Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

24 травня 2023 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять усунути перешкоди [PERSON] та ФГ «Незабудка» у користуванні земельною ділянкою площею 17,3 га в межах території Первомайської ОТГ, визнавши недійсними державні акти на право власності на землю: серії ІІ-МК, №012122 від 23 травня 2002 року, виданий на ім`я [PERSON] , площею 5,67 га; серії ІІ-МК, №012125 від 23 травня 2002 року, виданий на ім`я [PERSON] , площею 5,67 га; серії [NUMBER] від 23 травня 2002 року, виданий на ім`я [PERSON] , площею 5,67 га. Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки, винесені державним реєстратором Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Васалатій Тетяною Миколаївною: від 15 лютого 2023 року індексами № 66413836, 66414052, 66414228. Витребувати у [PERSON] земельну ділянку площею 5,67 га з кадастровим номером №4823355700:12:000:0672; [PERSON] - земельну ділянку площею 5,67 га, кадастровий номер 4823355700:12:000:0673; у [PERSON] - земельну ділянку площею 5,67 га, кадастровий номер 4823355700:12:000:0674, повернувши їх у постійне користування ФГ «Незабудка», що розташоване в межах території Первомайської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області. Стягнути з відповідачів судові витрати. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що 24.10.1994 року було створене фермерське господарство «Незабудка», засновником та головою якого на той період була [PERSON] . Маючи волевиявлення та бажаючи розвивати створене фермерське господарство 29.02.1996 року на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Жовтневого району Миколаївської області позивачу надано у постійне користування земельну ділянку площею 17,3 га для розширення селянського (фермерського) господарства. Земельна ділянка розташована на території Первомайської селищної ради народних депутатів. Позивачем у справі виготовлено землевпорядну документацію, про що свідчить схема перенесення в натуру проекту відводу земельної ділянки та акт про встановлення меж ділянки в натурі, і як кінцевий результат отримано Державний акт на право постійного користування землею від 13.06.1996 року, про що проведено реєстраційні дії у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 888. Отримавши Державний акт на право постійного користування землею, фермерське господарство «Незабудка», починаючи з 1996 року і по 2022 рік використовувало вказану земельну ділянку за цільовим призначенням, вирощуючи на ній сільськогосподарську продукцію, у повному обсязі та своєчасно сплачувало податки за користування землею надавало звіти до контролюючих органів. В подальшому, в зв`язку із військовою агресією спричиненої повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, члени фермерського господарства змушені були покинути своє місце проживання, тому в 2022 році земельна ділянка фермерським господарством не використовувалась. Використовувати дану земельну ділянку було досить небезпечно, так як там впродовж 2022 року була велика ймовірність знаходження нездетонованих касетних снарядів. На початку березня 2023 року позивач, маючи бажання відновити роботу з використання земельних ділянок виявила, що земельна ділянка площею 17,3 га, яка передана позивачці на підставі Державного акта на право постійного користування оброблена (задискована). 12\~березня 2023\~року вдалося\~з`ясувати,\~що незрозумілим\~чином власниками\~земельної ділянки,\~яка перебувала\~в постійному\~користуванні на\~підставі Державного\~акта у позивача, стало три особи, а саму земельну ділянку розподілено на три земельні ділянки кожній з яких присвоєно кадастровий номер. Так, власниками земельної ділянки стали: [PERSON] , земельна ділянка площею 5,67 га, з кадастровим номером 4823355700:12:000:0672, згідно з державним актом на право власності землю серії ІІ-МК № 012122; [PERSON] , земельна ділянка площею 5,67 га, з кадастровим номером 4823355700:12:000:0673, згідно з державним актом на право власності на землю серії ІІ-МК №012125; [PERSON] , земельна ділянка площею 5,67 га, з кадастровим номером 4823355700:12:000:0674, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-МК №012124. 13 березня 2023 року відділом № 3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на ім`я позивача надійшов лист, в якому підтверджено факт законного набуття нею права на користування земельною ділянкою площею 17,3 га на підставі Державного акту на право постійного користування. Далі вказано, що земельна ділянка, яка надана в постійне користування та земельні ділянки, які отримали у власність відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по справі їх місце розташування співпадають. Також в даному листі зазначено, що в книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за вказаними реєстраційними номерами зазначеними в Державних актах на право власності на землю відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані інші особи. 11 квітня 2023 року надійшла відповідь на адвокатський запит, де вказано, що державні акти, які засвідчують право власності на земельні ділянки Відповідачів 1-3, не реєструвались в книгах записів/реєстрації державних актів, при цьому в стверджувальній формі вказано на те, що ці державні акти є підробкою. Розробником незаконної документації є ФОП [PERSON] . В свою чергу розробник документації із землеустрою документацію до архіву не надав. Ні копії державних актів відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ні їх проектної документації, які витребовувались адвокатським запитом, відділ № 3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області не зміг надати по причині відсутності екземплярів у них на зберіганні. Звертали увагу, що державний акт на право постійного користування землею від 13.06.1996 року за № 888, виданий позивачці, ніким не скасовано, не припинено, земельна ділянка не вилучалася органами виконавчої влади чи місцевого самоврядування, а позивачка не давала нотаріально посвідченого дозволу на виділення із наданої їй земельної ділянки земельних ділянок іншим особам. 28 квітня 2023 року комісією у складі начальника Первомайської селищної військової адміністрації Максима Коровая, засновника фермерського господарства «Незабудка» [PERSON] , заступника начальника Первомайської військової адміністрації із соціальних та економічних питань Паладія С.Д., начальника відділу загальної та організаційної роботи Первомайської селищної ради Васенюка С.В., начальника відділу земельних ресурсів Носа М.В. провели обстеження земельної ділянки площею 17,3 га, яка була надана позивачці на праві постійного користування та було встановлено, що земельна ділянка знаходиться в обробленому стані, а на вказаній земельній ділянці утворено три нові земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами. Представника позивачів адвокат Мірошніченко А.О. в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити, оскільки його довірителька отримала земельну ділянку в порядку визначеному законом, в той час як відповідачі цього зробити не можуть. Підтвердив обставини викладені у позовній заяві. Заперечував щодо неможливості розгляду цього позову ухвалення рішення у кримінальному провадженні щодо [PERSON] , яке перебуває на розгляді судді Вітовського районного суду Миколаївської області Козаченка Р.В. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ютовець О.О. заперечував щодо задоволення позову, зазначав, що вирішення цього позову неможливе до закінчення розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку у ньому, неодноразово звертався з клопотанням про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду кримінального провадження. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, відповідно до частини 7, 11 статті 128 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачами не подано. Вислухавши представників позивачів та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 50 Земельного кодексу України (в редакції станом на 1996 рік) громадянам України, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, передаються за їх бажанням у власність або надаються в користування земельні ділянки. Статтею 52 Земельного кодексу України визначено, що для ведення селянського (фермерського) господарства можуть передаватися у приватну власність або надаватися у користування земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 50 гектарів сільськогосподарських угідь і 100 гектарів усіх земель. Статтею 22 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно зі ст. 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно зі ст. 141 ЗК України (чинної на момент видачі спірних державних) підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати. Статтею 149 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для загальних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Відповідно до п.п. 9, 10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закон України «Про Державний земельний кадастр», який набрав чинності з 01.01.2013 року, державні акти, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними, незалежно від наявності чи відсутності кадастрового номера. До 01.01.2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачою державних актів на право власності на земельні ділянки Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі. Право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції станом на 23.05.2002 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Як вбачається із ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до правових позицій, які викладені в постановах Верховного суду України від 22 травня 2013 року у справі № 6-33цс13 та у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть взнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення рушених прав у судовому порядку. В судовому засіданні було встановлено, що 24.10.1994 року було створене фермерське господарство «Незабудка», засновником якого є [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичнї особи, серії АОО, № 351080 від 24.10.1994 року та Статутом ФГ «Незабудка» (т. 1 а.с. 25-28) Як вбачається з матеріалів справи на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 29.02.1996 року № 85-р «Про надання земель для ведення селянського /фермерського/ господарства» [PERSON] було надано 17,3 га ріллі в постійне користування із земель запасу Первомайської селищної Ради та інститут землеустрою зобов`язано виконати проект відводу в натурі на місцевості (т. 1 а.с. 6). На виконання вищезазначеного розпорядження 13.06.1996 року був виготовлений проект відведення земельної ділянки в натурі та на ім`я позивача [PERSON] був виданий державний акт на право постійного користування землею, серії МК, № 00251, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 888 (т. 1 а.с. 7-13). Відповідно до довідки, виданої начальником Первомайської селищної військової адміністрації 06.04.2023 року № 236/02-10, фермерське господарство «Незабудка» використовує земельну ділянку площею 17,3 га, видану [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі Державного акта на право постійного користування землею, серії МК, № 00251, в період з 1996 року по 2022 рік. Обов`язкові платежі сплачувались в повному обсязі та своєчасно (т.1 а.с. 18). Докази того, що державний акт на право постійного користування землею від 13.06.1996 року за № 888, виданий позивачу [PERSON] , скасований, землекористування припинено чи земельна ділянка була вилучена органами виконавчої влади або місцевого самоврядування внаслідок чого земельна ділянка могла бути передана у власність чи користування іншим особам матеріали справи не містять. З огляду на лист начальника відділу № 3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13.03.2023 року № 514/22-23 згідно з архівними даними [PERSON] на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серії МК, № 00251, який зареєстрований 13.06.1996 року за № 888, надано у постійне користування земельну ділянку площею 17,3 га (підстава розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 29.02.1996 року № 85-р). Аналізуючи місцерозташування даної земельної ділянки вбачається, що її місцерозташування співпадає з наступними земельними ділянками: земельна ділянка площею 5,67 га, з кадастровим номером 4823355700:12:000:0672, згідно з державним актом на право власності землю серії ІІ-МК № 012122; земельна ділянка площею 5,67 га, з кадастровим номером 4823355700:12:000:0673, згідно з державним актом на право власності на землю серії ІІ-МК №012125; земельна ділянка площею 5,67 га, з кадастровим номером 4823355700:12:000:0674, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-МК №012124. А також у листі зазначено, що в книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за вказаними реєстраційними номерами, зазначеними в Державних актах на право власності на землю (вказані в переліку вище) зареєстровані інші особи (т. 1 а.с. 14). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.04.2023 року право власності на земельні ділянки зареєстровано та власниками земельних ділянок вказані: [PERSON] , земельна ділянка площею 5,67 га, з кадастровим номером 4823355700:12:000:0673, згідно з державним актом на право власності на землю серії ІІ-МК, №012125, виданим 23.05.2002 року; [PERSON] , земельна ділянка площею 5,67 га, з кадастровим номером 4823355700:12:000:0672, згідно з державним актом на право власності землю серії ІІ-МК № 012122, виданим 23.05.2002 року; [PERSON] , земельна ділянка площею 5,67 га, з кадастровим номером 4823355700:12:000:0674, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-МК №012124, виданим 23.05.2002 року (т.1 а.с. 14-17). Як вбачається з відповіді заступника начальника відділу № 3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 11 квітня 2023 року № 768/22-23 на адвокатський запит, по наявним даним 21.02.2022 року за онлайн-заявами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі технічних документацій ФОП [PERSON] екстериторіальним шляхом здійснено формування та реєстрацію земельних ділянок з присвоєнням кадастрових номерів 4823355700:12:000:0672, 4823355700:12:000:0673, 4823355700:12:000:0674, на підставі державних актів на право власності серії ІІ-МК № 012122 від 23.05.2002 року, серії ІІ-МК, №012125, від 23.05.2002 року, серії ІІ-МК №012124, від 23.05.2002 року. Інформація про вищезазначені державні акти на право приватної власності відсутня в книгах записів/реєстрації державних актів, інших документах з Державного реєстру земель. При цьому зауважено, що ці акти є підробкою, так як згідно з книгами реєстрації державних актів за вказаними реєстраційними номерами, зазначеними в державних актах на право власності на землю зареєстровані інші особи. Розробником незаконної документації є ФОП [PERSON] , який в свою чергу документації із землеустрою документацію до архіву не надав. На адресу суду було надано технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі щодо земельних ділянок право власності на які посвідчено державними актами серії [NUMBER] від 23.05.2002 року, серії ІІ-МК, №012125, від 23.05.2002 року, серії ІІ-МК №012124, від 23.05.2002 року, в електронному вигляді, проте технічна документації на підставі якої виготовлено та видано вищезазначені державні акти суду не надано (т. 1 а.с. 158-242). Представник відповідача [PERSON] двічі звертався до суду з клопотанням щодо зупинення провадження у справі, оскільки на розгляді Вітовського (раніше Жовтневого) районного суду Миколаївської області (суддя Козаченко Р.В.), перебуває кримінальне провадження щодо [PERSON] за ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України та у межах цього провадження розглядається питання щодо визнання недійсними державних актів та повернення земельної ділянки. У задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки суд дійшов висновку щодо можливості розгляду цивільної справи, так як зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у цивільній справі, не роблячи висновків, що стосуються кримінального обвинувачення. За клопотанням представника відповідача було витребувано інформацію щодо подання цивільного позову, у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12024152260000018, по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, представником потерпілого Первомайською селищною військовою адміністрацією Миколаївського району Миколаївської області, а у разі його подання, надати копію. З огляду на отриману відповідь на виконання ухвали суду від 12.03.2025 року цивільний позов у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12024152260000018, по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, представником потерпілого Первомайською селищною військовою адміністрацією Миколаївського району Миколаївської області цивільний позов не заявлявся(т. 2 а.с. 176). З чого слід дійти висновку щодо відсутності наявності спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Аналізуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що позивач [PERSON] у передбачений законом порядок отримала у постійне користування земельну ділянку та державний акт на право постійного користування землею у 1996 році, це право не було скасовано чи припинено, земельна ділянка у неї не вилучалась та перебувала у користуванні фермерського господарства, засновником якого є позивач, до 2022 року, до тих пір поки відповідачі своїми діями не створили перешкоду позивачам у користуванні земельною ділянкою. Відповідачі в свою чергу доказів на підтвердження законності отримання ними земельних ділянок у власність до суду не надали. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, державні акти на право власності на землю слід визнати недійсними та скасувати державну реєстрацію речового права на земельні ділянки, право власності на які підтверджується вищезазначеними державними актами, земельні ділянки в свою чергу слід повернути законному землекористувачу. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 3220,80 грн.

Outcome: approved