Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

представник позивача подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за кредитним договором № 210111-25994-2 від 11 січня 2021 року в розмірі 29681,50 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 11 січня 2021 року відповідач уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») кредитний договір № 210111-25994-2, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», та зобов`язалася сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,50% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі на сайті https://monetka.com.ua та https://monetka.ua. Для підпису кредитного договору № 210111-25994-2 відповідачу 11 січня 2021 року о 20:21:14 було направлено одноразовий ідентифікатор 613918, шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався відповідачем при реєстрації, за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон». Кредитний договір підписаний відповідачем 11 січня 2021 року о 20:21:30 шляхом введення одноразового ідентифікатора 613918 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 11 січня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПриватБанк». Крім цього, відповідачем було пролонговано кредитним договір шляхом сплати комісії у розмірі 250,00 гривень. 01 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (Кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210111-25994-2 від 11 січня 2021 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». Відповідач не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 27 січня 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 29681,50 гривня, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2023 року відкрито провадження по справі. 29 травня 2023 року представник позивача подав суду додаткові пояснення. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2023 року задоволено клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» про витребування доказів; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» надати інформацію. 11 січня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду надано інформацію. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, також просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, за письмовою згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 11 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено договір № 210111-25994-2 в електронній формі, підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 613918, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 5000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 1,99% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 726,35%) користування кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 цього Договору, не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього Договору; кредит надається не на споживчі цілі. Згідно п. 1.3 Договору № 210111-25994-2, строк надання кредиту та строк дії Договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 календарних днів. Строк надання кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 1.6 Договору № 210111-25994-2, Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Згідно п.п. 3.2, 3.3 Договору № 210111-25994-2, закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії Договору та не припиняє нарахування Товариством процентів за користування Кредитом. У випадку порушення строків повернення Кредиту, встановлених пунктом 1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), Позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування Кредитом за процентною ставкою - 3.5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277.50%) Кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього Договору. Сторони домовились, що процента ставка визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно п.п. 3.4, 3.5 Договору № 210111-25994-2, Сума Кредиту та проценти за користування Кредитом підлягають сплаті Позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у розділі 6 цього Договору. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом (крім випадку, узгодженого Сторонами в пункті 3.7. цього Договору). При цьому проценти за користування Кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання Позичальнику (дня перерахування грошових коштів на банківський рахунок до якого випущено електронний платіжний засіб Позичальника, номер якого вказано у п. 1.6. цього Договору до дня повернення суми Кредиту (його частини), визначеної у пункту 1.1. цього Договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у розділі 6 цього Договору) включно. При поверненні Кредиту частинами, нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за Кредитом. Відповідно до п.п. 5.2.1, 5.2.2, 5.2.3 Договору № 210111-25994-2, підписуючи даний Договір, позичальник засвідчує, що: ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом Договору, Додатків до нього та Правил і зобов`язується неухильно їх дотримуватись; інформація надана Товариством забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги за цим Договором без нав`язування її придбання; надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання електронного підпису в якості аналога власноручного підпису. ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» повністю виконало свої зобов`язання за договором № 210111-25994-2 від 11 січня 2021 року та надало відповідачу кредит в розмірі 5000,00 гривень, шляхом перерахування на картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , про що свідчать дані квитанції № 350729289 від 11 січня 2021 року та дані виписки по картці/рахунку № [NUMBER] , наданої АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач кредит отримала, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконала, в результаті чого станом на 17 червня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 29681,00 гривня, з яких: сума заборгованості за сумою кредиту в розмірі 5000,00 гривень; сума заборгованості за відсотками в розмірі 24681,50 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № 210111-25994-2 від 11 січня 2021 року. 01 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладено Договір про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» відступив, а ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» набуло права грошової вимоги ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Фінанс Інновація». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог зазначені в Акті прийому-передачі прав та додаткових договорах до Договору. Згідно платіжного доручення № 2AJ183F0381706 від 15 вересня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» здійснено оплату ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» за договором про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01 липня 2021 року. За даними Акту приймання-передачі прав № 1 від 01 липня 2021 року до Договору про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 210111-25994-2 від 11 січня 2021 року в розмірі 29681,50 гривня. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». Крім того, презумпція правомірності договору факторингу, передбачена статтею 204 ЦК України, також не спростована. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 210111-25994-2 від 11 січня 2021 року в загальному розмірі 29681,50 гривня підлягають задоволенню, при цьому враховує, що відповідачем були порушені умови кредитного договору № 210111-25994-2 від 11 січня 2021 року щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, а на час розгляду справи суду не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у добровільному порядку, при цьому, умови договорів позичальнику роз`яснені та зрозумілі, про що свідчить електронний підпис відповідача в договорі № 210111-25994-2 від 11 січня 2021 року. Також, відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитними договорами. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № 210111-25994-2 від 11 січня 2021 року не виконала, тому сума заборгованості в загальному розмірі 29681,50 гривня підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжного доручення № 660 від 30 січня 2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 гривні. Відповідно до платіжного доручення № 583 від 11 січня 2023 року, договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг та акту приймання-передачі наданих послуг № 22/1 до договору № 02/06/2022, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 гривень.

Outcome: approved