Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 06 березня 2024 року КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі КП «Теплоенерго») звернулося\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за спожиту теплову енергію та гарячу воду за період з 01 листопада 2015 року по 31 жовтня 2023 року за адресою: [ADDRESS] ,\~по особовому\~рахунку № [NUMBER] у розмірі 74718,52 грн., нараховані на суму заборгованості 3% річних в сумі 99,10 грн., інфляційні втрати в сумі 295,91 грн. та судові витрати на судовий збір в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що КП «Теплоенерго» відповідно до положень ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. КП «Теплоенерго» надає комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам [PERSON] , [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Власником зазначеної квартири є [PERSON] , що зазначено в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. [PERSON] фактично зареєстрована та проживає за вказаною адресою. В результаті невиконання відповідачами зобов`язань по оплаті наданих послуг станом на 27 лютого 2024 року утворилась заборгованість за період з 01 листопада 2015 року по 31 жовтня 2023 року в сумі 74718,52 грн., яка складається з суми заборгованості з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та плати за абонентське обслуговування. У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, на підставі ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням 3% річних в розмірі 99,10 грн. та встановленого індексу інфляції у розмірі 295,91 грн. Ухвалами Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.11.2023 року по справах №537/4386/19, №537/5022/18, №537/3551/21 були скасовані, видані Крюківським районним судом м.Кременчука судові накази від 07.11.2019 року, 30.07.2021 року, 09.01.2019 року про стягнення заборгованості за надані послуги по вказаній адресі. За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом для захисту своїх законних прав та інтересів. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.09.2024 року провадження у справі за позовом зупинено до залучення до участі у справі правонаступника [PERSON] , яка померла [INFO] , що визнається строком прийняття спадщини, тобто до 28.01.2025 року. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.01.2025 року поновлено провадження у справі за позовом, оскільки відпали обставини, що викликали зупинення провадження, призначено судове засідання. Ухвалою Крюківського\~районного суду\~м.\~Кременчука від\~12.05.2025\~року витребувано\~у Першої\~Кременчуцької державної\~нотаріальної контори витяг (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про наявність або відсутність спадкової справи після [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Кременчук Полтавської області. За наявності спадкової справи надати її копію. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.08.2025 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду, оскільки її спадщину ніхто не прийняв, й відсутні її правонаступники. За таких обставин, суд вирішив, що справа за позовом КП «Теплоенерго до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду не стосується спадкування, а тому розглянув справу у спрощеному провадженні з дотриманням положень ч.4 ст.274 ЦПК України, не переходив у загальне після смерті відповідача [PERSON] . Короткий зміст відзиву на позовну заяву. 04 червня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката Цвик М.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначено, що за змістом позовної заяви, позивач КП «Теплоенерго» надає комунальні послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . З 24 вересня 1991 року зазначена квартира належить на праві власності [PERSON] . Проте фактично з 2012 року у квартирі відсутнє опалення та гаряча вода, у зв`язку з відключенням від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки [PERSON] мала намір встановити в квартирі індивідуальну систему опалення від газового апарату конденсаційного типу, що підтверджується витягом з протоколу №17 засідання міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів. Однак в подальшому [PERSON] захворіла та через хворобу та відсутність коштів не змогла закінчити дії, направлені на збирання документів та встановлення індивідуального опалення. Також не змогла і повернути опалення до квартири. З 2000 року [PERSON] проживала в с. Федоренки Кременчуцького району Полтавської області, а після того, як вона стала потребувати постійного догляду до неї переїхав і син [PERSON] . Таким чином, у квартирі протягом багатьох років відсутнє опалення та гаряча вода, й відповідачі не мешкали. Тобто, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води відповідачам не надавалися, та позивач не подав належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт надання таких послуг. Крім того, просили застосувати до позовних вимог строк позовної давності за період з 01.11.2015 року по 02.04.2020 року. Короткий зміст відповіді КП «Теплоенерго» на відзив відповідача. 09 травня 2025 року до суду надійшла відповідь позивача КП «Теплоенерго» на відзив представника відповідача [PERSON] , в якому зазначено, що відповідно до положень\~ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. КП «Теплоенерго» надає комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за встановленими органом місцевого самоврядування у м. Кременчуці тарифами, зокрема відповідачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] . Закони України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання» не передбачають безоплатного споживання теплової енергії та зобов`язують споживачів здійснювати оплату за фактично отриману теплову енергію. Однак відповідачі свого обов`язку зі сплати за отримані послуги не виконали належним чином, при цьому та не зверталися до КП «Теплоенерго» із заявами про припинення користування послугами з постачання теплової енергії та постачання гарячої води з підстав, що вони не проживають за вказаною адресою чи з підстав, що такі послуги їм не надаються. Із обставин, викладених у відзиву на позов, можна зробити висновок, що відповідачі здійснили самовільне відключення від мережі централізованого опалення, оскільки відсутні докази правомірності таких дій. Однак самовільне відключення споживачів від мережі централізованого опалення з порушенням установленого законодавством порядку не звільняє їх від обов`язку щодо оплати відповідних послуг. Зазначили, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі договору дарування, серія та номер: р.№2020, посвідченого 22 грудня 2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В., власником квартири за адресою: [ADDRESS] є відповідач [PERSON] , який після набуття права власності на зазначену квартиру добровільно сплачує комунальні послуги, в тому числі за опалення, яке нібито відсутнє. Зазначили, що строк позовної давності переривався, тому строк позовної давності не сплив. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позиції учасників справи в судовому засіданні. Представник позивача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Борисенко Л.М. в судове засідання не з`явилася, просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Цвик М.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила при винесенні рішення враховати обставини, викладені у відзиві на позов. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обставини, установлені судом. КП «Теплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] за зазначеною адресою відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на квартиру № [NUMBER] від 02 жовтня 1991 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства власником квартири за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] . З копії витягу з протоколу №17 засідання міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого постачання та постачання гарячої води вбачається, було прийнято рішення про видачу [PERSON] переліку організацій, в яких необхідно взяти технічні умови для відключення від мереж ЦО та ГВП та встановлення електрокотла для опалення. 11 березня 2013 року ПАТ «Кременчукгаз» надало [PERSON] технічні умови на проектування індивідуальної системи опалення від газового апарату конденсаційного типу в кв. [ADDRESS] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.07.2024 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що 29.07.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис №753. За даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.05.2025 року за №81314099 відсутня інформація про відкриті спадкові справи після [PERSON] , яка померла [INFO] . З 22 грудня 2023 року відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування, серія та номер: р.№2020, виданого 22.12.2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В., за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.02.2024 року за номером 367468726. Відповідач [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 20.07.1996 року по 25.05.2023 року, з 14.11.2024 року по теперішній час, що підтверджується повідомленням Кременчуцької районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20.06.2025 року за №4418/01-27. Отже, [PERSON] є споживачем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , у періоди, коли він в цій квартирі мав зареєстроване місце проживання, набув право власності. За розрахунком позивача відповідач має заборгованість по оплаті наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води та плати за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2015 року по 31 жовтня 2023 року, яка становить 74718,52 грн. Ухвалами Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.10.2023 року, 16.11.2023 року по справах №537/3551/21, №537/4386/19, №537/5022/18 скасовані судові накази від 30.07.2021 року, 07.11.2019 року, 09.01.2019 року про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води регулюються\~законодавством України, зокрема Законом України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» ( в різних редакціях на момент виникнення правовідносин, зокрема за предметом позову з 01.11.2015 року по 31.10.2024 року), ЖК України, тощо. Відповідно до ст.5 Закону України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII,\~ст.12,\~ст.13\~ЗУ\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги»\~від\~24.06.2004\~року\~№1875- ІV, до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.7 Закону України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За п.1\~ч.3\~ст.20\~ЗУ\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги»\~від\~24.06.2004\~року\~№\~1875- ІV споживач\~зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII,\~п.5\~ч.3\~ст.20\~ЗУ\~«Про\~житлового комунальні\~послуги»\~від\~24.06.2004\~року\~№\~1875- ІV, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, втратили чинність на підставі Постанови КМУ №85 від 02.02.2022 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до\~ст.162 ЖК України\~плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У ст.11 Закону України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII, врегульовано застосування соціальних нормативів. Так, при наданні житлово-комунальних послуг застосовуються державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування, встановлені законодавством. Гранична норма витрат на управління житлом громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Гранична норма витрат на оплату комунальних послуг для громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Передбачені законодавством пільги та субсидії на оплату житлово-комунальних послуг виплачуються споживачу в грошовій формі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними/ були надані у їх приміщення. