Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості не облікованої електричної енергії. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , та за якою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 11.05.2024 року представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» за адресою: м. Дніпро, вул.Передова, буд. 13, було виявлено та актом про порушення ПРРЕЕ №Дн 008028 зафіксовано відповідно до вимог п.8.2.5 Правил порушення: самовільне підключення струмоприймачів та електропроводки до електромережі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», з порушенням схеми обліку. Акт було підписано представниками ОСР та особою, яка допустила представників ОСР до проведення перевірки, Портретною Н.. Споживача було запрошено на засідання комісії ОСР, яке відбулося 25.06.2024, на якому складений протокол №51/24 та прийнято рішення провести нарахування згідно з п.п.8.4.13 ПРРЕЕ. Відповідно до розділу 8.4 ПРРЕЕ, за фактом виявленого порушення відповідачу [PERSON] було визначено обсяг та вартість спожитої, але не облікованої електричної енергії внаслідок порушення, на загальну суму 165910,54 грн.. 25.06.2024 відповідачу була також направлена досудова претензія за актом про порушення, на загальну суму 165910,54 грн., однак у добровільному порядку [PERSON] збитки не відшкодував, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути на його користь вказані кошти, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. та понесені витрати із надання професійної правничої допомоги у розмірі 30000,00 грн.. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що дійсно він є власником будинку [ADDRESS] , однак будь-яких неправомірних дій не вчиняв. Вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними, зокрема доказами у справі не підтверджено підключення пристрою до живлення, тобто використання пристрою відповідачем, відсутні докази самовільного підключення відповідачем струмоприймачів та електропроводки до електромережі, також позивачем неправильно визначений період для розрахунку необлікованої електричної енергії, і в цілому сума розрахунку заборгованості є незрозумілою та необґрунтованою. Посилаючись на вказані обставини, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , за якою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 10.05.2023 року представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» за адресою: м. Дніпро, вул.Передова, буд. 13, було проведено технічну перевірку та будь-яких порушень ПРРЕЕ споживачем, не виявлено. У подальшому, 11.05.2024 року представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» за адресою: м. Дніпро, вул.Передова, буд. 13, було виявлено та актом про порушення ПРРЕЕ №Дн 008028 зафіксовано порушення п.8.2.5 Правил: самовільне підключення струмоприймачів та електропроводки до електромережі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з порушенням схеми обліку. Акт було підписано представниками ОСР та особою, яка допустила представників ОСР до проведення перевірки Портретною Н.. Споживача було запрошено на засідання комісії ОСР, яке відбулося 25.06.2024, на якому складений протокол №51/24 і прийнято рішення провести нарахування згідно з п.п.8.4.13 ПРРЕЕ. Відповідно до розділу 8.4 ПРРЕЕ, за фактом виявленого порушення, відповідачу [PERSON] було визначено обсяг та вартість спожитої, але не облікованої електричної енергії внаслідок порушення, на загальну суму 165910,54 грн.. Відповідно до ч.ч. 6, 10, 19, 20 п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Згідно з п. 8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил. Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом, зокрема, правопорушенням на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Згідно з положенням пункту 8.4.2 глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами. Пунктом 8.4.7. глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ визначено, що розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється виходячи з:вартості середньомісячних витрат оператора системи на купівлю однієї кіловат-години (кВтгод) електричної енергії на компенсацію незапланованих втрат електричної енергії, її передачі та розподілу у період порушення споживачем цих Правил (Ц, грн/кВтгод); величини розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії (W доб, кВтгод); кількості днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил (Д, день). У разі виявлення порушень, зазначених у підпунктах 6-8 пункту 8.4.2. ПРРЕЕ, розрахунок здійснюється за формулою (8). Відповідно до Протоколу №51/24 від 25.06.2024 засідання комісії з розгляду акту про порушення роздрібного ринку електричної енергії №Дн 008028 від 11.05.2024 року, комісією було прийнято рішення про нарахування обсягу та вартості необлікованої електроенергії за період із 11.11.2023 року по 11.05.2024 у розмірі 165910,54 грн. Рахунок на вказану суму та протокол комісії ОСР із розгляду актів порушення ПРРЕЕ надіслано відповідачу рекомендованим листом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Так, відповідачем не спростовані обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, не надано доказів, які б мали суттєве значення для врахування викладеної ним позиції та неприйняття наданого позивачем розрахунку. Щодо вимоги представника позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн., то суд вважає, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, із огляду на наступне. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону). За приписами ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 30 Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Верховний Суд у постанові від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України" (§ 80), від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (§ § 34-36), від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України" (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. До позовної заяви АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» долучено: договір про надання правової допомоги №5986-ДнЕМ від 04.10.2024 року та акт надання послуг №7/199/10292/24-ДнЕМ від 14.01.2025 року з описом наданих послуг. Однак, як встановлено судом, позивачем до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати коштів на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, або платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у частині стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3028,00 грн..

Outcome: partial