію з розрахункового рахунку АТ «УКРСИББАНК»: [NUMBER] . Однак, АТ «УКРСИББАНК» листом _№31-4-01/12-478 від 07.03.2025 було відмовлено у наданні інформації щодо розкриття інформації, що містить банківську таємницю відносно [PERSON] АТ «УКРСИББАНК» в своїй відповіді зазначили що відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта, є банківською таємницею. Порядок розкриття встановлено п.4 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до якого банківська таємниця розкривається центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику: а) на його запит щодо наявності банківських рахунків / електронних гаманців; б) у випадках та в обсязі, визначених Угодою між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону СІЛА "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (РАТСА) та іншими міжнародними договорами, що містять положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або укладеними на їх підставі міжвідомчими договорами. Порядок розкриття такої інформації встановлюється Національним банком України: в) на його запит щодо дотримання резидентами встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів; г) на його запит - щодо операцій за рахунками електронних резидентів (е-резидентів), а саме відомості на визначену дату або за визначений період часу про операції зарахування коштів на рахунки, призначення платежу, ідентифікаційні дані та номер рахунку контрагента; т) на його запит відповідно до статті 44' Податкового кодексу України; д) на його запит у випадках, встановлених підпунктами 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України; е) у випадках та в обсязі, визначених статтею 39 Податкового кодексу України. Банківська таємниця розкривається відповідно до п.20.1.5 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України. А також, що запитувану інформацію можна отримати за рішенням суду. У зв`язку з тим, що АТ «УКРСИББАНК» було відмовлено у наданні інформації щодо джерел надходження коштів на рахунки (оскільки містить банківську таємницю) відносно [PERSON] , на даний час ГУ ДПС у Тернопільській області немає можливості та механізмів для отримання детальної інформації, з метою її аналізу та встановлення обов`язку чи відсутності такого, визначення податкового зобов`язання на суму отриманого доходу. Відповідно до пп. 20.1.5 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від Національного банку України, банків, інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей довідки у порядку та на підставах, визначених цим Кодексом, з урахуванням законів, що визначають порядок розкриття зазначеними особами інформації, що містить банківську таємницю, таємницю надавача платіжних послуг, інформацію щодо дотримання встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність", а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів / електронних грошей на рахунках у банку / небанківському надавачу платіжних послуг, електронних гаманцях, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Згідно з п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. ПК України визначено необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо, що є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких проведення перевірки є неможливим або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці. Відповідно до п. 73.3 статті 73 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Відповідно до п.73.4 ст. 73 ПК України інформація про наявність та рух коштів/електронних грошей на рахунках/електронних гаманцях платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачено пунктом 73.3 цієї статті, банками, іншими фінансовими установами, небанківськими надавачами платіжних послуг, емітентами електронних грошей контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду. Відповідно до пункту 83.1, статті 81 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України, судові рішення, податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи. Відповідно до абз. 1, 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Таким чином банківські виписки про рух грошових коштів є документами, на підставі яких робляться висновки посадовими особами контролюючих органів під час проведення перевірок. Відповідно до частини першої статті 1076 Цивільного кодексу України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Згідно зі статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Відповідно до п.73.4 ст. 73 ПК України інформація про наявність та рух коштів/електронних грошей на рахунках/електронних гаманцях платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачено пунктом 73.3 цієї статті, банками, іншими фінансовими установами, небанківськими надавачами платіжних послуг, емітентами електронних грошей контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду. Відповідно до пункту 83.1, статті 81 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України, судові рішення, податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи. Відповідно до абз. 1, 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Таким чином банківські виписки про рух грошових коштів є документами, на підставі яких робляться висновки посадовими особами контролюючих органів під час проведення перевірок. Відповідно до частини першої статті 1076 Цивільного кодексу України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Згідно зі статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України. Пунктом 2 частини першої статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду. Згідно ст. 347 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу. Верховний Суд в Постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №686/17917/21 виклав правову позицію, що у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо. Враховуючи те, що інформація по рахунку р [PERSON] , надасть можливість встановити реальний обсяг доходів платника податків та коло господарюючих суб`єктів, тобто фактичних кредиторів та дебіторів, які здійснювали фінансово-господарські взаємовідносини з фізичною особою, що має істотне значення для встановлення фактичного обігу грошових коштів, а також з метою перевірки щодо своєчасності та повноти сплати податків, зборів до бюджетів та державних цільових фондів і в свою чергу є банківською таємницею, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про розкриття такої інформації. У відповідності до частини 3 статті 350 та пункту 6 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved