Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

адвокат Лебедєв В.В. звернувся в інтересах [PERSON] до Подільського районного суду міста Києва із заявою про оголошення особи померлою, в якій просить оголосити померлою [PERSON] ( [INFO] , уродженку м. Києва) з метою проведення державної реєстрації смерті у відповідних органах реєстрації актів цивільного стану України.. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та постійно проживала у квартирі [ADDRESS] . У 2005 році [PERSON] переїхала на постійне проживання до м. Севастополь, АР Крим, а з січня 2015 року зв`язок заявника із сестрою остаточно припинився. Заявник періодично відвідував квартиру, в якій проживали його сестра та батьки до від`їзду, однак [PERSON] за весь час з моменту від`їзду до квартири не поверталась, заявнику не зателефонувала, не повідомляла в інший спосіб про місце свого перебування і стан свого здоров`я, листів від неї заявник не отримував. Рідні та знайомі намагалися встановити її місце знаходження, однак це результатів не дало. За отриманням документів про право на спадщину, яка відкрилась після смерті батька, [PERSON] не зверталась. Представник заявника адвокат Лебедєв В. В. звертався з адвокатськими запитами до закладів охорони здоров`я Деснянського району міста Києва, Деснянського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Департаменту надання адміністративних послуг, Головного управління ДПС в місті Києві, а також до Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві та Головного управління Національної поліції України у місті Києві із заявами про розшук [PERSON] , проте отримати достовірну інформацію про місцезнаходження, стан здоров`я останньої, або будь-які інші відомості, які б давали підстави стверджувати, що вона досі жива, встановити не вдалося. Заявник просить задовольнити заяву. 05 березня 2025 року ухвалою суду відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою поданою у порядку окремого провадження [PERSON] , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забавська Наталія Володимирівна, Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про оголошення особи померлою. Постановою Київського апеляційного суду від 18.06.2025 у справі №758/2898/25 скасовано ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 05 березня 2025 року та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалами Подільського районного суду м. Києва від 11.07.2025 та від 18.07.2025 залишено без руху заяву [PERSON] , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забавська Наталія Володимирівна, Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про оголошення особи померлою. 25 липня 2025 року ухвалою суду прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання на 05.08.2025. Для повного, об`єктивного та належного розгляду цієї заяви визнано явку заявника обов`язковою у судове засідання. У судовому засіданні 05.08.2025 заявник [PERSON] зазначив, що його сестра придбала земельну ділянку у м. Севастополь АР Крим приблизно у 2010 році. На літній період до сестри приїздили батько [PERSON] та мати [PERSON] . [INFO] помер батько у м. Севастополь, АР Крим, тому заявник разом із своєю донькою через кілька днів поїхали у АР Крим. Заявник повідомив, що після цієї поїздки він бачив свою маму, сестру та її чоловіка [PERSON] останній раз. В подальшому зв`язок між ними втратився. Також зазначив, що після смерті батька відносини між ним та його сестрою і матір`ю погіршилися. Месенджерами у телефоні заявник не користується. Чи спілкується його дочка із тіткою [PERSON] та бабусею [PERSON] заявнику не відомо. Останній раз свою маму, сестру та її чоловіка бачив у 2015 році, коли приїздив після смерті батька у м. Севастополь АР Крим. 05 серпня 2025 року ухвалою суду відмовлено у клопотанні заявника про отримання інформації з органів державної влади та медичних установ зазначених у його клопотанні про витребування доказів, витребувано відомості про перетин кордону з Державної прикордонної служби України. 19 серпня 2025 року через канцелярію суду надійшла заява від [PERSON] , у якій він просить залучити його до участі у справі як заінтересовану особу, оскільки є чоловіком [PERSON] . 19 серпня 2025 року ухвалою суду, яка внесена у протокол судового засідання, залучено до участі у справі [PERSON] , [INFO] , оскільки рішення суду може вплинути на його права та обов`язки. У судовому засіданні 19.08.2025 [PERSON] зазначив суду, що є чоловіком [PERSON] , про що подав копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.11.2016. Повідомив суду, що його дружина жива, перебуває зараз разом із своєю матір`ю [PERSON] у м. Севастополь АР Крим. Мати хворіє та донька постійно за нею доглядає, адже мати похилого віку. Останній раз бачив заявника у 2022 році на початку війни, у них поруч дачі на Русанівці , вони спілкувалися, пропонував подзвонити поговорити із сестрою, однак заявник не захотів із нею спілкуватися. У судовому засіданні 19.08.2025 судом оглянуто диск поданий разом із заявою про залучення у якості заінтересованої особи [PERSON] . На відеозаписі зафіксовано особу, яка зазначає, що вона [PERSON] , [INFO] , зазначає, що вона жива та знаходиться у АР Крим разом із своєю матір`ю [PERSON] , на підтвердження чого показує паспорти громадян України та зазначає, що такі дійсні. Також зазначає, що відеозапис здійснено 17 серпня 2025 року. 19.08.2025 заявник та його представник у судовому засіданні підтримали подану заяву та просили заяву задовольнити. Щодо оглянутого відеозапису, заявник повідомив, що особа схожа на його сестру, однак впізнати таку не може, паспорти дійсно матері та сестри. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] просив відмовити у задоволенні заяви, адже його дружина [PERSON] та її матір [PERSON] обоє живі, він з ними постійно спілкується, тому підстава для задоволення заяви немає, вважає дії заявника недоброчесними. Інші заінтересовані особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забавська Наталія Володимирівна, Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилися, від приватного нотаріуса надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути достатньою підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19. При розгляді справ цієї категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Зазначений правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2023 у справі № 607/159/23 (провадження № 61-14137св23). Згідно поданої заяви, заявник зазначив, що з моменту смерті батька, тобто з січня 2015 року, зв`язок заявника із матір`ю та сестрою остаточно припинився. Мати та сестра за увесь час з моменту від`їзду до м. Севастополь АРК до Києва не повертались. Заявник не бачив свою сестру [PERSON] протягом 10 років і не володіє відомостями про те, чи жива вона. Контактна інформація сестри (номер телефону, електронна пошта, поштова адреса) у заявника відсутні. Номер телефону заявника і його адреса за увесь вказаний період часу не змінились. Сестра заявника жодного разу йому не зателефонувала, не написала листа, не повідомляла в інший спосіб про місце свого перебування і стан свого здоров`я. 3 матір`ю заявника так само відсутній будь-який зв`язок. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частини 1 - 3 ст. 294 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника. В судовому засіданні заявник [PERSON] пояснив, що приблизно у 2010 році його сестра переїхала на постійне місцепроживання у м. Севастополь АР Крим, куди на літній період приїжджали їх батьки. Після смерті батька у 2015 році востаннє бачив свою сестру та маму, коли приїздив до них у АР Крим. Будь-яких доказів для того, щоб зробити вірогідне припущення про смерть своєї сестри заявник не подав, а клопотання про витребування доказів стосується періоду 2014-2025 рр., хоча як зазначає сам заявник, його сестра не проживає у місті Києві з 2010 року. Суд звертає увагу, що заявником не доведено та не зазначено про існування будь-яких обставин, які б загрожували [PERSON] смертю чи давали б підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Крім того, суд звертає увагу, що пояснення заявника надані у судовому засіданні 05.08.2025 та 19.08.2025 містять протиріччя, адже як зазначив у судовому засіданні 19.08.2025 заявник - такий бачився із чоловіком своєї сестри на початку 2022 року (оскільки у них поруч дачні будинки на Русанівці ), відомостей про чоловіка сестри, та що такий проживає у місті Києві, заявник у судовому засіданні 05.08.2025 суду не повідомив, а на запитання суду щодо найближчих родичів - зазначив, що де проживає чоловік сестри він не знає (14:25 хв. с/з за 05.08.2025). Доводи представника заявника адвоката Лебедєва В.В. про те, що суд не може оглядати у судовому засіданні долучений до заяви [PERSON] диск з відеозаписом, та що такий доказ є неналежним та недопустимим, суд відхиляє, оскільки для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи у справах окремого провадження суд повинен дослідити усі надані учасниками справи докази для з`ясування вірогідного припущення про смерть особи, яку намагаються визнати померлою. У частині першій статті 306 ЦПК України не містить вимоги подавати докази, разом з поданням заяви. Лише в окремих випадках законодавець встановив необхідність подання разом із заявою доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини (наприклад, в частині другій статті 318 ЦПК України). Також законодавець визначив на рівні процесуального закону особливості пов`язані із розглядом справ окремого провадження. Такі особливості проявляються в тому, що при розгляді справ не застосовуються положення щодо змагальності (стаття 12 ЦПК України) та меж судового розгляду (статті 13 ЦПК України). Законодавець в справах окремого провадження наділив суд можливістю за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Таким чином, застосуваня положень частини 9 статті 83 ЦПК України, щодо обов`язку особи, яка подає докази, надсилати такі докази іншим учасникам справи, а також що суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, не може застосовуватися до випадків розгляду справи за заявою, яка подана в порядку окремого провадження, про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. У судовому засіданні [PERSON] , чоловік особи яку намагаються визнати померлою, зазначив, що спілкується із своєю дружиною [PERSON] , вона жива, проживає разом із матір`ю у АР Крим Україна та доглядає матір. Оскільки на початку повномасштабного вторгнення він перебував у м.Києві, виїхати зараз назад до дружини він не може. Спілкуються через месенджери. Бачив заявника та спілкувався з ним у 2022 році, коли перебував на дачі, адже дачні будинки у них поруч. Повідомляв заявнику, що він спілкується із дружиною, та якщо потрібно може її набрати. Доводи заявника [PERSON] , що оскільки із сестрою контактів немає та спілкування не підтримує, сестра йому не телефонує, не написала листа, не повідомляла в інший спосіб про місце свого перебування і стан свого здоров`я, тому для реалізації своїх спадкових прав просить оголосити її померлою, є неспроможними та не можуть бути підставою для оголошення особи померлою. Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Не проживання на території міста Києва [PERSON] ( [INFO] ) протягом останніх десяти років не може бути підставою для оголошення такої особи померлою. Крім того, учасники справи не заперечували, що така виїхала з міста Києва та постійно проживає на території Автономної Республіки Крим (Україна), а незгода із поданими заінтересованою особою доказами жодним чином не підтверджує обставини смерті сестри заявника. Таким чином, за результатами розгляду цієї справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що оскільки доказів на підтвердження обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина, заявником не подано, за вказаних обставин суд не вбачає законних підстав для задоволення заяви [PERSON] про оголошення померлою [PERSON] ( [INFO] ), а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed