Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

18.07.2025 [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що [INFO] в селі Селище Тиврівського району Вінницької області помер її дід, [PERSON] . Він до дня смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0.1261 гектара, кадастровий номер 0524585600020030074, яка розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства і належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 820207, виданого Селищенською сільською радою Тиврівського району Вінницької області 25 листопада 2005 року та земельна ділянка площею 0.1580 гектара, кадастровий номер 0524585600020030073, яка розташована [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, і належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 820206, виданого Селищенською сільською радою Тиврівського району Вінницької області 25 листопада 2005 року. Згідно рішення Селищенської сільської ради, Тиврівського району Вінницької області № 34 від 22.12. 2015 року щодо перейменування вулиць, вулицю Жовтнева в селі Селище перейменовано на вулицю Дмитрівська. За життя дід своїм майном не розпорядився. Спадщину після смерті діда прийняла його донька (мати заявниці) [PERSON] , а дружина померлого, [PERSON] та син померлого, [PERSON] , відмовились від своїх часток в даній спадщині. Тиврівською державною нотаріальною конторою 04.06.2014 року заведена спадкова справа № 56159369 щодо майна померлого діда, дані обставини підтверджуються Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37555032. [INFO] в селі Селище Тиврівського району Вінницької області померла мати заявниці, [PERSON] . Вона до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті свого батька (діда заявниці) [PERSON] . За життя її мати своїм майном не розпорядилась. На день смерті її матері, [PERSON] , разом з нею проживала і була зареєстрована її баба (мати померлої) [PERSON] , дана обставина підтверджується довідкою Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області № 230 від 11.07. 2025 року, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України її баба була такою, що прийняла спадщину після смерті її матері, так як не відмовилась від неї протягом шестимісячного строку. [INFO] в селі Селище Вінницького району Вінницької області померла баба заявниці, [PERSON] . Вона до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті її доньки (моєї матері) [PERSON] . За життя її баба своїм майном не розпорядилась. Відповідно до ст. 1266 ЦК України вона є спадкоємицею в порядку спадкування за правом представлення після смерті її баби [PERSON] . У встановлений законодавством шестимісячний термін, а саме: 27.05.2025 вона подала до Тиврівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, заведена спадкова справа № 74127839, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81319707. Але перешкодою в видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом (в порядку представлення) після смерті її баби [PERSON] стало те, що в державних актах на право власності на земельні ділянки серії ЯА № 820207 та серії ЯА № 820206, виданих Селищенською сільською радою Тиврівського району Вінницької області 25 листопада 2005 року, помилково замість [PERSON] записано [PERSON] . Тому вона вимушена звернутись до суду з даною заявою. Встановлення даного факту їй необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом (в порядку представлення) після смерті її баби [PERSON] . Іншим шляхом встановити даний факт немає можливості. Просить встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 820207, який виданий Селищенською сільською радою Тиврівського району Вінницької області 25 листопада 2005 року на ім`я [PERSON] належав [PERSON] , який помер [INFO] в селі Селище Тиврівського району Вінницької області та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 820206, який виданий Селищенською сільською радою Тиврівського району Вінницької області 25 листопада 2005 року на ім`я [PERSON] належав [PERSON] , який помер [INFO] в селі Селище Тиврівського району Вінницької області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2025 головуючим суддею у даній справі визначено суддю Патраманського І.І. Ухвалою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.07.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами окремого провадження. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання заінтересованою особою заперечень на заяву. У строк, встановлений вищевказаним судовим рішенням, заінтересованою особою письмових пояснень по справі надано не було. В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, в судовому засіданні представлена адвокатом Лінкевичем Б.П. В судовому засіданні представник заявника адвокат Лінкевич Б.П. заявлені вимоги підтримав, просить заяву задоволити. В судове засідання представник заінтересованої особи Гніванської міської ради не з`явився, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі представника міської ради. Позовну заяву підтримують в повному обсязі. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] показав, що заявниця є його дружиною. З дружиною живе з 1994 рокі і з того часу знайомий з дідом дружини [PERSON] . Він проживав за адресою: [ADDRESS] . Знає, що у власності [PERSON] було дві земельні ділянки: біля його будинку та на Сумовому (так люди називають район в с. Селище), вони разом обробляли ці земельні ділянки. Він підтверджує, що державні акти видані саме [PERSON] . Людини з даними [PERSON] в селі немає. Свідок [PERSON] показала, що вона покійного [PERSON] знала. Допомагала обробляти земельні ділянки, які розташовані на Сумовому і на вул. Жовтнева, які належали померлому. Суд, вислухавши представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. [INFO] в с. Селище Тиврівського району Вінницької області помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 230.05.2025 (а.с.8). [PERSON] до дня смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою Гніванської міської ради №230 від 11.07.2025 (а.с.24). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 09.12.1988 № 183 домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 13). Згідно рішення 2 сесії 7 скликання Селищенської сільської ради Про затвердження розпоряджень сільського голови щодо перейменування вулиць, вулицю Жовтнева перейменовано на вулицю Дмитрівська (а.с. 30). Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 820207 від 25.11.2005, серія ЯА № 820207 від 25.11.2005, виданими на ім`я [PERSON] , останньому належать земельні ділянки площею 0.1261 гектара, кадастровий номер 0524585600020030074, яка розташована [ADDRESS] , цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, та земельна ділянка площею 0.1580 гектара, кадастровий номер 0524585600020030073, яка розташована [ADDRESS] , цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку (а.с.11-12). Згідно довідок Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області№ 239 від 14.07.2025, № 230, № 232 від 11.07.2025 на території Селищенської сільської ради проживав [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За померлим [PERSON] рахуються наступні земельні ділянки: площею 0,1580 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; площею 0,1261 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , проживав та був зареєстрованийза адресою: [ADDRESS] з 1998 року до дня смерті, яка настала [INFO] . На день смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані і проживали: [PERSON] , 1943 р.н., [PERSON] , 1965 р.н., [PERSON] , 1960 р.н. (а.с. 22-24). Згідно з виписками з погосподарських книг Селищенської сільської ради за 1986-1990 роки та 1996-2000 роки за особовими рахунками № [NUMBER] , [NUMBER] в с. Селище головою двору рахувався [PERSON] , [PERSON] - дружина, [PERSON] - син (а.с. 28, 29) За життя [PERSON] своїм майном не розпорядився. Спадщину після його смерті прийняла його донька [PERSON] , а дружина померлого, [PERSON] та син померлого, [PERSON] , відмовились від своїх часток в даній спадщині. В Тиврівській державній нотаріальній конторі 04.06.2014 року заведена спадкова справа № 56159369, щодо майна померлого [PERSON] , що підтверджуються Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37555032 від 04.06.2014 (а.с.14). [INFO] в с. Селище Тиврівського району Вінницької області померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 19.01.2021 (а.с.9). До дня смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради № 232 від 11.07.2025 (а.с. 26). Спадщину після її смерті прийняла її мати [PERSON] , оскільки на день смерті [PERSON] проживала разом з нею і була зареєстрована, що стверджується довідкою Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області № 230 від 11.07.2025 року (а.с.24), а тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України була такою, що прийняла спадщину після смерті її матері, так як не відмовилась від неї протягом шестимісячного строку. [INFO] в селі Селище Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 02.01.2025 (а.с.10). До дня смерті [PERSON] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] , що стверджується довідкою Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради № 231 від 11.07.2025 (а.с.25). 27.05.2025 [PERSON] подала до\~Тиврівської державної\~нотаріальної контори\~заяву про\~прийняття спадщини\~після смерті\~ [PERSON] ,\~де заведена\~спадкова справа\~№ 74127839,\~що підтверджується\~Витягом про\~реєстрацію в\~Спадковому реєстрі\~№ 81319707 (а.с.15). Перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (в порядку представлення) після смерті [PERSON] стало те, що в державних актах на право власності на земельні ділянки серії ЯА № 820207 та серії ЯА № 820206 виданих Селищенською сільською радою Тиврівського району Вінницької області 25 листопада 2005 року помилково замість [PERSON] записано [PERSON] . Розглядаючи можливість задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів суд виходить з таких положень цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно з положеннями ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~положень статей\~76\~-\~77\~ЦПК України доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків .\~Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з положеннями статей 78 - 80 ЦПК України обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування. Достовірними\~є докази,\~на підставі\~яких можна\~встановити дійсні\~обставини справи. Достатніми\~є докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до спадщини входять всі права та обов`язки спадкодавця, які не припиняються з настанням його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом за\~результатои дослідження\~письмових доказів\~та допиту\~свідків установлено,\~що державні\~акти на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 820207 та серії ЯА № 820206, які видані Селищенською сільською радою Тиврівського району Вінницької області 25 листопада 2005 року на ім`я [PERSON] дійсно належать [PERSON] , який помер [INFO] в селі Селище Тиврівського району Вінницької області. Помилка в написанні по-батькові власника у зазначених державних актах перешкоджає заявниці реалізувати своє право на спадкування. Іншим шляхом встановити зазначений факт вона не може. Враховуючи викладене суд дійшов переконання про необхідність судового захисту невизнаних прав заявника та задоволення його заяви.

Outcome: approved