Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 23.09.2023-100001301 від 23.09.2023 у розмірі 10\~056,99 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 23.09.2023 укладено кредитний договір № 23.09.2023-100001301, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 6\~000,00 грн строком на 70 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами, а відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подання позову 23.05.2025 утворилась заборгованість у розмірі 10\~056,99 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5\~820,04 грн, процентів у розмірі 4\~236,95 грн, чим порушуються права та інтереси позивача. Відповідачка добровільно взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 26.05.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи провести за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзиву не подала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.09.2023 ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір № 23.09.2023-100001301 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6\~000,00 грн. Квитанцією у платіжній системі «Liqpay» від 23.09.2023 №2369277878підтверджується перерахування 23.09.2023 коштів на суму 6\~000,00 грн на картку № [NUMBER] , яка, згідно заявки, є належним позичальнику електронним платіжним засобом. Згідно з заявкою кредитного договору № 23.09.2023-100001301від 23.09.2023 передбачено, що строк, на який надається кредит, становить 70 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 01.12.2023. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У позичальника та кредитора відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту. Процентна ставка - фіксована, незмінна,становить 1,3 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) та заявка, яка є частиною кредитного договору, підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А792. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України\~«Про електронну\~комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2 ст.8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно з розрахунком станом на 23.05.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10\~056,99 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5\~820,04 грн тапроцентів у розмірі 4\~236,95 грн. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612ЦК\~України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписаминорм ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054\~ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи наведене та приймаючи до уваги те, що у відповідачки утворилася заборгованість перед позивачем за кредитним договором, що свідчить про неналежне виконання відповідачкою умов укладеного кредитного договору №23.09.2023-100001301 від 23.09.2023, отже позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141\~ЦПК України витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved