Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 17 березня 2012 року центральним відділенням управління ЗАГС адміністрації міста Білгорода, актовий запис № 280. В обґрунтування позову посилається на те, що 17 березня 2012 року між нею та відповідачем у Центральному відділенні управління ЗАГС адміністрації міста Білгорода зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, проте, протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та як наслідок до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Починаючи з березня 2022 року вони припинили спільне проживання як подружжя. Сімейне життя не склалося, тому, що вони мають різні погляди, що призвело до відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного. Вони стали зовсім чужими людьми, втратили почуття любові. Можливості зберегти сім`ю немає, подружні стосунки фактично припинені, не ведуть спільного господарства. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав та погодився на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 березня 2012 року в центральному відділенні управління ЗАГС адміністрації міста Білгорода, Російської Федерації, запис акту про укладення шлюбу № 280, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 березня 2012 року центральним відділенням управління ЗАГС адміністрації міста Білгорода, з завіреним перекладом з російської мови. (а.с.23-26). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації, проте, має посвідку на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] , видану 20 серпня 2018 року, зареєстрований платником податків в Україні за № [NUMBER] та має зареєстроване місце проживання в Україні за адресою: [ADDRESS] . Від шлюбу в сторін є двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Увислівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області 05 січня 2016 року, та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 10 квітня 2021 року. Згідно із вимогами ч.1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ст.\~279\~Сімейного кодексу\~України розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно п. 2 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (Україна/росія) в редакції від 21 січня 2006 року зазначається, що якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Пунктом 2 статті 29 Конвенції визначено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28 компетентною є установа Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя. У зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24 лютого 2022 року нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14 лютого 1992 року. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року. Згідно із п.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»\~визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців. У ст.\~18\~Закону України\~«Про правовий\~статус іноземців\~та осіб\~без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. Відповідно до частини 1\~статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Відтак, враховуючи, що сторони зареєстрували шлюб у російській федерації, однак, позивачка є громадянкою України, проживає на території України, де має постійне зареєстроване місце проживання, а відповідач, хоч і є громадянином іноземної держави, однак, на законних підставах проживає в Україні, суд вважає за необхідне до зазначених правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати законодавство України. Відповідно до\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна не існує. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають до задоволення, оскільки сім`я розпалася і збереження її неможливе. Відповідно до ст.141 ЦПК України слід здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивачки 1211,20 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved