Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

11.03.2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Югагротраст» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно є власником земельної ділянки площею 4,7313 га., призначеної для сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав від 25.04.2023 року між спадкодавцем та відповідачем по справі ТОВ «Югагротраст 2022» 17.10.2022 року укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років 2 місяці 14 днів, тобто до 31.12.2032 року. Однак, у договорі оренди, який зберігся, не зазначені суттєві його умови, такі як дата його укладення, строк його дії, розмір орендної плати, що тягне його недійсність. Крім того, відповідач не сплачував його матері орендну плату у 2023 році, а він як спадкоємець не отримував її у 2023 та 2024 роках. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки площею 4,7313 га., кадастровий номер 4823381300:04:000:0236, розташованої на території Воскресенської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, укладений між [PERSON] та ТОВ «Югагротраст 2022» від 17.10.2022 року, який зареєстровано у державному реєстрі речових прав 17.10.2022 року, строк дії договору 10 років 2 місяці та 14 днів. Представник позивача адвокат Кірюхін О.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив про визнання вказаного договору недійсним. Позивач [PERSON] в суді підтримав заявлені позовні вимоги та зазначив, що з моменту прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON] за 2023- 2024 роки він не отримував орендної плати від орендаря. З офіційною заявою про прийняття спадщини та виплату йому орендної плати до орендаря не звертався. Представник відповідача адвокат Сидоренко Т.М. в ході судового розгляду позовні вимоги не визнала. Пояснила, що договір оренди укладений у відповідності до вимог Закону та підписаний сторонами, що свідчить про досягнення його суттєвих умов та зареєстрований у встановленому порядку, у зв`язку з чим підстави визнання його недійсним відсутні. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Також на адресу суду надано відзив від відповідача, у якому зазначено, що договір оренди земельної ділянки укладено 17.10.2022 року у відповідності до вимог Закону. 20.04.2023 року відповідачем зареєстровано право оренди земельної ділянки під реєстровим №50034745, предметом якого є земельна ділянка із кадастровим номером 4823381300:04:000:0236, (ділянка, що є предметом спору), та вказує, що строк дії договору становить 10 років, починаючи з дати державної реєстрації договору. Заперечують проти таких тверджень позивача з огляду на наступне. Подані до суду матеріали не підтверджують зазначеної обставини, з чого відповідачі роблять висновок про те, що договір є неукладеним. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а у разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації з моменту державної реєстрації (ч.3 ст.640 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення договору оренди). Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч.1ст.210 ЦК України). Зокрема, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (згідно з ч.1ст.125 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин). Правове значення державної реєстрації полягає в тому, що правочин (договір), який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Як наслідок, за відсутності державної реєстрації правочин (договір) слід вважати не вчиненим (неукладеним)». Тобто, у даній справі підлягає доказуванню факт укладення договору оренди земельної ділянки між орендодавцем та відповідачем, зокрема, факт здійснення реєстрації договору оренди. Вислухавши доводи сторін за справою, проаналізувавши зміст наданих сторонами письмових доказів судом встановлено наступні обставини. Статтею 203 Цивільного Кодексу України визначено вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Серед підстав визнання договору оренди недійсним можуть бути зазначені такі обставини, як відсутність істотних умов договору; правочин не відповідає внутрішній волі сторони такого правочину; правочин, скріплений підписом іншої особи - не сторони правочину; подвійна реєстрація права оренди; порушення переважного права оренди; укладення договору оренди земель оборони. Правочин може бути визнаний недійсним тільки за рішенням суду, але в суді позивач має довести цю недійсність, а саме надати докази та обґрунтувати свою позицію. Як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень позивача та його представника, недійсність спірного договору оренди полягає у незазначені суттєвих його умов, таких як дата його укладення, строк його дії, розмір орендної плати, не сплата орендної плати за період 2023 -2024 роки. Як вбачається зі змісту договору оренди земельної ділянки від 17 жовтня 2022 року, укладеним між власником земельної ділянки - орендодавцем [PERSON] , номер РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , який видано Жовтневим РВ УМВС України у Миколаївській області 31.08.1999 року, та орендарем ТОВ «ЮГАГРОТРАСТ 2022», ЄДРПОУ 44580985, в особі директора, земельна ділянка загальною площею 4,7313 га, кадастровий номер: 4823381300:04:000:0236, передається ТОВ «ЮГАГРОТРАСТ 2022» в оренду строком з 17.10.2022 року по 31.12.2032 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з моменту реєстрації договору оренди землі. Пунктами 9-11 вказаного договору визначено розмір орендної плати. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 330092757 від 25.04.2023 року, долученої позивачем до матеріалів справи, слідує, що 20.04.2023 року за ТОВ «ЮГАГРОТРАСТ 2022», код ЄДРПОУ 44580985, зареєстроване речове право у вигляді права оренди земельної ділянки загальною площею 4,7313 га, кадастровий номер 4823381300:04:000:0236, що розташована на території Калинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Реєстрація здійснена державним реєстратором на підставі Договору оренди землі, б/н, виданого 17.10.2022 року строком на 10 років 2 місяці 14 днів, дата закінчення дії договору 31.12.2032 року, укладеного між орендодавцем [PERSON] та ТОВ «ЮГАГРОТРАСТ 2022», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67323836 від 25.04.2023 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 03.05.2024 року, власником земельної ділянки з кадастровим №4823381300:04:000:0236, площею 4,7313 га. в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] , який є позивачем за справою. За приписами ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 203 ЦК України, передбачено загальні вимоги, додержання яких є обов`язковим для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Також ч. 3 ст.640 ЦК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин щодо підписання договору оренди) визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що підписаний 17.10.2022 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «ЮГАГРОТРАСТ 2022» договір за своєю правовою природою є договором оренди землі. У ст.792 ЦК передбачено, що за договором найму (оренди) ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) ділянки регулюються спеціальним законом. Відповідно до Закону передача в оренду ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником ділянки і орендарем. У ч.2 ст.125 ЗК України вказано, що право на оренду ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачено ч.2 ст.126 ЗК. Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є закон України «Про оренду землі» від 6.10.98 №161-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). У ст.13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати ділянку відповідно до умов договору та вимог законодавства. Договір оренди землі укладається в письмовій формі й за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (ст.14 цього закону). Згідно зі ст.18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Також у ст.20 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Держреєстрація договорів оренди землі проводиться в порядку, установленому законом. Пунктом 38 договору оренди землі від 17.10.2022 року, виходячи з доводів про недійсність якого позивач заявляє позовні вимоги, передбачено, що вказаний договір оренди земельної ділянки набирає чинності після підписання сторонами та діє до повного виконання своїх зобов`язань сторонами, земельна ділянка вважається переданою орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Отже, момент набрання чинності договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом його підписання. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи вищенаведене, суд, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач будь яким чином порушив права позивача на володіння та користування спірною земельною ділянкою, та будь яких підстав недійсності зазначеного договору, таким чином позовні вимоги не є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed