Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі - ТОВ «Санфорд Капітал») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.11.2018 року між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» був укладений кредитний договір № Z62.00202.004503413, згідно умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 50000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, які відповідач зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними (далі\~- кредитний договір). Вказує, що АТ «Ідея Банк» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту. Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково, в сумі 24\~296,10 грн., останній платіж проведено 14.08.2019 року. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» укладено договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» відступив право вимоги за кредитним договором № Z62.00202.004503413 від 05.11.2018 року на користь ТОВ «ФК «Сонаті», згідно реєстру боржників, в тому числі до [PERSON] . Окрім того, 29.12.2023 р. між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, згідно якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z62.00202.004503413 від 05.11.2018 року. Всупереч умов Договору № Z62.00202.004503413 від 05.11.2018 року, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, що створило заборгованість у розмірі 71\~361,19 грн., яка складається з наступного: 46031,22 грн. заборгованість по кредиту; 21757,03 грн. заборгованість по відсоткам, 2960,06 грн. інфляційні втрати, 612,88 три відсотки річних. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 71\~361,19 грн., згідно кредитного договору № Z62.00202.004503413 від 05.11.2018 року та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 30 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, 05.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № Z62.00202.004503413, відповідно до умов якого, відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 50 000 грн., включаючи витрати на страховий платіж. Строк кредитування становить 36 місяців, процентна ставка відсотків річних 15% (а.с. 45-46, 52). Даний договір підписаний відповідачем власноруч. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено ордерам розпорядженням № 1 про видачу кредиту від 05.11.2018 року на суму 43478,26 грн. та ордером розпорядженням № 2 про сплату страхового платежу від 05.11.2018 року на суму 6521,74 грн. (а.с. 51). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково, в сумі 24\~296,10 грн., останній платіж проведено 14.08.2019 року (а.с.56). Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № Z62.00202.004503413 від 05.11.2018 року щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, що створило заборгованість у розмірі 67788,25 грн., яка складається з наступного: 46031,22 грн. заборгованість по кредиту; 21\~757,03 грн. заборгованість по відсоткам (а.с.42). 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» укладено договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» відступив право вимоги за кредитним договором № Z62.00202.004503413 від 05.11.2018 року на користь ТОВ «ФК «Сонаті», згідно реєстру боржників, в тому числі до [PERSON] (а.с.30-36,42-44). 29.12.2023 р. між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, згідно якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z62.00202.004503413 від 05.11.2018 року (а.с. 23-30,38). У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, станом на дату звернення позивача до суду у останнього утворилась заборгованість перед ТОВ «Санфорд Капітал» у розмірі 71\~361,19 грн., яка складається з наступного: 46031,22 грн. заборгованість по кредиту; 21757,03 грн. заборгованість по відсоткам, 2960,06 грн. інфляційні втрати, 612,88 три відсотки річних (а.с. 49,55-56). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Отже, [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором № Z62.00202.004503413 від 05.11.2018 року в розмірі 67788 грн. 25 коп., яка складається з наступного: 46031,22 грн. заборгованість по кредиту; 21\~757,03 грн. заборгованість по відсоткам. Однак, суд не погоджується з нарахованими позивачем інфляційними втратами в розмірі 2960,06 грн. та трьома відсотками річних у розмірі 612,88 грн. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Аналіз наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених\~ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає\~\~з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення та обмежується останніми 3 роками, які передували\~\~подачі позову. Аналогічна позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 р. у справі № 922/4099/17. Судом вище встановлено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. У даній справі ТОВ «Санфорд Капітал» пред`явило позов\~\~до суду 04.06.2025 року. Тобто, з огляду на викладене, позивач має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за три роки, які передували моменту звернення з позовною заявою до суду, тобто в даному випадку, з 04.06.2022 року по 04.06.2025 рік. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень»\~ЦК України, який доповнений\~Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX\~та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України на період воєнного стану. Згідно розрахунку, який наданий позивачем, останнім здійснено нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 06.11.2021 року по 23.02.2022 року, який складає 3572,94 грн., тобто поза межами трирічного строку, які передували поданню даного позову. З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором № Z62.00202.004503413 від 05.11.2018 року в розмірі 67788 грн. 25 коп., яка складається з наступного: 46031,22 грн. заборгованість по кредиту; 21\~757,03 грн. заборгованість по відсоткам. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 7200 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 року, актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги №5 від 05.05.2025 року, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3332 від 28.04.2017 року, копією ордера серії АЕ № 1310920 від 19.08.2024 року (а.с. 9, 14, 15-20,50). Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, часткового задоволення позову, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2301 грн. 03 коп. пропорційно частині задоволених вимог (94,99 %).

Outcome: partial