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до\~ст.526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на зазначене вище, із врахуванням обов`язку відповідача оплачувати спожиту теплову енергію та гарячу воду, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свого обов`язку з оплати спожитої теплової енергії та гарячої води за період з 01 листопада 2015 року по 25 травня 2023 року, протягом якого він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а тому вважався споживачем, оскільки наймач зобов`язаний оплатити комунальні послуги відповідно до ст.162 ЖК України, а також враховуючи, що ніхто не прийняв спадщини після [PERSON] , в розмірі 74598,79 грн. З огляду\~на викладене,\~з врахуванням\~принципів змагальності\~та диспозитивності\~цивільного судочинства,\~суд вважає\~за необхідне\~частково задовольнити\~позовні вимоги\~КП «Теплоенерго». Щодо застосування строку позовної давності. Представником відповідача [PERSON] подана заява про застосування строку позовної давності. Статями\~256,\~257 ЦК України\~передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. (ч.2\~ст.267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. (ч.3\~ст.267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст.267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України). Частинами 1, 5 ст.\~261\~ЦК\~України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч.1 ст.260\~ЦК\~України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу. Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п.19 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України,\~у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. постановою КМУ від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з внесеними змінами, установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на усій території України карантин. В подальшому дія карантину на території України неодноразово продовжувалася, в останнє Постановою Кабінету Міністрів України №383 від 25.04.2023 року продовжено строк дії карантину до 30.06.2023 року. Тобто карантин на території України діяв з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року. Згідно\~Указу Президента\~України\~«Про\~введення воєнного\~стану\~в\~Україні» №64/2022\~від\~24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1\~статті 106 Конституції України,\~ЗУ «Про правовий режим воєнного стану»\~в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Вказаний Указ президента затверджений Верховною Радою України, а саме ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року №64/2022» від 24.02.2022 року №2102-IX,\~ В подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувалися, в останнє Законом України від 15.07.2025\~№4524-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» до 05.11.2025 року. Отже воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 року по теперішній час. У постанові від 07 липня 2020 року при розгляді справи № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19, Великою Палатою Верховного Суду наведено такий правовий висновок, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. У ст. 264 ЦК України установлено порядок переривання перебігу позовної давності. Так, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гарчу воду 06 березня 2024 року. З розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що заборгованість відповідача з оплати послуг за спожиту теплову енергію та гарячу воду виникла за період з 01 листопада 2015 року по 31 жовтня 2023 року, а відповідачем [PERSON] майже щомісячно частково вносилася плата за отримані ним спожиті послуги централізованого опалення та постачання гарячої води. Суду не подані докази відповідачем та його представником, що внесення оплати за отримані комунальні послуги здійснювалися не добровільно. Такі обставини суд розцінює як доказ вчинення відповідачем майже щомісячно дій з часткового погашення боргу за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, тобто фактичного визнання боргу, а відповідно і переривання строку позовної давності, як зазначено у ст.264 ЦК України. З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем [PERSON] у період нарахування боргу, в межах строку позовної давності, вчинялись дії, які вказують на визнання ним боргу, а саме майже щомісячно проводились часткові оплати за надані комунальні послуги, зокрема з 12.12.2016 року і у подальшому, суд приходить до висновку, що вказаними діями відповідача строк позовної давності переривався. Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції Полтавського апеляційного суду, викладеного в постанові від 31.08.2021 року у справі №\~554/2476/21, провадження\~№22-ц/814/2035/21. З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, встановленого у ст.\~256, ст.257 ЦК України, з врахуванням п.12, п.19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.264 ЦК України. Тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності. Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 ЦК України). Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК\~України\~боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком, позивач КП «Теплоенерго» на підставі ч.2 ст.625 ЦК України нарахував за прострочення виконання зобов`язання по оплаті спожитої теплової енергії та гарячої води за період з листопада 2015 року по грудень 2021 року, тобто в межах позовної давності, з врахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року « Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», з внесеними змінами, а саме на суму заборгованості 3% річних 99,10 грн., інфляційні втрати 295,91 грн. за період з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року. Отже, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми в розмірі 99,10 грн. та інфляційні втрати в розмірі 295,91 грн. Щодо судових витрат. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до положень ст.141\~ЦПК України необхідно пропорційно до задоволених позовних вимог стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, що підтверджено документально. Отже враховуючи, що позовні вимоги КП «Теплоенерго» задоволено на 99,80% (ціна позову 74718,52 грн. х 99,80%=74568,82 грн.), то пропорційно до задоволених позовних вимог необхідно стягнути на користь позивача КП «Теплоенерго» у відшкодування судових витрат на судовий збір з відповідача [PERSON] в розмірі 3021,94 грн. (судовий збір 3028 грн. х 99,80% = 3021,94 грн.). Пункт перший\~статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved