Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» - Пархомчук С.В. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за Договором № 2044354 від 19.06.2021, що становить 9\~840,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3000,00 грн; - суми прострочених платежів по процентах 6840,00 грн; а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу правову допомогу у розмірі 10\~500,00грн. В обґрунтування\~позовних вимог,\~посилається на\~те,\~що 19.06.2021\~року між\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~Україна» (далі\~за текстом\~ Товариство)\~та [PERSON] \~(далі\~за текстом\~-\~Відповідач)\~укладено кредитний\~договір №\~2044354\~(далі\~за текстом\~-\~Кредитний договір\~або Договір)\~про надання\~фінансового кредиту\~який відтворений\~шляхом використання\~позичальником одноразового\~ідентифікатора (електронного\~підпису)\~і був\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону відповідача.\~Підписуючи договір\~Відповідач підтвердив,\~що він\~ознайомився з\~усіма умовами,\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується\~неухильно їх\~дотримуватися. Відповідно до\~п.\~1.2\~Кредитного договору\~№1,\~Товариство зобов`язується\~надати Клієнту\~грошові кошти\~в гривні\~(далі\~ кредит)\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а Клієнт\~зобов`язується\~повернути кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені Договором\~на наступних\~умовах:\~Сума виданого\~кредиту:\~3000,00\~Дата надання\~кредиту:\~19.06.2021\~року Строк\~кредиту :\~30\~днів Валюта\~кредиту:\~UAH\~Цільове призначення\~-\~на споживчі\~потреби Стандартна\~процентна ставка\~ 1,90\~%\~в день.\~Відповідно до\~п.\~1.1\~Договору №1,\~укладення цього\~договору здійснюється\~Сторонами за\~допомогою ІТС\~Товариства,\~доступ до\~якої забезпечується\~Клієнту через\~Веб-сайт\~www.credit7.ua\~або Мобільний\~додаток.\~Електронна ідентифікація\~Клієнта здійснюється\~при вході\~Клієнта в\~Особистий кабінет,\~в порядку\~передбаченому Законом\~України «Про\~електронну комерцію»,\~в тому\~числі шляхом\~перевірки Товариством\~правильності введення\~коду,\~направленого Товариством\~на номер\~мобільного телефону\~Клієнта,\~вказаний при\~вході,\~та/або\~шляхом перевірки\~правильності введення\~Пароля входу\~до Особистого\~кабінету.\~При цьому\~Клієнт самостійно\~і за\~свій рахунок\~забезпечує і\~оплачує технічні,\~програмні і\~комунікаційні ресурси,\~необхідні для\~організації каналів\~доступу і\~підключення до\~Веб-сайту/ІТС\~Товариства.\~Згідно п.\~2.1.\~Кредит надається\~Товариством,\~в межах\~дії Договору\~про надання\~коштів шляхом\~кредитування у\~безготівковій формі\~та перерахування\~коштів кредиту\~за реквізитами\~платіжної картки\~№ [NUMBER] \~або іншої\~платіжної картки\~Клієнта.\~На підтвердження\~виконання Товариством\~п.\~2.1\~Кредитного договору\~№1,\~позивач надає\~лист ТОВ\~«Універсальні платіжні\~рішення» від\~04.03.2024,\~відповідно до\~якого 19.06.2021\~року на\~картковий рахунок\~Відповідача №1\~було перераховано\~кредитні кошти\~в сумі\~3000,00\~грн.\~за реквізитами\~платіжної картки\~№ [NUMBER] ,\~що являється\~доказом видачі\~кредитних коштів. На виконання\~вимог ч.\~4\~ст.\~16\~ЗУ «Про\~споживче кредитування»\~п.\~6\~ч.\~3\~ст.\~175\~ЦПК України\~позивач повідомляє\~що останнім\~на адресу\~ [PERSON] була\~направлена вимога\~про дострокове\~погашення заборгованості\~за Кредитним\~договором №\~2044354\~від 19.06.2021\~року,\~проте станом\~на дату\~подачі позову\~зазначена вимога\~була залишена\~Відповідачем без\~виконання (докази\~направлення додаються).\~Згідно виписки\~з особового\~рахунку за\~кредитним договором,\~станом на\~13.01.2025\~року загальний\~розмір заборгованості\~за Кредитним\~договором становить\~9840,00\~грн.,\~яка складається\~з:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту в\~розмірі становить\~3000,00\~гривень;\~прострочена заборгованість\~за процентами\~в розмірі\~становить 6840,00\~грн. 24.12.2021 року між ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02- 24122001 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідачки. З боку Відповідача по відношенню до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» має місце свідомо порушення зобов`язання визначеного в кредитному договорі, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановленні Кредитним договором та законом. Також позивач вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 р. справа розподілена судді Чорній Б.М. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 09.06.2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 17.06.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.06.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що нею не було підписано письмового договору з позивачем, в порушення ЗУ «Про споживче кредитування» позивач не надав інформації щодо повної вартості кредиту, ні графіку платежів, ні достовірного розрахунку заборгованості, крім того сума заборгованості включає надмірно великі штрафи, пеню та інші платежі, що мають ознаки неустойки, яка порушує принцип добросовісності, вказала що є внутрішньо-переміщеною особою, офіційно працевлаштована на мінімальну зарплату, розлучена, має на утриманні доньку, яку виховує самостійно, а тому виконання вимог позивача є надмірним тягарем для неї і суперечить принципам розумності та справедливості. Також, зазначила, що у ЗУ «Про споживче кредитування» вказано, що у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, в тому числі судового збору та витрати на роботу в повному обсязі на представника позивача у розмірі 12922, 40 коп., що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. 14.07.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500, 00 грн. Правом надання відповіді на відзив представник позивача не скористався. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, 21.07.2025 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в задоволені позовних вимог просить відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 19.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] було укладено договір № 2044354 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та паспорт споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора K213, що також підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.23-30). Відповідно до п. 1.1 Договору №1, укладення цього договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт www.credit7.ua або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору №1, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 3000,00 Дата надання кредиту: 19.06.2021 року Строк кредиту : 30 днів Валюта кредиту: UAH Цільове призначення - на споживчі потреби Стандартна процентна ставка 1,90 % в день. Згідно п. 2.1. Кредит надається Товариством, в межах дії Договору про надання коштів шляхом кредитування у безготівковій формі та перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта. Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до якого було перераховано кредитні кошти в сумі 3000,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що є доказом видачі кредитних коштів (а.с.32). Відповідно до п.3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п.3.2. до періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.3 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів, і в нову дату повернення. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється\~за\~один\~день. З п. 6.1.3. Договору вбачається, що товариство має право укладати договори щодо відступлення прав вимоги за Договором або договором факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта. 24.12.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.12-17). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-2412201 від 24.12.2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с.22) Випискою з особового рахунку за Кредитним договором №2044354 встановлено, що станом на 10.01.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 9840,00 грн, яка складається з : простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000,00 грн.; простроченої заборгованість за процентами в розмірі 6840,00 (а.с.21). Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦПК передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015\~року\~№ 675-VIII\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно із\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний\~підпис одноразовим\~ідентифікатором -\~дані в\~електронній формі\~у вигляді\~алфавітно-цифрової\~послідовності,\~що додаються\~до інших\~електронних даних\~особою,\~яка прийняла\~пропозицію (оферту)\~укласти електронний\~договір,\~та надсилаються\~іншій стороні\~цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Посилання відповідача [PERSON] на те, що вона не підписувала договір особисто письмово, суд не бере до уваги, оскільки кредитний договір № 2044354 від 19.06.2021 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення, порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» крім того, відповідачка при укладенні договору надала свої паспортні дані, рнокпп, адресу місця зареєстрованого проживання та номер карткового рахунку, на який було здійснено переказ позивачем коштів, а також контактні дані третьої особи, а тому суд вважає, що позивачем доведено факт укладення договору на надання грошових коштів. Щодо розміру заборгованості за наданим кредитом, суд вважає за потрібним зазначити наступне. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до правил статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до правил частини другої статті 1082 ЦК України, боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Верховний Суд України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 сформував правову позицію, відповідно до якої боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до укладеного сторонами договору № 2044354, відповідно до вимог п.1.2. сума отриманого кредиту становить 3 000,00 грн. строк дії договору 30 днів, а саме з 19.06.2021 по 19.07.2021, стандартна процентна ставка - 1,90% на добу. Таким чином заборгованість за кредитним договором становить 3000,00 грн заборгованість по тілу та 1710,00 грн. відсотки за користування кредитом, що підтверджується долученим позивачем Додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2044354 від 19.06.2021 року. Суд зазначає, що відповідач, підписавши договір, підтвердила те, що ознайомилася з текстом договору отримала всю необхідну інформацію, що забезпечує вірне розуміння змісту послуги та погодилася з умовами кредитного договору, у тому числі строку кредитування, розміру кредиту та процентів, порядком їх нарахування, була обізнана про реальну проценту ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту. Нарахування відсотків поза межами строку дії договору є безпідставними, тому суд не вбачає підстав для стягнення відсотків, нарахованих після 19.07.2021 року, крім того, суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано нарахування відсотків за користування кредитом, не надано розрахунку заборгованості, графіку платежів, а в виписці вказана тільки сума у розмірі 6840,00грн, відтак позивач не довів належними та достатніми доказами, що зазначена сума заборгованості за процентами дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов договору. Згідно ст. ч. 1\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом з тим, на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу представником позивача адвокатом Пархомчуком С.В. надано: - копію договору про надання правової допомоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» від 29.12.2023 року; - акт про отримання правової допомоги від 08.07.2025 року, відповідно до якого визначено вартість послуг адвокатом: консультація щодо перспективи судового врегулювання (1 година) - 2000,00 грн.; складання та подання позовної заяви, аналіз судової практики (2,5 години) - 5000 грн. 00 коп.; інші клопотання, складання процесуальних документів, моніторинг «ЄДРСР» щодо процесуального статусу судової справи (1,5 години) - 3000,00 грн; канцелярські витрати, відправка поштової кореспонденції 500 грн. - рахунок, платіжна інструкція на суму 10500 грн з призначенням платежу оплата за правничу допомогу; . Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо в визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначила, що вона є внутрішньо-переміщеною особою, отримує мінімальну заробітною плату, надавши відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів, та зазначила про неспівмірність витрат на правничу допомогу і заперечила проти їх стягнення у такому розмірі. Оскільки позовні вимоги Товариства задоволені частково та з відповідача стягнуто 4710,00 грн заборгованості за кредитним договором, позивач правом наданням відповіді на відзив не скористався, а також враховуючи майнове становище [PERSON] та її заперечення про заявлений розмір витрат на правничу допомогу позивача, суд дійшов висновку, що оцінюючи обґрунтованість позовної заяви в частині стягнення витрат на правову допомогу, в контексті положення частини четвертої статті 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, що заявлена представником позивача сума є неспівмірною. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що стягненню підлягають витрати на правову допомогу у сумі 1 000,00 грн, з огляду на характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, та з урахуванням часткового задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» підлягають частковому задоволенню, а саме: на 47,87 % (4710,00 грн./9840,00 грн.*100%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1159,60 грн. (47,87% х 2 422,40 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial