Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» в особі свого представника за довіреністю Шкапенка О.В. звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~АВН0СТ155101735983002150 від 04.01.2025. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 04.01.2025 відповідач приєдналась до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку (надалі\~умови та правила) з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. 04.01.2025, будучи клієнтом банку, відповідач уклала з позивачем кредитний договір №\~АВН0СТ155101735983002150 щодо надання їй кредиту в розмірі 22\~000 грн строком на 36 місяців. Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг А-Банку. Згідно ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 26.05.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором складає 29\~587 грн 26 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 22\~000 грн, заборгованості за процентами - 7\~269 грн 36 коп. та заборгованості за пенею 317 грн 90 коп. А тому, просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №\~АВН0СТ155101735983002150 від 04.01.2025 станом на 26.05.2025 року в загальній сумі 29 587 грн 26 коп. та судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.06.2025 вищезазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків п`ять днів з дня її отримання. На виконання ухвали суду від 03.06.2025 представником позивача за довіреністю в порядку передоручення Горбач Ю.Ю. 09.06.2025 подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.06.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Шкапенко О.В. в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви зазначивши, що в разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем її проживання, а також шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». А тому, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.08.2025 справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною 2\~ст. 95 ЦПК України\~передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. Відповідно до положень\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що 15.12.2024 року [PERSON] приєдналась до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. В подальшому, 04.01.2025 відповідач підписала заяву про надання послуги «Швидка Готівка» №\~АВН0СТ155101735983002150 та паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» шляхом накладання нею електронного підпису. На підставі такої заяви відповідачу надано кредитні кошти в сумі 22\~000 грн строком на 36 місяців з 04.01.2025 до 03.01.2028 включно. Процентна ставка за користування кредитом становить 85% на рік та сплачується щомісячного та нараховується на фактичний залишок заборгованості. Позивачем було перераховано кредитні кошти в сумі 22\~000 грн на рахунок [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] , що вбачається з меморіального ордеру №\~TR.43299590.29620.65455 від 04.01.2025, однак, свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, що призвело до утворення заборгованості позичальника перед Банком, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 26.05.2025 становить 29\~587 грн 26 коп., яка складається зі заборгованості за тілом кредиту 21\~287 грн 85\~коп., заборгованості за процентами - 7\~269 грн 36 коп. та заборгованості за пенею 317 грн 90\~коп. Із паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» вбачається, що у разі наявності заборгованості у клієнта із сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, банк має право достроково розірвати кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користування клієнтом послугою «Швидка готівка». З матеріалів справи вбачається, що у даній справі, звертаючись до суду з позовом, АТ\~«Акцент-Банк» обґрунтувало свої вимоги наявністю заборгованості за кредитним договором та правом вимагати дострокового повернення суми кредиту та відсотків у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором. Як зазначив Верховний Суд в постанові від 26.07.2023 у справа №\~757/2278/14-ц, у разі пред`явлення кредитором позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, саме на позивача покладається обов`язок з доведення того, що є підстави для звернення з позовом. Частиною 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування»\~ передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Тобто спеціальний закон пов`язує право кредитодавця вимагати дострокового погашення кредиту за певних умов, зокрема, якщо це передбачено кредитним договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 2, 4\~ст. 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 1, 3\~ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК\~України). Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України). Як зазначено вище і вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із цим позовом 27.05.2025, після не сплати відповідачем сум за кредитним договором певної кількості щомісячних платежів, в результаті чого станом на 26.05.2025 у останньої виникла заборгованість: за тілом кредиту - в розмірі 22 000 грн, за процентами - у розмірі 7 269 грн 36 коп., за пенею 317\~грн 90 коп. Із умов кредитного договору №\~АВН0СТ155101735983002150 від 04.01.2025 вбачається, кредит надається строком на 36 місяців з 04.01.2025 до 03.01.2028 включно, тобто станом на подання позову до суду строк повернення кредиту не настав. Позивачем на виконання приписів п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що останнім проводилось інформування відповідача про наявну заборгованість шляхом повідомлення за допомогою телефонних дзвінків та смс-повідомлень, натомість доказів здійснення такого інформування позивачем не надано. Також зазначає, що письмові вимоги відповідачу не направлялись, оскільки договором їх направлення не передбачено. Суд зазначає, що у розподілі тягаря доведення позову саме на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність заборгованості,\~яка підлягає стягненню з позичальника на користь кредитора, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку у зв`язку з відсутністю заборгованості, яка підлягає стягненню, або що розмір заборгованості не відповідає дійсності. У разі пред`явлення кредитором позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором саме на позивача покладається обов`язок з доведення того, що строк виконання такого зобов`язання настав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено виникнення у позичальника обов`язку достроково сплатити заборгованість за кредитним договором відповідно до його умов. Матеріали справи не містять доказів вручення такої вимоги позичальнику та того, що відповідач протягом 30 днів з дня отримання досудової вимоги не виконав її, а тому для позичальника достроково настав обов`язок з повернення усієї суми кредиту. Отже, відсутня можливість стверджувати, що строк виконання основного зобов`язання у спірних правовідносинах настав достроково та з позичальника підлягає стягнення вся сума кредиту. У даному випадку позивач має право лише на стягнення з відповідача поточної заборгованості, яка виникла на час звернення до суду з даним позовом, яка відповідно до розрахунку заборгованості за договором №\~АВН0СТ155101735983002150 від 04.01.2025 станом на 26.05.2025 становить 6\~875 грн 26 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 712 грн 15 коп. та заборгованості за відсотками 6\~163 грн 11 коп. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені у розмірі 317 грн 90 коп., то слід зазначити наступне. Законом України\~від 15.03.2022\~№ 2120-IX\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого,\~розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного кодексу\~України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки пеня за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 317 грн 90 коп. нарахована відповідачу в період дії в Україні воєнного стану, тобто в період коли відповідач є звільненим від сплати такої пені, підстави для її стягнення із відповідача на користь позивача відсутні. Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення на суму 6\~875\~грн 26 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 712 грн 15 коп. та заборгованості за відсотками 6\~163 грн 11 коп. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.\~12,\~81 ЦПК України\~відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК\~України\~до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 563 грн (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 2 422\~грн 40\~коп./сума плаченого судового збору/ х 23,24\~% /відсоток на який задоволено позовні вимоги/ = 563 грн). На підставі викладеного та

Outcome: partial