Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

30.04.2024 позивач звернувся до Приморського районного cуду м. Одеси із позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. про визнання недійсним іпотечного договору та зняття заборони відчуження. Позовні вимогу обґрунтовані тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.11.2003 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левченко Н.А. за реєстровим № 8777 та зареєстрованого 25.11.2003 в Одеському МБТІ та реєстрації об`єктів нерухомості під № 544, стор. 160, кн. 489 пр. придбала у власність квартиру [ADDRESS] . 02.10.2006 та 03.08.2007 [PERSON] уклала з АКІБ "УкрСиббанк" Іпотечні договори, предметом яких була квартира [ADDRESS] . Дані Іпотечні договори були забезпеченням зобов`язань за договорами про надання споживчого кредиту № 11047555000 від 02.10.2006 та № 11193893000 від 03.08.2007. В березні 2017 року Позивач дізналась, що власником її квартири [ADDRESS] вже є [PERSON] , яка придбала її у ТОВ "Кей-Колект" за договором купівлі-продажу, посвідченим 08.12.2016 приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. зареєстрованого в реєстрі за номером 363. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/10782/17 від 28.01.2020 в задоволені позову [PERSON] про визнання недійсним зазначеного договору купівлі-продажу та скасування записів про державну реєстрацію права власності відмовлено. Не погоджуюсь з даним рішенням [PERSON] подала апеляційну скаргу. Постановою Одеського апеляційного суду від 19.01.2021 в задоволені апеляційної скарги [PERSON] відмовлено, рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/10782/17 від 28.01.2020 залишено в силі. Постановою Верховного суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.02.2022 касаційну скаргу задоволено частково, скасована постанова Одеського апеляційного суду від 19.01.2021, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При новому розгляді постановою Одеського апеляційного суду від 29.11.2023 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м.\~Одеси 28.01.2020 скасовано. Постановлено у справі нове рішенням, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 08.12.2016, укладений між ТОВ "Кей-Колект" та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. Скасовано записи про реєстрацію права власності за [PERSON] квартири [ADDRESS] . Зазначеною постановою суду апеляційної інстанції встановлено, що право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] набуто незаконно. 12.03.2024 постанова Одеського апеляційного суду від 29.11.2023 у справі № 522/10782/17 була виконана. Право власності на квартиру 12.03.2024 зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою № 376264715 від 26.04.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта. Однак з даної Інформаційної довідки Позивач дізналася, що на даний час існує Іпотечний договір, посвідчений 21.12.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., що зареєстрований в реєстрі за № 1792, укладений [PERSON] з [PERSON] - іпотекодержатель. [PERSON] 21.12.2016 уклала з [PERSON] договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., що зареєстрований в реєстрі за № 1791. Сума договору позики 132 352, 50 грн, строк виконання 21.12.2018. В забезпечення виконання вищевказаного договору позики, [PERSON] передала квартиру [ADDRESS] . Також в Інформаційній довідці № 376264715 від 26.04.2024 досі є запис про обтяження: 18183120, який зроблено 21.12.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О. В. Обтяження зроблено в інтересах [PERSON] на підставі Іпотечного договору, посвідченого 21.12.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. Таким чином, при наявності даних відомостей у Державному реєстрі речових прав щодо об?єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] , позивач не має можливості реалізувати в повній мірі своє право власності на зазначену квартиру. Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати недійсним Іпотечний договір,\~укладений [PERSON] \~з [PERSON] ,\~посвідчений 21.12.2016\~приватним нотаріусом\~Одеського міського\~нотаріального округу\~Місік О.В.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 1792\~та зняти заборону відчуження та скасування обтяження 18183120, яке зроблено 21.12.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., з квартири [ADDRESS] . 30.04.2024 протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали передано головуючому судді Яремі Х.С. На виконання розпорядження керівника апарату Німас І.Я від 02.05.2024 № 218/24, згідно службової записки судді Яреми Х.С. від 01.05.2024, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. 02.05.2024 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Павлик І.А. 13.05.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано докази. 13.06.2024 на виконання ухвали суду від 13.05.2024 від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. надійшли копії договору позики, посвідченого Місік\~О.В., 21.12.2016 за реєстровим № 1791 та іпотечного договору посвідченого Місік О.В., від 21.12.2016 за реєстровим № 1792 та документів, які послугували підставою для їх укладення. 29.10.2024 від представника відповідача-1 надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Верховним Судом касаційної скарги [PERSON] на постанову Одеського апеляційного суду від 29.11.2023 у справі № 522/10782/17 за позовом [PERSON] до ТОВ «Кей-Колект», [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М., про визнання договору купівлі-продажу недійсним, у задоволенні якого ухвалою суду від 21.01.2025 було відмовлено. 29.10.2024 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, у якому вона просить суд витребувати в Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірені копії всіх документів з яких сформована реєстраційна справа з реєстрації обтяження на квартиру [ADDRESS] відповідно до іпотечного договору, посвідченого 21.12.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1792. Номер запису про обтяження № 18183121. Дата, час державної реєстрації: 21.12.2016, 14:01:01. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33066226 від 21.12.2016, 14:22:38, приватний нотаріус Місік О.В., Одеський міський нотаріальний округ, яке ухвалою суду 29.10.2024 задоволено. 15.11.2024 на виконання ухвали суду від 29.10.2024 від Юридичного департаменту ОМР надійшли скан-копії документів реєстраційної справи № 1110231751101. 26.11.2024 від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. 23.01.2025 від представника [PERSON] надійшло клопотання про долучення відзиву до справи, у якому зазначає, що [PERSON] не погоджується із позовними вимогами [PERSON] , вважає твердження позивача безпідставними та необгрунтованими, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню. На момент укладення іпотечного договору від 21.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1792, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації, не існувало жодних підстав які б унеможливили або обмежили його укладання, та як наслідок відсутні причини вважати незаконним укладення такого договору. Наразі зобов`язання [PERSON] , які виникли на підставі Договору позики від 21.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1791, виконані належним чином не були, а відтак відсутні законні підстави вважати іпотеку, яка виникла на підставі Іпотечного договору від 21.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1792, припиненою. У задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. 30.01.2025 від представника позивача надійшло дві аналогічні заяви про залучення доказів, а саме: копія постанови ВС від 15.01.2025 у справі № 522/10782/17. 20.02.2025 від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі та закриття підготовчого провадження у справі. 20.02.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 12.08.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст.\~44\~ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.11.2003 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левченко Н.А. за реєстровим № 8777 та зареєстрованого 25.11.2003 в Одеському МБТІ та реєстрації об`єктів нерухомості під № 544, стор. 160, кн. 489 пр. придбала у власність квартиру [ADDRESS] . Рішенням Одеської міської ради від 19.07.2023 № 1349-VIII провулок Некрасова у м. Одеса перейменовано на провулок Отонівський. Згідно постанови Верховного Суду від 15.01.2025 у справі № 522/10782/17 за позовом [PERSON] до ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А. М., про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування записів про державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] : «02 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 11047555000, відповідно до умов якого позичальнику видано кредит у розмірі 10 000,00 дол. США на строк з 02 жовтня 2006 року до 02 жовтня 2016 року. Згідно з пунктом 2.1 зазначеного договору на забезпечення виконання зобов`язання приймається застава нерухомості однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , та порука фізичної особи [PERSON] . Додатковою угодою від 27 лютого 2009 року № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2006 року № 11047555000 внесені зміни в частині схеми погашення кредиту. 02 жовтня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В. А., реєстровий № 2507, відповідно до пункту 1.4 якого в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 35,8 кв. м, житловою площею 15,1 кв. м. Квартира передана в іпотеку на забезпечення виконання зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2006 року № 11047555000, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Право власності позивачки на предмет іпотеки, відповідно до пункту 1.5 договору іпотеки, підтверджувався договором купівлі-продажу від 24 листопада 2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левченко Н. А. за реєстровим № 8777. Відповідно до пунктів 4.15.2 договору іпотеки сторони дійшли згоди, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься у тексті самого договору іпотеки. Таке задоволення вимог іпотекодержателя за домовленістю сторін повинно відбуватися відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», та спрямувати виручену суму на погашення заборгованості за основним зобов`язанням. 03 квітня 2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір про зміну іпотечного договору від 02 жовтня 2006 року з урахуванням зміни умов основного зобов`язання договору про надання споживчого кредиту № 11047555000 відповідно до додаткового договору від 27 лютого 2009 року. 03 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 11193893000, відповідно до умов якого позичальнику виданий кредит у розмірі 50 000,00 дол. США на строк до 03 серпня 2012 року. Згідно з розділом 2 зазначеного договору на забезпечення виконання зобов`язання приймається застава нерухомості однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , та порука фізичної особи [PERSON] . Додатковою угодою від 27 лютого 2009 року № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 03 серпня 2007 року № 11193893000 внесені зміни в частині схеми погашення кредиту та строку виконання зобов`язання, який встановлений до 03 серпня 2022 року. 11 червня 2012 року відбулася заміна первісного кредитора ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» шляхом укладення договору про відступлення права вимоги за договорами про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2006 року № 11047555000 та від 03 серпня 2007 року № 11193893000, а також укладенням договору факторингу від 11 червня 2012 року № 4 за договорами іпотеки від 02 жовтня 2006 року та від 03 серпня 2007 року. 01 листопада 2016 року [PERSON] отримала повідомлення від ТОВ «Кей-Колект» про існування заборгованості станом на 01 серпня 2016 року за договором про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2006 року № 11047555000 у загальному розмірі 8 500,31 дол. США та за кредитним договором від 03 серпня 2007 року № 11193893000, яка станом на 01 серпня 2016 року становила 43 903,25 дол. США. Зокрема, ТОВ «Кей-Колект» повідомило про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки самостійно, обравши один із способів звернення стягнення передбачених іпотечним договором: або шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання у порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку». 08 грудня 2016 року приватний нотаріус Кобелєва А. М. посвідчила договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , між ТОВ «Кей-Колект» (продавець та правонаступник іпотекодержателя) та [PERSON] (покупець), зареєструвавши право власності на квартиру за [PERSON] . Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватного нотаріуса Кобелєвої А. М., треті особи: [PERSON] , ТОВ «Кей-Колект», про визнання протиправним рішення про реєстрацію права власності у задоволенні позову відмовлено. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що на підтвердження спливу 30-денного строку від моменту отримання повідомлення ТОВ «Кей-Колект» надало приватному нотаріусу Кобелєвій А. М. два рекомендовані повідомлення про вручення вимоги: [PERSON] 02 листопада 2016 року та [PERSON] 01 листопада 2016 року. У поштовому повідомленні позначка у графі «за довіреністю» відсутня, зазначене прізвище « [PERSON] ». Тому твердження представника [PERSON] про отримання повідомлення іпотекодержателя не позивачем, а іншою особою адміністративний суд вважав таким, що не підтверджене доказами. Також адміністративний суд зазначив, що оскільки договір купівлі-продажу з [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Кобелєвою А. М. 08 грудня 2016 року, то є очевидним, що з часу отримання іпотекодавцем ( [PERSON] ) та боржником ( [PERSON] ) повідомлень про намір звернути стягнення на предмет іпотеки сплинув 30-денний строк. Останнім днем цього строку є 02 грудня 2016 року. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року без змін. Під час повторного розгляду справи у суді апеляційної інстанції заслухано думку учасників справи щодо необхідності витребування інформації з Єдиного державного реєстру права власності на нерухоме майно, тому така інформація була витребована. Відповідно до цієї інформації [PERSON] , крім квартири [ADDRESS] , належить також 52/100 частини будинку [ADDRESS] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2016 року у справі №\~523/13827/13-ц скасовано свідоцтво про право власності [PERSON] на 52/100 частини будинку, що розташований на [ADDRESS] . Вказане судове рішення було предметом перегляду у суді апеляційної та касаційної інстанції і в цій час залишено без змін. Таким чином, фактично у позивача [PERSON] немає іншого житлового приміщення, оскільки свідоцтво на право власності на 52/100 частини будинку, що розташований на [ADDRESS] , скасовано на підставі рішення суду. Запис щодо права власності на 52/100 частин цього будинку виключений з реєстру (докази надані до суду апеляційної інстанції). Апеляційний суд дійшов висновку, що у позивачки, крім квартири [ADDRESS] , не було іншого житлового приміщення, оскільки свідоцтво на право власності на 52/100 частини будинку, що розташований на [ADDRESS] , скасовано на підставі рішення суду, що було предметом перегляду вищих судових інстанцій, та набрало законної сили». Наведеною постановою суду касаційної інстанції касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року, якою визнано недійсним договір купівлі-продажу від 08 грудня 2016 року, укладений між ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною та скасовано записи про реєстрацію права власності за [PERSON] квартири [ADDRESS] , залишено без змін. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 12.03.2024 державним реєстратором зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Також судом встановлено, що 21.12.2016 [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1791. Сума договору позики 132 352, 50 грн, строк виконання 21.12.2018. В забезпечення виконання вищевказаного договору позики, [PERSON] передала квартиру [ADDRESS] за іпотечним договором від 21.12.2016. Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 376264715 від 26.04.2024, в реєстрі наявний запис про обтяження: 18183120, зроблений 21.12.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., заборона на нерухоме майно. Обтяження зроблено в інтересах [PERSON] на підставі Іпотечного договору, посвідченого 21.12.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О. В. Разом з тим, у зв`язку з недійсністю первинного договору купівлі-продажу спірної квартири від 08.12.2016, укладеного між ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] , та підтвердження незаконності набуття права власності на спірну квартиру відповідачкою [PERSON] , оспорюваний договір іпотеки, предметом якого є квартира, законним власником якої була позивачка, що підтверджено рішенням суду, а не відповідачка [PERSON] , а відтак, остання не мала правомочностей власника щодо розпорядження спірною квартирою, є недійсним. Такий висновок випливає з норми частини першої статті 236 ЦК України (момент недійсності правочину), згідно з якою правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно із статтею 41 Конституції України, частинами першою та другою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ці положення закону кореспондуються зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Таким чином, саме власник наділений правом на відчуження та розпорядження своїм майном. За змістом статей 572, 575 ЦК України, статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека (застава нерухомого майна) це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону (стаття 4 Закону). Згідно з частинами другою та третьою статті 583 ЦК України, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника. Отже, право передачі майна в іпотеку належить лише його власнику. Це випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 317 ЦК України, про те, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Статтею 593 ЦК України визначено, що право застави припиняється у випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Диспозитивність це один з базових принципів судочинства,

Outcome: approved