Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, [PERSON] , [PERSON] , в якій він просив суд: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавицею [PERSON] , померлою [INFO] , його матір`ю, на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на частку в праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] у м. Куп`янськ Харківської області померла [PERSON] , яка є його матір`ю та на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавиці залишилося спадкове майно, а саме частина в праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 10.03.1998. [PERSON] та [PERSON] , які є доньками спадкодавиці, відмовилися від спадщини на користь позивача. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Померла [PERSON] на час своєї смерті [INFO] постійно проживала без реєстрації разом зі своїм сином - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зазначив, що доглядав за своєю матір`ю, купував продукти харчування, ліки та засоби гігієни, готував їжу, забезпечував надання медичної допомоги, поховав спадкодавицю за власний рахунок, організував ритуальні обряди. Державний нотаріус Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] постановою від 15.12.2021 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право спадщину за законом першої черги, оскільки позивач не проживав разом із спадкодавицею на день її смерті за однією адресою та не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Встановлення факту постійного проживання позивача спільно з спадкодавцем на час відкриття спадщини є умовою прийняття такої спадщини, оскільки позивач вчасно не подав заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання позивачу необхідно для реалізації права на оформлення спадкового майна. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 03.03.2025 позовна заява залишена без руху. 13.03.2025 на виконання ухвали суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 14.03.2025 вказану цивільну справу прийнято до розгляду та призначено цивільну справу до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання. 18.03.2025 від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про визнання позову. Ухвалою суду від 26.05.2025 закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні, призначеному на 26.06.2025 позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні, призначеному на 26.06.2025 підтримали заяви про визнання позову, відповідачі підтвердили добровільність поданих ними заяв та зазначили, що розуміють наслідки визнання позову. У наступне судове засідання учасники справи не з`явилися, від позивача та відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про подальший розгляд справи без їх участі. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є дружиною позивача, разом з нею та позивачем з 2001 року [PERSON] проживала з ними, вони дбали про неї, купували ліки, їжу, вели спільне господарство, у 2008 році [PERSON] померла. Позивач займався організацією та оплатою похороном. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою позивача та його родини, з 2001 року померла [PERSON] жила з позивачем та його дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Підтвердила, що позивач піклувався про свою матір та поховав її після смерті за власні кошти. Представник Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без участі представника Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області за наявними у матеріалах справи документами. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків оцінивши докази, прийнявши визнання позову відповідачами, що не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, вважає, що позов доведений та обґрунтований і підлягає задоволенню. Крім визнання позовної заяви відповідачами, судом було досліджені такі письмові докази, подані до позовної заяви стороною позивача, в підтвердження своїх доводів. [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.1970. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1998, яке видане фірмою «Аудит-Куп`янськ» згідно з розпорядженням від 10.03.1998 за реєстровим №4031 квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 56,5 кв. м. на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частки), [PERSON] (1/2 частки), що також підтверджується довідкою з КП «Куп`янське БТІ» від 17.11.2021 за №439. Факт належності частини квартири загальною площею 56,5 кв. м., житловою площею 41,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №402240806 від 05.11.2024. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] загальною площею 56,5 кв. м., житловою площею 41,1 кв.м., в тому числі: 1-а кімната 10,1 кв.м., 2-а кімната 17,3 кв.м., 3-я кімната 13,7 кв.м., кухні площею 4,9 кв.м., ванної кімнати 2,0 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., коридору 6,9 кв.м., вбудованої шафи 0,3; 0,3 кв.м. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.07.2008 [PERSON] померла [INFO] у м. Куп`янськ Харківської області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 10.11.2021 за №17-10/14778 [PERSON] була зареєстрована станом на день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Куп`янської державної нотаріальної контори Колосовської С.О. від 15.12.2021 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири за адресою: [ADDRESS] після смерті [INFO] у зв`язку з пропуском встановленого у ст. 1272 ЦК України строку. Згідно з висновком про середньоринкову вартість об`єкта від 02.02.2025 вартість частки квартири за адресою: [ADDRESS] становить 73750,00 грн . Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїх постановах від 04.07.2018 р. по справі № 404/2163/16-ц, від 10.01.2019р. по справі 484/747/17, від 26.04.2023р. по справі №204/1052/20. Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з цим, позивач вимушений звертатися до суду із вказаним позовом. Згідно з ч. 1ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною першою статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] та з огляду на неможливість нотаріального оформлення спадщини, за ним слід визнати право власності на 1/2 частку житлової квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved