Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У травні 2025 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що позивачка перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі в період з 30 грудня 2015 року по 23 листопада 2023 року. У шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою. Батько не цікавитися життям дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не бере участі у навчанні, має заборгованість по аліментних зобов`язаннях на загальну суму 20 980,94 грн. Вказані обставини є підставою для позбавлення його батьківських прав, згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), як батька, який ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Відповідач [PERSON] не подав відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачці строк для усунення її недоліків. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.223,280 ЦПК України. У судовому засіданні представник виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області - начальник служби у справах дітей Базилевич І.Я.підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , оскільки батько тривалий час з дитиною не спілкується, не цікавиться її навчанням, не займається вихованням. Фактичні обставини справи За матеріалами справи встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районого управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 9). Сторони по справі з 30 грудня 2015 року по 23 листопада 2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2023 року, яке набрало законної сили 23 листопада 2023 року (а.с. 10-12). Згідно витягу з реєстру Рогатинської територіальної громади від 03 березня 2025 року, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до довідки, яка видана закладом загальної середньої освіти - Рогатинським ліцеєм імені Братів Рогатинців Рогатинської міської ради від 18 березня 2025 року №15, [PERSON] навчається у 4-А класі, її батько [PERSON] жодним чином не проявляє інтересу до навчання дитини (а.с. 22). Згідно рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2023 року, яке набрало законної сили 11 вересня 2023 року, з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття (а.с.13-18). З копії розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №349/817/23, виданого Рогатинським районним судом Івано-Франківської області 19 вересня 2023 року встановлено, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з серпня 2023 року по лютий 2025 року складає 20 980,94 грн, а сплачена сума аліментів становить 14 000,00 грн (а.с. 20). Згідно висновку органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 24 червня 2025 року №270, вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, не займається вихованням дитини. У висновку зазначено, що службою у справах дітей виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області встановлено, що [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] в житловому будинку бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько [PERSON] участі у вихованні дочки не бере, не цікавиться її життям та навчанням, не відвідує її, допускає заборгованість зі сплати аліментів. На засідання комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської міської ради Івано-Франківської області жодного разу не з`явився ( а.с.61-62). Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовано Сімейним кодексом України ( далі - СК України), міжнародним законодавством. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). В частині другій статті 141 СК України зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно частин 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Також в частині другій статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. А у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Виходячи з внутрішнього переконання, яке ґрунтується на внутрішній оцінці всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, наявні в матеріалах справи письмові докази, поведінку відповідача, який протягом судового розгляду справи не вжив жодних заходів щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків, а тому суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] , як батько дитини протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню дочки [PERSON] , а саме: не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, не спілкується з нею та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Отже відповідачем порушено право його дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» і яке підлягає захисту на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України шляхом позбавлення його, як батька батьківських прав щодо малолітньої дитини, оскільки він ухилився від виконання своїх обов`язків по її вихованню, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дитини. Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст.169 СК України. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції від 09 травня 2025 року встановлено, що позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн . Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню 1 211,20 грн судового збору.

Outcome: approved