Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101739779043095 від 17.02.2025 року, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 64705,43 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.02.2025 року відповідачка будучи клієнтом банку уклала кредитний договір №АВН0СТ155101739779043095, щодо надання останній кредиту в розмірі 50000грн на 60 місяців (тобто до 16.02.2030 року зі сплатою відсотків у розмірі 85% щорічно. Станом на дату звернення до суду, внаслідок невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань, утворилась заборгованість в сумі 64705,43 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 49911,58грн., заборгованість за відсотками в розмірі 14321,28грн., пеня 472,57грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, у разі відсутності відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча своєчасно була повідомлена про час і місце судового розгляду, про що свідчить надіслана відповідачу поштова кореспонденція, відзиву на позов не подавала, про причини неявки суд не повідомила. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку\~з неявкою\~учасників справи,\~з підстав\~передбачених ч.2\~ст.247\~ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.02.2025 року було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» складають договір про надання банківських послуг. Підписуючи заяву відповідачка зобов`язався виконувати Умови та правила надання банківських послуг. Зазначені обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку від 11.02.2024 року. В подальшому [PERSON] підписала електронним підписом за ідентифікатором паспорт споживчого кредиту Швидка готівка, заяву про надання послуги Швидка готівка №АВН0СТ155101739779043095 від 17.02.2025 року, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Із заяви про надання послуги Швидка готівка №АВН0СТ155101739779043095 від 17.02.2025 року, вбачається, що [PERSON] просить Банк надати їй кредит за послугою Швидка готівка в сумі 50000 грн. на строк кредитування 60 місяців з 17.02.2025 року по 16.02.2030 року включно, процентна ставка 85% на рік, розмір щомісячного платежу 3635,90 грн., номер платіжної картки, на яку зараховується сума кредиту 5169155125269389, загальна сума кредиту до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків, комісії становить 218154,21грн. Відповідно до меморіального ордеру від 17.02.2025 року банк видав [PERSON] кредит в сумі 50000 грн. згідно кредитного договору №АВН0СТ155101739779043095 від 17.02.2025 року. У зв`язку із не виконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань із повернення грошових коштів її заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101739779043095 від 17.02.2025 року станом на 19.06.2025 року становить 64705,43 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 49911,58грн., заборгованість за відсотками в розмірі 14321,28грн., пеня 472,57грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101739779043095 від 17.02.2025 року, та випискою по кредиту. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. АТ «А-Банк» обґрунтувало свій позов тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит на картковий рахунок, однак не виконала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин АТ «А-Банк» надало анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку від 11.02.2024 року; паспорт споживчого кредиту за програмою Швидка готівка, заяву про надання послуги Швидка готівка №АВН0СТ155101739779043095 від 17.02.2025 року, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, розрахунок заборгованості за договором №АВН0СТ155101739779043095 від 17.02.2025 року, меморіальний ордер від 17.02.2025 року, виписку по кредиту клієнта [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явилася та не спростувала доводів позивача. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку із відповідача заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101739779043095 від 17.02.2025 року, яка утворилася станом на 19.06.2025 року в сумі 64232,86грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 49911,58грн., заборгованість за відсотками в розмірі 14321,28грн., задовольнивши позовні вимоги частково. Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 472,57грн., що передбачена п.6 у Паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка» у розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочки, суд зауважує, що відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин, нарахування та стягнення пені позивачем є безпідставним та неправомірним, а тому позовна вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial