Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

06 серпня 2025 року [PERSON] , в особі представника адвоката Семенова Є.С. звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт народження дітей жіночої статі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які народилися у м. Донецьк, батьками якої є мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України, та батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які народилася у м. Донецьк Донецької області. Встановлення факту народження дітей необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження та відповідної реєстрації у встановленому законом порядку. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 06.08.2025 року провадження у справі відкрито. Заявник у\~судове засідання\~не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник заінтересованої особи Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання також не прибув, долучив заяву про розгляд справи без його участі, та просив задовільнити заяву про визнання факту народження дітей. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Частиною 1 статті 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 3 ст.\~49\~Цивільного кодексу\~України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Положеннями ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 133 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов`язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВР № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Статтею 7 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, у тому числі державна реєстрація народження особи, встановлений Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5. Згідно з\~п.\~3\~розділу І\~зазначених Правил\~відділи державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~проводять державну\~реєстрацію народження\~фізичної особи\~та її\~походження,\~шлюбу,\~розірвання шлюбу,\~зміни імені,\~смерті,\~вносять зміни\~до актових\~записів цивільного\~стану,\~ поновлюють\~та анулюють\~їх;\~формують Державний\~реєстр актів\~цивільного стану\~громадян,\~ведуть його,\~зберігають архівний\~фонд;\~здійснюють відповідно\~до законодавства\~інші повноваження. За заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Так, у п. 2 підрозділу 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта [NUMBER] , виданого 22.01.2019 р. органом 1222. [PERSON] , [INFO] , також є громадянином України, в підтвердження чого долучено до матеріалів справи копію паспорта [NUMBER] , виданого 23.04.2019 р. органом 1211. На підтвердження факту народження [PERSON] заявниця надала копію медичного свідоцтва про народження №524, виданого 10 червня 2021 року лікарем [PERSON] «министерства здравоохранения донецкой народной республики «донецкий республиканский центр охрани материнства и детства» (мовою оригіналу), з якого вбачається, що [INFO] у [PERSON] народилася дівчинка вагою 3\~800,00 грамів та свідоцтво про народження серії [NUMBER] , що видане «93100001 донецким городским отделом загс грп министерства юстиции донецкой народной республики» (мовою оригіналу). На підтвердження факту народження [PERSON] заявниця надала копію медичного свідоцтва про народження №525, виданого 10 червня 2021 року лікарем [PERSON] «министерства здравоохранения донецкой народной республики «донецкий республиканский центр охрани материнства и детства» (мовою оригіналу), з якого вбачається, що [INFO] у [PERSON] народилася дівчинка вагою 3\~800,00 грамів та свідоцтво про народження серії [NUMBER] , що видане «93100001 донецким городским отделом загс грп министерства юстиции донецкой народной республики» (мовою оригіналу). Згідно ч.2 ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Отже, вказані документи видано органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. За змістом вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації народження дитини в таких випадках є рішення суду про встановлення факту народження дитини. Встановлення факту народження дітей має для заявниці юридичне значення, оскільки потрібно їй для державної реєстрації народження дітей та отримання свідоцтва про народження встановленого законодавством України зразка. Суд встановив, що докази, які містяться у справі, підтверджують факт народження дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , незалежно від того, ким видане таке свідоцтво та дати його видачі. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту народження дітей, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надає можливість заявниці отримати свідоцтво про народження дітей, виданого державним органом України. Частиною 2 статті 319 ЦПК України встановлено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved