Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала справа. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року у справі №357/7461/24 позовну заяву [PERSON] , яка є законним представником малолітнього [PERSON] до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування задоволено. Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (код ЄДРПОУ - 39433769, місцезнаходження: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 48 099,59 грн, три відсотки річних у розмірі 3515,70 грн, інфляційні втрати у розмірі 5505,71 грн, що складає належну до стягнення суму у розмірі 57 121 (п`ятдесят сім тисяч сто двадцять одна) гривня 00 копійок. При ухваленні зазначеного рішення судом не було вирішено питання про розподіл між сторонами витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 06.05.2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Скочиляс І.М. звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення понесених [PERSON] судових витрат на правничу допомогу під час розгляду цивільної справи. Зазначена вище заява представника позивача мотивована тим, що суд, при ухваленні рішення 20.02.2025 року, не вирішив питання щодо витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем, а тому просив . 12.05.2025 року представник відповідача ТзДВ «Страхова група «Оберіг» надіслав до суду заперечення на заяву у якому просив відмовити позивачу у її задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що наданий детальний опис не є належним доказом у справі, даний спір є спором незначної складності, розмір судових витрат належним чином не підтверджений та необґрунтований. Зазначає, що Договором про надання правничої допомоги не передбачено послуг, що зазначені в звітах про витрачений час. У судовому засіданні сторони відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу виходить з наступного. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. При цьому, згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зокрема в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, підкреслює, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Колегія суддів зауважує, що як суд першої, так і суд апеляційної інстанції надали належну правову оцінку поданим відповідачем доказам понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, та з урахуванням принципів реальності, необхідності та розумності розміру таких витрат дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення їх суми, яка підлягає стягненню з позивачки в порядку статті 141 ЦПК України. Позивач у позовній заяві повідомив, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат на професійну правничу допомогу становить 12 000 грн, який, відповідно до розрахунку, складаються з: вивчення матеріалів справи та надання усних консультацій клієнту - 3000 грн, підготовки та написання позовної заяви - 3000 грн, підготовки інших процесуальних документів - 3000 грн, участі представника в судових засіданнях - 3 000 грн. На підтвердження понесених судових витрат та їх розміру заявник подав до суду наступні докази: Договір про надання правничої допомоги № 05.04.2024 від 05 квітня 2024 року, укладеного між адвокатом Скочиляс Іриною Мирославівною та Бонадиченко Людмилою Миколаївною, ордер про надання правничої допомоги, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, детальний опис наданих позивачу послуг, квитанція АТ КБ «Приватбанк» про оплату правничих послуг. Досліджуючи відповідні докази, суд встановив наступні обставини. Відповідно до п.п. 1.2. Договору Адвокат відповідно до узгоджених Сторонами доручень зокрема здійснює представництво інтересів клієнта, по відношенню до всіх суб`єктів дій, метою яких є встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 грудня 2020 року, а також її наслідків, пред`явлення цивільно-правових претензій, які з цього випливають та отримання відшкодування заподіяної моральної та матеріальної шкоди від учасників ДТП; Згідно з п.п. 5.1 Договору за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 Договору клієнт сплачує винагороду в розмірі визначеною умовами Договору ат/або Додатку до Договору з урахуванням розміру, визначеному у п. 6 Договору. Сторони домовились, що вартість послуг за надання професійної правничої допомоги у судді 1-інстанції відповідно до цього договору становить 12 000 грн. Умови та порядок розрахунків оплати праці Адвоката, визначаються сторонами в Додатках до цього Договору (п.6 Договору). Згідно з детальним описом наданих послуг на виконання договору про надання правничої допомоги було надано послуги: 1)усна консультація, аналіз документів наданих клієнтом - 1 000,0 грн (1 година), 2) формування позовної заяви, формування додатків - 5000,0 грн, (5 годин), 3) формування відповіді на відзив на позовну заяву - 4 000,0 грн (4 години), представництво у Голосіївському районному суді міста Києва - 2000,0 грн. Відповідно до п. 3. 4 ст. 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати на правничу допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Відповідно до постанов ВС від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 року у справі № 911/739/15 для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути обґрунтовано, що такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial