Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», Пархоменко М.А., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №08.10.2024-100002870 від 09.10.2024 року в розмірі 12350,00 гривень, а також судових витрат, посилаючись на те, що у добровільному порядку погасити борг відповідач відмовляється, чим порушує майнові права позивача. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 09 жовтня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем був укладений кредитний договір № 08.10.2025-100002870 відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 5000 гривень, на строк 98 днів. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на дату подання позовної заяви (27 лютого 2025 року) у нього виникла заборгованість у розмірі 12350,00 грн. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У судове засідання представник ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, однак в позові зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи без його участі та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомоений належним чином. Представник відповідача, адвокат Колцуняк Ю.І. подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задовленні позову відмовити повністю. Такі вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] кредитного договору із ТОВ «Споживчий центр» та з будь-якими іншими фінансовими установами не укладав, кредитних коштів не отримував. За фактом оформлення на його ім`я кредитного договору звернувся із заявою в поліцію. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір (оферти) № 08.10.2024-100002870, шляхом подачі пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4790-72ХХ-ХХХХ-8795. Згідно п. 4.3. Договору Днем надання Кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. У Заявці, яка відповідно до Кредитного договору є його невід`ємною частиною, передбачені умови надання кредиту. Зокрема, сума кредиту - 5000,00 гривень, строк на який надається кредит - 98 днів, дата повернення Кредиту - 14.01.2025. Згідно із п.6 Заявки процентна ставка фіксована у розмірі 1 % за один день користування кредитом. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 5 % від суми кредиту та становить 250,00 гривень (п.8 Заявки). Вказана заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилася 08.10.2024. Заявка, а також Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) підписана [PERSON] за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора Е477, у відповідності до пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, підписуючи Пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), а також заявку кредитного договору, [PERSON] погодився і з умовами надання такого договору. Як зазначає позивач, свої обов`язки за Кредитним договором ТОВ «Споживчий центр» виконало та перерахувало на рахунок позичальника [PERSON] номер картки [NUMBER] , грошові кошти в сумі 5000,00 гривень, що підтверджується квитанцією «iPay.ua» від 26.02.2025. Разом із цим, із наданої на запит суду інформації вбачається, що банківська картка «Ощадбанк», номер картки [NUMBER] , не емітована на ім`я [PERSON] , [INFO] . Отже, хоча ТОВ «Споживчий центр» і здійснило перерахунок грошових коштів на вказаний банківський рахунок, однак жодних зобов`язань із цього приводу у [PERSON] виникнути не може, оскільки цей рахунок йому не належить. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, суд вважає, що позивачем не доведено надання [PERSON] кредитних коштів в сумі 5000 гривень. На підтвердження факту надання [PERSON] кредиту ТОВ «Споживчий центр» надало квитанцію «iPay.ua» від 26.02.2025, відповідно до якої грошові кошти були перераховані на картковий рахунок № [NUMBER] . Однак, вказаний картковий рахунок, відповідно до наданої банком інформації не належить [PERSON] . Отже, ТОВ Споживчий центр«» в розумінні ст.\~81\~ЦПК України не було доведено факт виконання зобов`язань за кредитним договором №08.10.2025-100002870 від 09.10.2024. Таким чином, обставини, що покладені в основу позову не знайшли підтвердження під час розгляду справи, разом із позовною заявою позивач не надав суду повних та переконливих доказів, які б свідчили про отримання кредиту та зарахування коштів на рахунок відповідача, наявності та розміру заборгованості, натомість, з`ясувавши, що відповідач заперечує проти позову, представник позивача заявив клопотання про витребування доказів, в задоволенні яких суд відмовив. Статтею 11\~ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~12\~ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст.\~14\~ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б породжували правові наслідки у виді виникнення зобов`язань сплатити визначених позовом коштів, тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачає. Згідно з ч. 1 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача в судовому порядку обов`язку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно зі\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed