Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

У червні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач [PERSON] є його батьком. Відповідно до рішення Теплицького районного суду від 10 серпня 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 25.07.2007 і до їх повноліття. 19.06.2025 позивачу [PERSON] виповнилося 18 років, він продовжує навчання та є курсантом 1-го курсу денної форми навчання за державним замовленням Харківського національного університету, ІV рівня акредитації, зарахований до навчання з 19.08.2024, передбачений термін навчання до липня 2028, тому позивач не має можливості працювати та потребує допомоги від батька, у вигляді аліментів на його утримання до закінчення навчання. Позивач просить суд стягувати з відповідача 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 20.06.2025 і до закінчення навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ, тобто до 01.07.2028. Ухвалою судді від 26.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження. 22.07.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає частково та просить ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі, по 2000 грн щомісячно і до 01.07.2028. У своєму відзиві відповідач також зазначає, що він дійсно є батьком [PERSON] . 15.09.2015 шлюб між ним та матір`ю позивача [PERSON] розірвано. На відміну від аліментних правовідносин щодо неповнолітніх дітей, для покладання обов`язку на батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, має обов`язково мати місце наявність умови у вигляді матеріальної можливості надання такої допомоги з боку батьків. Як зазначає відповідач у своєму відзиві на даний час він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки від свого доходу, так як він не працює, а перебуває на обліку та здійснює догляд за особою (за своєю матір`ю) з невиліковною хворобою та отримує компенсацію відповідно до Постанови № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» в розмірі 1000 грн. щомісячно. Інших доходів відповідач не має. Окрім цього, відповідач щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватися при розгляді справи про стягнення аліментів, як обов`язкові витрати, які він не може не здійснювати. В свою чергу, позивачем не надано доказів щомісячних витрат і в якому розмірі, адже він навчається і отримує стипендію. Також перебуває на повному державному забезпеченні. Крім того, розмір аліментів, про стягнення яких просить позивач, є необґрунтованим, вимога про стягнення з нього на користь [PERSON] 1/3 частки з усіх доходів не підтверджена належними і допустимими доказами та суперечить нормам чинного законодавства, не враховує реального матеріального положення та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань. Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачу в даному випадку лежить обов`язок доведення можливостей відповідача сплачувати аліменти. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про його матеріальне становище та про матеріальне становище відповідача та спроможність сплачувати аліменти у заявленому ним розмірі. Враховуючи вищенаведене, відповідач, вважає необхідну, достатню для забезпечення потреб сина та таку, що має можливість сплачувати суму аліментів в розмірі по 2000 грн щомісячно і до 01.07. 2028 року. 29.07.2025 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що твердження відповідача у відзиві на позовну заяву не відповідають дійсності, оскільки відповідач веде велика домашнє господарство, має велику бджолину пасіку, понад 100 сімей, займається продажем воску та меду, а також самих бджолиних сімей. Має на праві власності трактор, яким обробляє більше 2 га землі, та працює по найму у людей. За останні три роки змінив два автомобілі, тобто його фінансове становище дозволяє сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно. Як зазначає позивач, за останні 10 років батько жодним чином не поцікавився його життям та не надавав жодної допомоги, окрім сплати аліментів. Щодо твердження відповідача, щодо навчання на державній формі, та отримання стипендії, позивач зазначає, що даних коштів не вистачає на основні потреби, а саме харчування, одяг, а, окрім того, останній відвідує додаткові платні заняття з англійської та волейболу. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. [PERSON] суду пояснив, що шлюб між йогог батьками розірваний. Йому відомо, що його батько має трактор, обробляє паї, тримає велику пасіку понад 100 сімей, проте підтвердження щодо цього майна надати не може. Зазначив, що йому потрібні кошти на сезонний одяг, проживання та харчування, репетиторів, тому наполягає на задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково. Частиною 3 статті 211 ЦПК України\~передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та заперечення проти позовних вимог, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 25.06.2007 виконкомом Бджільнянської сільської ради Теплицького району Вінницької області (а. с. 6). [PERSON] досяг повноліття та є студентом денної форми навчання за державним замовленням Харківського національного університету внутрішніх справ IV рівня акредитації. Термін навчання з 19.08.2024 по липень 2028 роки, що підтверджується довідкою № 20/183 від 02.05.2025, виданою Харківським національним університетом внутрішніх справ (а.с.7). Рішенням Теплицького районного суду від 10 серпня 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 25.07.2007 і до їх повноліття (а.с. 8). Відповідачем надано до суду довідку відділу соціального захисту та соціального забезпечення населення Теплицької селищної ради № 13/525 від 17.07.2025, відповідно до якої [PERSON] перебуває на обліку та здійснює догляд за особою з невиліковною хворобою та отримує компенсаційні виплати відповідно до постанови № 859 «Про деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі». Враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків, мати та батько повинні рівною мірою забезпечувати дитину. При цьому до предмета доказування у даній категорії справ належить не лише факт навчання та потреба у допомозі, а й конкретний розмір допомоги, якої потребує дитина. У Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання сформульовано наступний правовий висновок: не надання будь яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку із навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників, тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Позивач у відповіді на відзив зазначає, що коштів не вистачає на основні потреби, а саме харчування та одяг, а, окрім того, він відвідує додаткові платні заняття з англійської мови та волейболу. Згідно ч. 1, 3\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. За правилами\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абз. 1 п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, відповідно до\~ст. 199 СК України\~і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі\~\~у зв`язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв`язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов`язаною з навчанням. Отже, утримання дитини є рівною мірою обов`язком обох батьків і витрати на період продовження її навчання не мають бути важким тягарем лише для одного з батьків. [PERSON] не працює та не має самостійного джерела доходу, тому потребує матеріальної допомоги від батьків, яка потрібна йому для придбання одягу, взуття, продуктів харчування, придбання канцелярських товарів, оплати за проїзд. Добровільної угоди щодо утримання повнолітнього сина на час його навчання між сторонами не досягнуто. Із наданих відповідачем та наявних у матеріалах справи доказів, судом встановлені обставини, які свідчать, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти у тому розмірі, у якому їх просить стягнути позивач. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка не має самостійного джерела доходу; форму навчання - державне замовлення; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. З огляду\~на наведене,\~суд вважає,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~стягненню підлягають\~аліменти на\~утримання повнолітньої\~дитини,\~що продовжує\~навчання у\~розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 20.06.2025 та до закінчення сином навчання, тобто до 01.07.2028, що буде достатнім з наведеної позивачем необхідності витрат у зв`язку з навчанням сина та з урахуванням доходів та витрат відповідача. За змістом статей 191,\~201 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнена при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial