Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог. 28.03.2025 відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.02.2025 до Віньковецького районного суду Хмельницької області передано справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 102353225 від 09.11.2022 у розмірі 26 355,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.11.2022 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 102353225, згідно з умовами якого відповідач отримала 7000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Пунктом 7.1. кредитного договору № 102353225 від 09.11.2022 визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи Кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. Крім того, позивач у позові зазначає, що підтвердженням факту добровільного укладення відповідачем кредитного договору є анкета-заява на кредит № 102353225 від 09.11.2022, що заповнена відповідачем. Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача, позивач зазначає, що 28.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відповідно до чинного законодавства України, укладений договір відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 102353225 від 09.11.2022, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. У зв`язку із цим позивач звертає увагу суду на те, що сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 102353225 від 09.11.2022 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги №92-МЛ/Т від 28.02.2023. Сума заборгованості відповідача становить 26 355,00 грн, що також підтверджується Витягом з реєстру Боржників від 28.02.2023, відповідно до якого: 7000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 19005,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 350,00 грн прострочена заборгованість за комісією. Вказує, що відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості №22358571/326 від 14.10.2024, однак остання ніяк не відреагувала, заборгованість за кредитним договором не сплатила. З огляду на викладене, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 102353225 від 09.11.2022 у розмірі 26 355,00 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Рух справи в суді та позиція сторін. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Голуба О.Є. Ухвалою суду від 01.04.2025 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 01.05.2025 об 11 год 30 хв. Цією ж ухвалою надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 17.04.2025 до суду в електронній формі через «Електронний кабінет» надійшла заява адвоката Солошенко С.В. про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. 18.04.2025 до суду в електронній формі через «Електронний кабінет» надійшла заява адвоката Солошенко С.В. про вступ у справу як представника відповідача. 28.04.2025 до суду в електронній формі через «Електронний кабінет» надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Солошенко С.В., в якому він просить поновити процесуальний строк для подачі відзиву та долучити вказаний відзив до матеріалів справи та врахувати наведені заперечення і аргументи при ухваленні судового рішення, просить відмовити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що саме позивач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі, Наголошував, що кожен, хто міг заволодіти персональними даними, може безвідповідально взяти у ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» кредитні кошти. Проте відповідно до законодавства та стандартів у сфері фінансових послуг, кредитодавець має обов`язок перевіряти достовірність інформації про клієнта, зокрема його персональних даних. Також звертав увагу суду на те, що кредитний договір містить номери мобільного телефону, а також адресу електронної пошти які ніколи не належали відповідачці і вона ними ніколи не користувалася, що свідчить про не проходження позичальником повної ідентифікації, що є обов`язковою для укладення кредитного договору. Позивачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів, використання і приналежності зазначених номерів мобільних телефонів та адреси електронної пошти відповідачці. Вказував, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало докази, що підтверджують факт перерахування коштів на особистий рахунок відповідача. Також 28.04.2025 до суду в електронній формі через «Електронний кабінет» надійшло клопотання від представника відповідача про витребування доказів у справі. 30.04.2025 в електронній формі через «Електронний кабінет» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить прийняти відповідь на відзив, вказує, що відповідачкою не доведено та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт незаконного заволодіння її персональними даними, зокрема, відсутні вироки/рішення суду в кримінальному провадженні про встановлення винних осіб у вчиненні кримінального правопорушення та/або дій третіх осіб стосовно відповідачки, що стосуються незаконності заволодінням її персональними даними чи банківською картою, позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 01.05.2025 клопотання представника відповідача задоволено та долучено до матеріалів справи .відзив на позовну заяву. Щодо клопотання представника відповідача про витребування доказів від 28.04.2025, зазначено, що таке клопотання буде розглядатися в наступному судовому засіданні. 06.05.2025 представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, де зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження доводів про включення ТОВ «Мілоан» до державного реєстру фінансових установ, наявність у нього відповідного свідоцтва, а також про наявність ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів. Також позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження укладення між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» кредитного договору. Також наголошував, що кошти в сумі 7000 грн 09.11.2025 надійшли на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк», яку відповідач ніколи не оформляла та не отримувала. 26.05.2025 представником відповідача Солошенко С.В. через «Електронний суд» подано клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи. Ухвалою суду від 28.05.2025 розгляд справи відкладено на 12.06.2025 о 16 год. 00 хв. 11.06.2025 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. 12.06.2025 розгляд справи відкладено на 25.06.2025 у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому процесі. 25.06.2025 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 15 год 30 хв 07.07.2025. Ухвалою суду від 07.07.2025 вирішено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Представник позивача в судове засідання, призначене на 05.05.2025, не з`явилася, однак 05.08.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник відповідача Солошенко С.В. в судовому засіданні 05.05.2025, зазначив, що договір відповідач не підписувала і кредитні зобов`язання на себе не брала. Сам кредитний договір з додатками до нього не містить підписів сторін. Відсутні належні докази перерахування коштів на рахунок відповідачки, який вона не відкривала. Зазначав, що на розгляді у Шевченківському районного суді м. Чернівців перебуває кримінальне провадження № 12023262020000634 від 21.02.2023 і ним подано заяву про визнання відповідачки як потерпілої особи від шахрайський дій. Станом на день розгляду справи таку заяву не розглянуто, [PERSON] потерпілою особою у даному кримінальному провадженні не визнано. Наголошував, що в змісті договору зазначені номера телефонів та адреси електронної пошти, якими відповідач ніколи не користувалася та які їй ніколи не належали. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.8 ст.\~279\~ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 09.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №102353225, з відповідними додатками до нього. Відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 7000,00 грн строком на 105 днів, термін повернення кредиту 22.02.2023. Комісія за надання кредиту складає 350,00 грн, яка нараховується за ставкою 5,00% від суми кредиту одноразово (а.с.12-22). У пунктах 1.2-1.4 кредитного договору сторони обумовили параметри та умови кредиту, порядок і графік повернення кредиту та сплати процентів. Зокрема, сума кредиту становила 7000,00 грн; кредит надається загальним строком на 105 днів з 09.11.2022 і складається з пільгового та поточних періодів; пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24.11.2022; поточний період складає 90 днів, що настає з дати наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22.02.2023; позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 24.11.2022, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 22.02.2023. Також п.1.5 Кредитного договору сторонами обумовлено, що загальні витрати позичальника за пільговий період складають 455,00 грн в грошовому виразі та 363,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування, складають 19355,00 грн в грошовому виразі та 961,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 7455,00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 26355,00 гривень. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Крім того, з п.1.5.1 кредитного договору судом встановлено, що комісія за надання кредиту становить 350,00 грн, яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Також зі змісту п.1.5.2 та 1.5.3 кредитного договору судом встановлено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 105,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 18 900,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Згідно п. 2.1. кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до положень п. 2.3.1. договору передбачена пролонгація договору. Зі змісту п. 2.4.1 кредитного договору встановлено судом, що позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежі, але не пізніше дати остаточного погашення згідно п.1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5, 3.2.6 Договору. Крім того п.6.1, 6.7 кредитного договору встановлено, що цей договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема на сайті Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Позичальника ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних позичальника. Із титульної сторінки кредитного договору суд встановив, що там містяться відомості про підписання [PERSON] 09.11.2022 о 19 год 27 хв кредитного договору, шляхом використання одноразового ідентифікатора, а саме:W35836 (а.с.12). Також суд встановив, що разом із кредитним договором відповідач [PERSON] , на виконання умов п. 6.3 означеного правочину, погодилася з графіком платежів за договором як додатком №1 до Кредитного договору шляхом підписання 09.11.2022 о 19 год 27 хв кредитного договору одноразовим ідентифікатором W35836. Підтвердженням добровільного укладення [PERSON] кредитного договору є анкета-заява позичальника, в якій зазначені особисті дані відповідача (а.с.27-28). Крім того з паспорту споживчого кредиту №102353225 як додатку №2 до кредитного договору суд встановив, що позичальник (відповідач) [PERSON] погодила наступні умови кредитування: сума кредиту: 7000,00 грн; загальний строк кредитування: 105 днів, з яких пільговий період: 15 днів, а поточний період: 90 днів; денна процентна ставка протягом пільгового періоду: 0,10%, а протягом поточного періоду: 3,00%; комісія за надання кредиту: 350,00 грн, яка нараховується за ставкою 5,00% від суми кредиту (а.с.24-25). Із довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено кредитний договір, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора: W35835; дата і час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику: 09.11.2022 о 19 год 27 хв; номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор: [NUMBER] (а.с.26). Із платіжного доручення №53975349 від 09.11.2022 судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» 09.11.2025 здійснило перерахування грошових коштів в сумі 7000,00 грн, що відповідає сумі кредиту, отриманого відповідачем [PERSON] на виконання умов кредитного договору, шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача, маска картки: [NUMBER] , із призначенням платежу: кошти згідно договору 10235325, що відповідає номеру кредитного договору (а.с.29). Відповідно до дослідженої судом відомості про щоденні нарахування та погашення, що підготовлена ТОВ «Мілоан», суд встановив, що товариством як кредитодавцем 09.11.2022 надано відповідачу [PERSON] кредит в сумі 7000,00 грн та цього ж дня нараховано комісію за оформлення кредиту в сумі 350,00 грн; у період часу із 10.11.2022 до 24.11.2022 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 7 грн згідно п.1.5.2 Кредитного договору; у період часу з 25.11.2022 до 22.02.2023 включно позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 210 грн згідно п.1.5.3 кредитного договору. Крім того з означеної відомості судом також встановлено, що кредитодавцем не нараховувалась позичальнику [PERSON] комісія за пролонгацію пільгового періоду строку дії кредитного договору (п.2.3.1 Кредитного договору), а також позичальником не здійснювалась сплата грошових коштів задля виконання умов кредитного договору (а.с.30-31). Із виписки з особового рахунка за кредитним договором №102353225 від 09.11.2022 судом встановлено, що сума боргу становить 26355,00 та складається з: прострочене тіло кредиту 7000,00 грн; прострочені відсотки становлять 19005,00 грн, та заборгованість за комісією становить 350,00 грн, що виникли у відповідача станом на дату подання позовної заяви до суду (а.с.32). Дослідивши договір відступлення прав вимоги №92-МЛ/Т від 28.02.2023 (а.с.33-42) суд встановив, що 28 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено даний договір, відповідно до п 1.1. якого на умовах, встановлених цим договором, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) новому кредиторові (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Факт оплати ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» ТОВ «Мілоан» грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно договору відступлення прав вимоги №92-МЛ/Т від 28.02.2023 судом встановлено із дослідженої у судовому засіданні платіжної інструкції від 28.02.2023, відповідно до якої ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Мілоан» 474376,43 грн плати за укладення договору відступлення прав вимоги №92-МЛ/Т (а.с.43). Із витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №92-МЛ/Т від 28.02.2023 (а.с.44) судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору в сумі 26355,00 грн, з яких: 7000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 19005,00 грн сума заборгованості за відсотками, та 350,00 грн залишок по комісії (а.с.44). З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідачки 14.10.2024 було направлено письмову претензію про погашення кредитної заборгованості №22358571/326 від 14.10.2024, однак остання ніяк не відреагувала, заборгованість за кредитним договором не сплатила. Із долученої представником відповідачки виписки АТ «Універсал Банк» про рух коштів за особовим рахунком [PERSON] по картці № [NUMBER] за період з 07.11.2022 по 16.11.2022 вбачається зарахування на рахунок відповідачки 09.11.2022 о 19 год 28 хв коштів в сумі 7000,00 грн (а.с.104-105). Отже, наведеними вище належними доказами підтверджено укладення кредитного договору та переказ коштів ТОВ «Кредит Капітал» на рахунок, що належить [PERSON] на загальну суму 7000,00 грн, а спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. З долученого до матеріалів справи листа ПрАТ «Київстар» вбачається, що телефонний номер [NUMBER] деактивований та в мережі ПрАТ «Київстар» не обслуговується. До моменту деактивації електронні комунікаційні послуги по номеру надавались на умовах передплаченої форми обслуговування, знеособлено, без укладання\~договору в\~письмовій формі (106). До матеріалів справи також долучено перелік потерпілих осіб у кримінальному провадженні, з якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» є потерпілою особою у кримінальному провадженні у справі №725/6090/24, що розглядається Шевченківським районним судом м. Чернівці (а.с.107-111). Із копії заяви, поданої представником відповідача до Шевченківського районного суду м. Чернівці 04.04.2025 за допомогою системи «Електронний суд», вбачається, що представник відповідача просить визнати [PERSON] потерпілою особою у кримінальному провадженні №12023262020000634 від 21.02.2023 (а.с.112-114). Із відповіді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29.04.2025 вбачається, що [PERSON] не є стороною кримінального провадження № 12023262020000634 від 21.02.2023, а отже їй не може бути надано копія обвинувального акта в даному провадженні(а.с.177). На момент розгляду справи та ухвалення судового рішення 05.05.2025 відповідач [PERSON] не визнана потерпілою особою у зазначеному вище кримінальному провадженні. Із відповіді сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області вбачається, що у відповідь на адвокатський запит від 22.01.2025 № 01-25/17 за результатами перевірки встановлено, що в матеріалах звернення відсутні об`єктивні відомості, які свідчать про вчинення кримінального проступку (а.с. 115). До даної відповіді також долучено копію заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.с.116-118). Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, заявою від 19.05.2025 вих. номер 05-25/11 [PERSON] звернувся до начальника ХРУП ГУНП в Хмельницькій області та СПД №1 ВП №3 з вимогами внести відомості про вчинення кримінальних правопорушень, викладених в заяві від 10.04.2025 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, розпочати досудове розслідування та визнати [PERSON] потерпілою особою (а.с.180-185). Застосоване судом законодавство. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12\~ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.\~76-80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 7 ст.\~81\~ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Згідно ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.\~6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст.\~639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, суд зазначає, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду № 524/5556/19 від 12.01.2021 року, № 732/670/19 від 09.09.2020 року, № 404/502/18 від 23.03.2020 року, № 127/33824/19 від 07.10.2020 року, № 561/77/19 від 16.12.2020 року. У ст.\~526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527, 530\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України, встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України\~«Про електронну\~комерцію» (надалі Закон). Згідно п. 6 ч. 1 ст.\~3\~Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст.\~11\~Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно ч. 6 ст.\~11\~Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.\~11\~Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України\~«Про споживче\~кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Мотиви прийняття рішення судом та висновки суду. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені. Отже, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За загальними правилами доказування, визначеними ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд враховує, що частинами 1 і 2 ст.\~634\~ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому\~випадку електронний\~правочин може\~бути підписаний\~сторонами електронним підписом одноразового\~ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Дослідивши наявні у матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, який не спростовано доводами представника відповідача, що кредитний договір від 09.11.2022 №102353225 було укладено сторонами в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного договору. Як вбачається з анкети-заявки з офіційного веб-сайту tengo.ua, яка містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника, 09.11.2022 [PERSON] у встановленому порядку оформила заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки. Крім того, слід наголосити, що сторона відповідача не заперечує, що відомості, вказані в договорі, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, є коректними. Суду не надано належних, достатніх та допустимих доказів, що наведені персональні дані [PERSON] були використані для укладення договору від її імені. Щодо долученого до матеріалів справи листа ПрАТ «Київстар» з якого вбачається, що телефонний номер [NUMBER] деактивований та в мережі ПрАТ «Київстар» не обслуговується, до моменту деактивації електронні комунікаційні послуги по номеру надавались на умовах передплаченої форми обслуговування, знеособлено, без укладання договору в письмовій формі. Суд звертає увагу, що дана обставина не може бути належним та достатнім доказом, на підтвердження позиції сторони відповідача, що даний номер не належав відповідачу і те, що вона ним не користувалася під час отримання кредитних коштів, як і те, що він належав будь-якій іншій особі. Отже, без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Суд звертає увагу, що при укладенні договору про споживчий кредит від 09.11.2022 № 102353225 відповідачем було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Доводи представника відповідача, що позивачем не надано докази на підтвердження перерахування коштів на рахунок відповідача, відкритий в банку, відхиляються судом як неспроможні, з огляду на те, що судом в результаті повного та всебічного дослідження наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що фінансовою установою, відповідно до платіжного доручення №53975349 від 09.11.2022 здійснено перерахування коштів в сумі 7000,00 грн, що відповідає сумі кредиту, отриманого відповідачем [PERSON] на виконання умов кредитного договору, шляхом їх перерахування на реквізити карткового рахунку відповідача зазначених у п. 2.1 Кредитного договору. Наведені обставини підтверджуються у сукупності також випискою АТ «Універсал Банк» про рух коштів за особовим рахунком [PERSON] по картці № [NUMBER] за період з 07.11.2022 по 16.11.2022 з якої вбачається зарахування на рахунок відповідачки 09.11.2022 о 19 год 28 хв 03 с коштів в сумі 7000,00 грн. Підписавши вказаний договір, відповідач посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, ними погоджено усі істотні умови договору, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Таким чином, відповідач зобов`язався здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені вказаними умовами. