Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Скочиляс І.М., звернувся в суд з позовом до відповідача, ТОВ «БАЛТУК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 340000 грн 00 коп. Уточнивши свої позовні вимоги, даний позов підтримав та суду пояснив,\~що 29.08.2024\~року близько\~23\~год 00\~хв мала\~місце дорожньо-транспортна\~пригода під\~час якої,\~водій [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~марки «ДАФ»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~з причіпом,\~реєстаційний номер\~АА3680CХ\~здійснював рух\~по автомобільній\~дорозі Р-20\~«Спятин-Тязів»\~між населеними\~пунктами с.\~Озеряни та\~с.\~Живачів Олешанської\~сільської ради\~Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області у\~напрямку м.\~Івано-Франківськ.\~Рухаючись на\~заокругленій дорозі\~праворуч,\~останній не\~переконався у\~відсутності транспортних\~засобів на\~смузі зустрічного\~руху,\~яким може\~бути створена\~перешкода чи\~небезпека іншим\~учасникам руху,\~виїхав на\~смугу зустрічного\~руху де\~вчинив зіткнення\~із автомобілем\~марки «Фольксваген\~Кадді»,\~ресстраційний помер\~ [NUMBER] ,\~під керування\~ [PERSON] .\~За даним\~фактом 30.08.2024\~року були\~внесені відомості\~до Єдиного\~реєстру досудових\~розслідувань за\~№ 12024091240000123\~та розпочато\~досудове розслідування\~за ознаками\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~286\~КК України\~та [PERSON] \~визнаний потерпілим.\~Ухвалою Тлумацького\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~19.02.2025\~року у\~справі №\~353/1137/24\~клопотання потерпілого\~ [PERSON] \~та захисника\~ [PERSON] \~задоволено,\~звільнено [PERSON] \~від кримінальної\~відповідальності за\~вчинення кримінального\~правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~286\~КК України\~на підставі\~ст.\~46\~КК України\~у зв?язку\~з примиренням\~винного з\~потерпілим та\~кримінальне провадження\~закрито.\~У вищевказаній\~ухвалі вказано,\~що у\~результатті грубого\~порушення [PERSON] \~ПДР України\~трапилась дорожньо-транспортна\~пригода,\~унаслідок якої\~потерпілий [PERSON] \~отримав тілесні\~ушкодження у\~виді закритого\~відламкового перелому\~лівої стегнової\~кітски у\~нижній третині,\~зі зміненям\~відламків,\~що викликало\~необхідність проведення\~хірургічного лікування,\~що відносяться\~до тілесних\~ушкоджень середнього\~ступеня тяжкості,\~які викликали\~тривалий розлад\~здоров?я та\~обвинуваченим [PERSON] \~частково відшкодовано\~потерпілому [PERSON] \~особисту шкоду,\~що не\~включає страхові\~виплати та\~відшкодування моральної\~шкоди,\~яку останній\~має намір\~стягнути з\~ТОВ «БАЛТУК»,\~яке є\~роботодавцем обвинуваченого.\~Таким чином,\~порушення вимог\~ПДР водієм\~ [PERSON] \~знаходяться у\~прямому причинно-наслідковому\~зв?язку з\~виникненням даної\~дорожньо-транспортної\~пригоди та\~її наслідками.\~Моральна шкода,\~завдана потерпілому\~полягає у\~втраті спокою,\~дискомфорті,\~стресі через\~одержані тілесні\~ушкодження,\~стан пригнічення\~внаслідок понесеного\~оперативного втручання,\~погіршення загального\~стану його\~здоров?я та\~необхідності заново\~вчитися ходити,\~спричинено глибокі\~фізичні і\~душевні страждання,\~які виразилися\~у відчутті\~психологічної напруги.\~У зв`язку\~з вищевказаним,\~просив судстягнути із ТОВ «БАЛТУК» на його користь завдану моральну шкоду у сумі 340000 грн 00 коп. Позивач, [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Сколиляс І.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що ухвалою Тлумацького\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~19.02.2025\~року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв?язку із примиренням винного з потерпілим. Останній шкоду [PERSON] заподіяв під час виконання своїх трудових відносин із відповідачем по справі, а тому вимоги до ТОВ «БАЛТУК» щодо відшкодування завданої моральної шкоди є підставними. Представник відповідача ТОВ «БАЛТУК» адвокат Красніков Т.В. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні та пояснив, що позивач загально перебував на стаціонарному лікуванні менше двох місяців, зазначені у позовній заяві діагнози та початок документального оформлення інвалідності останнього не доведені належними та допустимими доказами. Вважає, що відшкодована щкода [PERSON] у сумі 60000 грн 00 коп та ПАТ «СК «УСГ» у розмірі 1120 грн є цілком достатньою для завданої моральної шкоди [PERSON] , та такою, що не призведе до надмірного збагачення останнього. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору:\~ [PERSON] та його представник адвокат Міськів О.Т. у судове засідання не з`явилися, однак 08.08.2025 року від представника до суду надійшло клопотання, у якій вказала, що у задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на те, що [PERSON] вже було сплачено позивачу 60000 грн 00 коп в якості компенсації моральної шкоди, яка є достатньою та справедливою для повного відшкодування завданої моральної шкоди, просила розгляд справи здійснювати без їхньої участі (а.с. 153-154). 20.05.2025 року представником відповідача ТОВ «БАЛТУК» адвокатом Красніковим Т.В., до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не погоджується з викладеними у позовній заяві обставинами. Пояснив, що представником позивача не надано належних доказів, щоб підтверджували зазначений у позовній заяві: стан пригніченості, затяжної депресії, глибокого відчаю, позбавлення апетиту, порушення сну, дратівливості, постійної емоційної напруги та погіршення шлунково-кишкового тракту та багато інших супутніх діагнозів зазначених представником позивача, адже додані до позовної заяви додатки не містять такої інформації. [PERSON] сплатив [PERSON] 60000 грн 00 коп в якості відшкодування за нанесену моральну шкоду та така сума є цілком справедливою та належною для повного відшкодування моральної шкоди завданої останньому. Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 340000 грн 00 коп, позивач не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення йому моральної шкоди саме в цьому розмірі, на підставі яких він оцінив свої моральні страждання. Просить відмовити у задоволені позові у повному обсязі (а.с. 59-63). 27.05.2025 року представником позивача [PERSON] адвокатом Сколиляс І.М.,\~до суду\~подано відповідь\~на відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначено,\~що аргументи зазначені\~у відзиві\~на позовну\~заяву є\~необґрунтованими та\~такими,\~що не\~можуть братися\~судом до\~уваги при\~вирішенні даної\~справи,\~оскільки спрямовані\~лише на\~те,\~щоб уникнути\~законної відповідальності\~у виді\~відшкодування моральної\~шкоди,\~і жодним\~чином не\~спростовують доводів\~позивача. Відповідач у\~відзиві на\~позовну заяву\~не обґрунтовує\~підстави для\~відмови у\~позові у\~повному обсязі,\~не наводить\~жодних доказів,\~які б\~підтверджували,\~що моральну\~шкоду [PERSON] \~не заподіяно\~або ж\~заподіяно,\~але в\~меншому обсязі. В ухвалі Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2025 року у справі № 353/1137/24 вказано, що обвинуваченим [PERSON] частково відшкодовано потерпілому [PERSON] особисту шкоду, що не включає страхові виплати та відшкодування моральної шкоди, яку останній має намір стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛТУК», яке є роботодавцем обвинуваченого (а.с. 103-107). 19.08.2025 року представником відповідача ТОВ «БАЛТУК» адвокатом Красніковим Т.В.,\~до суду\~подано додаткові\~пояснення у\~справі,\~в яких\~зазначив,\~щопозивачу було відшкодовано страховою ПАТ «СК «УСГ» моральну шкоду у розмірі 1120 грн 00 коп, здійснено відшкодування витрат на лікування в розмірі 22400 грн 00 коп та страхове відшкодування за знищений автомобіль у загальному розмірі 244000 грн 00 коп. Оскільки [PERSON] вже відшкодовано обумовлена з позивачем сума моральної шкоди, то не є визначальним суб`єкт такого відшкодування а те, що потерпілий відшкодування вже отримав (а.с. 162-163). 24.04.2025 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області вказану заяву залишено без руху та надано заявнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 01.05.2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких\~ґрунтуються позовні вимоги та відзив\~на них, а також відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та спору по суті приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Під час розгляду справи судом установлено, що ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2025 року, [PERSON] , за клопотанням його захисника, яке було ним підтримано у судовому засіданні, звільнено від кримінальної відповідальності\~за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі\~ст. 46 КК України\~у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, підтвердив факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих ним збитків та кримінальне провадження закрито (а.с. 29-31). Дана ухвала набула законної сили 28.02.2025 року. Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що [PERSON] обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху\~особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вищевказаною ухвалою\~встановлено,\~що29.08.2024 року близько 23 год 00 хв водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ДАФ», реєстраційний номер [NUMBER] , з причіпом, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по автодорозі Р-20 «Снятин-Тязів» між населеними пунктами с. Озеряни та с. Живачів Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у напрямку м. Івано-Франківськ. У той час, у зустрічному напрямку, автомобілем марки «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався водій [PERSON] . Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, по одній смузі для руху в кожному напрямку, які розділені суцільною лінією дорожньої розмітки 1.1, по напрямку руху автомобіля марки «ДАФ», реєстраційний номер [NUMBER] , з причіпом, реєстраційний номер [NUMBER] , має заокруглення дороги праворуч. Під час руху, на заокругленні дороги праворуч, водій [PERSON] проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував\~дорожню обстановку\~та стан\~транспортного засобу,\~щоб мати\~змогу постійно\~контролювати його\~рух та\~безпечно керувати\~ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де вчинив зіткнення з автомобілем, марки «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . При цьому [PERSON] порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.2., відповідно до якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 1.5., відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 1.10., в частині визначення поняття «дорожня обстановка» - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; \~ \~ \~ \~ п. 10.1., в якому вказано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.3., відповідно до якого на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 34.1., відповідно до якого лінію 1.1 (вузька суцільна лінія) перетинати забороняється. У результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України трапилась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового перелому лівої стегнової кістки у нижній третині, зі зміщенням відламків, що викликало необхідність проведення хірургічного лікування, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5498, яка видана КНП «Городенківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Городенківської міської ради, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 30.08.2024 року по 24.09.2024 року, діагноз множинні переломи лівої стегнової кістки, забій грудної клітини та 03.09.2024 року останньому проведено оперативне лікування: МОС лівої стегнової кістки інтрамедулярним стержнем (а.с. 15). Крім того, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 05.11.2024 року по 26.11.2024 року, діагноз стан після множинних переломів лівої стегнової кістки (30.08.2024 року), МОС (03.09.2024 року) інтрамедулярним стержнем з тимчасовим порушенням функції лівого кульшового суглобу та порушенням ходи, забій грудної клітини, що вбачається з копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6850, яка видана КНП «Городенківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Городенківської міської ради (а.с. 16). Відповідно до копії запису № 158623530/1 від 11.03.2025 року, [PERSON] проходив огляд у КНП «Городенківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Городенківської міської ради, висновок якого: повільноконсолідуючий перелом тіла стегнової кістки зліва (а.с. 17-18). Як вбачається із копії характеристики № 16 від 16.09.2024 року, яка видана ТОВ «БАЛТУК», [PERSON] , [INFO] , працює на посаді водія автотранпортних засобів з 26.04.2024 року. За період перебування на посаді водія, по теперішній час, зарекомендував себс позитивно. Фахові якості проявляє на належному рівні, постійно прагне до самовдосконалення, ініціативний, поставлені завдання виконує вчасно, без зауважень. За характером спокійний та врівноважений, жодної скарги від клієнтів не надходило, тільки позитивні відгуки. В колективі користується повагою та авторитетом. У порушенні техніки безпеки помічений не був, на належному рівні слідкує за ввіреними йому транспортиими засобами (а.с. 21). [PERSON] відшкодовано ПАТ «СК «УСГ» моральну шкоду у розмірі 1120 грн 00 коп, що вбачається з копії розрахунку суми страхового відшкодування від 18.03.2025 року, яка видана вищевказаною страховою компанією (а.с. 167, на звороті). У силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди»`під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових правовідносин із таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Судом встановлено, що на момент ДТП третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем по справ ТОВ «БАЛТУК» та джерело підвищеної небезпеки автомобіль марки «ДАФ», реєстраційний номер [NUMBER] з причіпом, реєстаційний номер АА3680CХ в цей час використовувався в службових цілях. При цьому, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є підставними, оскільки внаслідок вчинення [PERSON] \~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~286\~КК України, позивачу завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зазначені дії третьої особи призвели до погіршення загального стану здоров`я позивача. Крім того, встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень середньої тяжкості внаслідок протиправних дій третьої особи, які супроводжувались перенесенням фізичного болю, та емоційним стресом, він зазнав душевних страждань та дискомфорт, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, а тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди з відповідача ТОВ «БАЛТУК», як особи, з якою водій, що вчинив ДТП перебував у трудових відносинах. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань підлягає встановленню та доказуванню в судовому порядку на загальних засадах змагальності сторін та доказування в цивільному процесі, виходячи із їх характеру та тривалості, стану здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, наслідків, що наступили, оскільки сума компенсації за спричинення моральної шкоди не встановлена законом. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Підстави та умови для компенсації моральної шкоди наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року в справі № 455/1076/16-ц (провадження № 61-48155св18), де вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості. В той же час ВС висловився щодо встановлення відповідальності кількох відповідачів при відшкодуванні моральної шкоди під час розгляду справи від 19 лютого 2020 року (провадження № 61-6756св19) у справі № 372/1308/16-ц , і з урахуванням цього правового висновку слід встановити, що в даному конкретному випадку, з огляду на особливості положення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, відповідальність відшкодовується саме володільцем джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. При цьому правові позиції, що висловлені у постанові ВП ВС від 15.12.2020 № 752/17832/14-ц (14-538цс19) зводяться до того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Правові висновки та правові позиції суду касаційної інстанції є обов`язковими до застосування та покликані забезпечити сталість та єдність судової практики, а наведені судові прецеденти є релевантними та корелюються зі спірними правовідносинами. Виходячи з принципу справедливості, розумності та співмірності, оцініючи заявлений розмір моральної шкоди в сумі 340000 грн 00 коп, суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано в повній мірі та не підтверджено такий розрахунок, однак враховуючи характер отриманих пошкоджень і їх наслідки в результаті події, що спричинило позивачу моральні страждання, відшкодовану останньому особисту шкоду водієм, що вчинив ДПТ у сумі 60000 грн 00 коп, суд вважає, що визначений розмір моральної шкоди в сумі 340000 грн 00 коп є завищений, а тому дана шкода підлягає до часткового задоволенню, в розмірі, який суд за своїм внутрішнім переконання вважає достатнім, а саме в сумі 20000 грн 00 коп, які підлягають стягненню із відповідача в користь позивача. Даний розмір відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, на переконання суду, враховує всі обставини, досліджені в судовому засіданні та відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і доцільним у даному провадженні. Із урахуванням вищенаведеного, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 20000 грн 00 коп, яка завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Оскільки позивач звільнений\~від сплати\~судового збору\~у цій\~справі,а судом задоволено позов у розмірі 20000 грн 00 коп, що становить 5,88 % від заявлених вимог в розмірі 340000 грн 00 коп, то з відповідача на користь державипідлягає стягнення витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 199 грн 92 коп (3400х5,88:100). На підставі наведеного та

Outcome: partial