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримала кредитні кошти в сумі 7000,00 грн строком на 105 днів, зі сплатою відсотків, однак порушив свої обов`язки за кредитним договором, не повернув суму кредиту та не сплатив відсотки, передбачені умовами договору. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20) від 12.01.2021 року: «електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення ст.\~629\~ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст.\~204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням принципу тлумачення «favor contractus» (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №607/11746/17 (провадження № 61-18730св20). Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем оспорювався чи визнавався недійсними. Водночас надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідачки 14.10.2024 було направлено письмову претензію про погашення кредитної заборгованості №22358571/326 від 14.10.2024, однак остання ніяк не відреагувала, заборгованість за кредитним договором не сплатила. У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги у цілому. Посилання представника відповідача під час розгляду справи, що кредитний договір відповідач не підписувала і не брала кредитні зобов`язання на себе, не відкривала рахунок на своє ім`я, оскільки невстановлена особа заволоділа її персональними даними, не спростовують укладення договору, враховуючи таке. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Сторона відповідача стверджує про те, що персональними та ідентифікаційними даними [PERSON] заволоділи треті особи у зв`язку з чим відповідачем подано заяву про злочин вчинений щодо відповідача. Однак, саме по собі, звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення не може підтверджувати шахрайські дії щодо відповідача [PERSON] . А також сам по собі факт внесення в ЄРДР відомостей за заявою адвоката Солошенко С.В. в інтересах [PERSON] не може вважатись підтвердженням фактів, наведених в такому зверненні (заяві про злочин). Внесення відомостей до ЄРДР не може ні підтвердити, ні спростувати обставини, на які посилається представник відповідача. Отже, твердження представника відповідача про те, що відносно відповідача у даній справі було вчинено кримінальне правопорушення під час розгляду даної справи є лише припущеннями та не є беззаперечним доказом доведеності вчинення відносно відповідача неправомірних дій щодо укладення кредитного договору. Водночас про направлення обвинувального акта до суду у справі за зверненням представника відповідача до правоохоронних органів та судовий розгляд даного кримінального провадження за звернення представника відповідача не підтверджено жодним належними та допустимими доказами. В аспекті вирішення питання щодо об`єктивної неможливості вирішення цивільної справи до вирішення іншої кримінальної справи слід виходити з того, що саме вирок суду в кримінальному провадженні або ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (мають преюдиційне значення). Інше тлумачення зазначеної норми може призвести до невиправданого затягування строків розгляду цивільної справи, неможливості ефективного захисту прав людини, за яким вона звернулася до суду, та порушення принципу правової визначеності. На момент розгляду справи та ухвалення судового рішення 05.05.2025 суду не надано належних доказів, що відповідач [PERSON] визнана потерпілою особою у кримінальному провадженні у вчиненні щодо неї шахрайських дій. На даний час вирок суду, яким встановлено вину іншої особи у оформленні кредитного договору на підставі підроблених документів, отримання та використання коштів за кредитним договором, укладеним [PERSON] з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», у матеріалах справи також відсутній. При ухвалені рішення суд враховує та звертає увагу сторін на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Таким чином, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, та те, що відповідач отриманий кредит не повернула, будь-яких доказів повернення коштів суду не надано, суд дійшов висновку, що вимоги позову в частині стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Каптал» за кредитним договором № 102353225 в сумі 7000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 19005,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 350,00 грн прострочена заборгованість за комісією є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішення питання щодо судових витрат у справі. Згідно з п. 12 ч. 3 ст.2\~ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. За змістом ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ТОВ «Кредит-Капітал» була подана до суду у електронному вигляді з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», позивачем сплачено судовий збір із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Райффайзен Банк» від 21.10.2024 (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved