Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

18 квітня 2025 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявник є пасинком [PERSON] , який помер [INFO] . Заявник прожив зі спадкодавцем сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з є його спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Заявник прийняв спадщину, вчасно подавши відповідну заяву нотаріусу, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на відсутність встановленого в судовому порядку факту спільного проживання з померлим однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини. З метою подальшої реалізації свого права на спадкування після [PERSON] заявник звернувся до суду із заявою про встановлення вищевказаного юридичного факту. Ухвалою суду від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, задоволено заяву [PERSON] про виклик свідків. 08 травня 2025 року від представника заінтересованої особи [PERSON] - адвоката Тараненко С.О. надійшов відзив на заяву в якому він заперечував проти заявлених [PERSON] вимог. Зокрема вказав, що незважаючи на те, що заявник був зареєстрований за однією адресою з померлим по [ADDRESS] , на день смерті останній проживав без реєстрації по [ADDRESS] , при цьому заповіту на користь заявника спадкодавець за життя чомусь не склав. Разом з тим, у спадкодавця [PERSON] малась донька від першого шлюбу [PERSON] , яка й повинна виступати його спадкоємцем першої черги за законом. Вважає, що долучені до заяви [PERSON] документи не містять інформації щодо факту спільного проживання однією сім`єю спадкоємця зі спадкодавцем. Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області суду від 21 травня 2025 року за заявою представника заінтересованої особи [PERSON] - адвоката Тараненко С.О. зупинено провадження у справі до моменту набрання законної сили рішенням у взаємопов`язаній цивільній справі № 551/263/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області суду від 29 липня 2025 року поновлено провадження у справі в зв`язку із набуттям статусу остаточного рішення у взаємопов`язаній цивільній справі № 551/263/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а саме винесенням Полтавським апеляційним судом 23 липня 2025 року постанови про відмову у задоволенні даного позову. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився та був представлений адвокатом Кучерявою Т.В., яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Остання підтримала заявлені вимоги та навела доводи, аналогічні доводам заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту. Заінтересована особа [PERSON] підтримала заявлені [PERSON] вимоги та просила їх задовольнити, надала детальні пояснення щодо предмету судового розгляду. Заінтересована особа [PERSON] та її представник адвокат Тараненко С.О. в судове засідання не з`явились. Останнім надана заява про проведення судового розгляду у їх відсутність та заперечення щодо задоволення заявлених [PERSON] вимог з підстав, наведених у раніше поданому відзиві на заяву. Заінтересована особа - приватний нотаріус Макаренко Н.О. в судове засідання не з`явилась, заперечень щодо заявлених вимог не висловлювала. Заслухавши пояснення присутніх учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини та правовідносини, що їх супроводжують. Згідно актового запису про одруження № 36 від 28 липня 1979 року Шишацьким районним відділом ЗАГС зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.34). Даний шлюб розірвано 15 вересня 1983 року, актовий запис № 35 (а.с.34). Від даного шлюбу у [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] яка залучена до участі у справі в якості заінтересованої особи (а.с.24). В подальшому [PERSON] укладено шлюб з [PERSON] (матір`ю заявника), однак підтверджуючих документів щодо конкретної дати укладання шлюбу суду надано не було. З пояснень [PERSON] слідує, що вона пробула в шлюбі із [PERSON] близько 15 років до моменту його розірвання в 2004 році. 03 листопада 1999 року заявник, який при народженні мав анкетні данні « [PERSON] , [INFO] », змінив прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища [NUMBER] та новим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.31-32). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03 серпня 2004 року (а.с.33) [INFO] у селі Баранівка Миргородського району Полтавської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Шишацької селищної ради 11 липня 2024 року (а.с.25). Відповідно до довідки виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області № 02-25/73 від 15.01.2025, зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , 1949 р.н., на момент смерті ( [INFO] ) було [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою на час його смерті зареєстрованими є: його колишня дружина [PERSON] та син колишньої дружини [PERSON] (а.с.36). Вищевказаний факт також підтверджується витягами з реєстру територіальної громади (а.с.15,17,18,21) та довідкою органу реєстрації виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 15.01.2025 року, з якої встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 10.11.1999, а [PERSON] з 12.05.2005(а.с.22). Відповідно до довідок виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 11.04.2025 № 02/25-406, 02/25-407 провулок «Бузковий» в с. Шишаки Миргородського (колишнього Шишацького) району Полтавської області до 28.11.2023 мав назву «Буніна», а до 29.05.2008 «Політвідділ» (а.с.39-40). За життя [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,98га на території Шишацької селищної ради (а.с.29-30). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права. 12 липня 2024 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Макаренко Н.О. на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини заведено спадкову справу № 67/2024 щодо майна померлого [PERSON] . Листом № 9/02-14 від 14.01.2025 приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Макаренко Н.О. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки спадкоємцем документально не доведено факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Разом з тим з даного листа слідує, що окрім [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняла жодна інша особа, а заповіту [PERSON] не залишив. З постанови Полтавського апеляційного суду від 23 липня 2025 року № 551/263/25 (а.с. 117-119) яка набрала законної сили та наразі є остаточним судовим рішенням встановлені наступні обставини У березні 2025 року донька померлого [INFO] [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовною заявою про визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вона пропустила встановлений законодавством 6 місячний строк для подання такої заяви, який скінчився 08 січня 2025 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що про смерть батька дізналась лише 15 лютого 2025 року, отримавши лист суду про розгляд справи про встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю. Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року позовні вимоги задоволено, позивачу надано додатковий одномісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Однак постановою апеляційного суду від 23 липня 2025 року № 551/263/25 рішення суду першої інстанції скасовано, постановлено нове рішення, яким у задоволені позову [PERSON] відмовлено. Дана постанова мотивована відсутністю у позивача [PERSON] об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо своєчасного прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Таким чином, на час розгляду справи відсутні інші спадкоємці крім [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та/чи мають законне право претендувати на неї. За таких обставин відсутній спір про право спадкування після смерті [PERSON] , а отже заява про встановлення юридичного факту проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , від якого залежить виникнення у заявника права на спадкування, підлягає розгляду судом в порядку окремого провадження відповідно до положень ст.293, ч.ч. 2,4 ст. 315 ЦПК України. У своїй постанові від 18 вересня 2023 року (справа № 582/18/21) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду висловив наступну позицію: «Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки… До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб, а саме чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тлумачення наведеної норми права вказує, що для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки». З даної позиції ВС слідує, що положення статті 1264 ЦК України розповсюджується також на осіб які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини, тобто фактично можуть розповсюджуватись на відносини між пасинком та вітчимом. Таким чином для задоволення вимог заявника [PERSON] суду необхідно встановити факт його спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , а також пов`язаність вказаних осіб спільним побутом та наявність у них взаємних прав та обов`язків. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що є матір`ю заявника [PERSON] та близько 15 років перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний в 2004 році в зв`язку з тим, що чоловік зв`язався з іншою жінкою. Незважаючи на офіційне розірвання шлюбу вона, її син та колишній чоловік продовжували проживати однією сім`єю по [ADDRESS] , аж до дня смерті останнього. Особливо довірчі стосунки у [PERSON] склались з її сином [PERSON] , який в 1999 році навіть змінив прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Син, який з дитинства не спілкувався зі своїм біологічним батьком, завжди вважав та називав своїм батьком [PERSON] . [PERSON] відповідав йому у цьому взаємністю та навіть хотів усиновити [PERSON] в дитинстві, однак цьому завадила відсутність дозволу на усиновлення з боку біологічного батька. Власних родичів [PERSON] не мав, з донькою від першого шлюбу не спілкувався (підтвердженням чого є той факт, що вона навіть не відразу довідалась про його смерть), натомість завжди вважав своєю сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Проживаючи за однією адресою вони завжди були пов`язані спільним побутом, зокрема здійснювали будівництво будинку на земельній ділянці, від якої [PERSON] відмовився на користь [PERSON] , спільно купували будівельні матеріали та інструменти, займались бджільництвом. В селі Баранівка Шишацького району їх сім`я багато років поспіль користувалась житловим будинком, який належав [PERSON] , використовуючи його як дачу лише у літній період. Зокрема син та [PERSON] утримували у даному будинку пасіку, [PERSON] мав у ньому також столярну майстерню. При цьому даний будинок ніколи не був місцем постійного проживання будь кого з них, через те, що у ньому відсутні умови для постійного проживання: опалення, газове та водопостачання. Зважаючи на те, що [PERSON] мав малу пенсію [PERSON] забезпечував його продуктами та ліками, піклувався про нього коли він перебував на стаціонарному лікуванні, возив на консультації до лікарів-спеціалістів у м. Полтаву, допомагав у вирішенні інших побутових питань, відвозив автомобілем, допомагав в переоформленні зброї тощо. Коли [PERSON] помер, саме син взяв на себе обов`язок щодо його поховання. В зв`язку тим, що [PERSON] помер раптово, він так і не встиг реалізувати своє бажання та скласти заповіт на користь [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою родини [PERSON] . Підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] проживали за однією адресою в сел. Шишаки, а відносини між ними вона охарактеризувала б як добрі сімейні. Працюючи у Шишацькій районній лікарні, вона спостерігала, що коли [PERSON] потрапляв на стаціонарне лікування про нього піклувався лише [PERSON] , зокрема навідував його, купував та привозив необхідні ліки, якими не була забезпечена лікарня. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що є колишньою дружиною заявника [PERSON] та має з ним спільну дитину. Спільно вони проживали в період з 2016 по 2023 рік по [ADDRESS] . За цією ж адресою однією сім`єю з ними жив вітчим [PERSON] . Між її чоловіком та його вітчимом були гарні родинні відносини, зокрема чоловік купляв йому ліки та продукти. На окраїні села Баранівка вони мали будиночок, який спільно використовували для бджільництва. Оскільки даний будинок не був пристосований для проживання через відсутність опалення та газу, [PERSON] проживав там тимчасово в теплу пору року доглядаючи за бджолами та маючи там майстерню. Через відсутність транспортного сполучення до вказаного будинку [PERSON] зазвичай привозив автомобілем [PERSON] , свідок, а іноді й її батьки. Також вказувала, що їх із заявником спільний син [PERSON] , який має певні фізіологічні особливості розвитку, також сприймав [PERSON] саме як близьку людину та із задоволенням грав з ним, при тому що з малознайомими людьми дитина на контакт практично не йде. На думку суду пояснення заінтересованої особи [PERSON] та показання допитаних судом свідків є послідовними, логічними та взаємоузгодженими. Крім того викладені у них факти підтверджуються нижче наведеними доказами, а тому підстави ставити їх під сумнів у суду відсутні. Так, медичною документацією Шишацької ЦРЛ підтверджуються показання свідка [PERSON] в частині того, що в 2012 році [PERSON] двічі перебував на стаціонарному лікуванні через наявність захворювання серця та йому призначалось відповідне медикаментозне лікування. В медичній документації вказано, що місцем проживання [PERSON] є смт. Шишаки, він був виписаний з певними покращеннями стану здоров`я. Крім того в матеріалах справи маються два консультативні висновки лікарів-спеціалістів Полтавської обласної клінічної лікарні за грудень 2012 року, що підтверджує пояснення [PERSON] про те, що її син [PERSON] неодноразово возив вітчима на консультації до лікарів в м. Полтаву (а.с.56-59). Громадянкою [PERSON] 31.03.2025 видано довідку про те, що належний її житловий будинок із землею по [ADDRESS] вона приблизно з 2005 року надавала на прохання [PERSON] та [PERSON] їм у використання в якості дачі, а також для ведення сільського господарства та бджільництва (а.с.45-46). Належність даного будинку [PERSON] (попередньо мав нумерацію [ADDRESS] ) підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 09.04.2002 серії АЕР № 426054, серії 426054 (а.с.47-48). Відповідно до довідки Баранівського старостинського округу Виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 06.05.2025 № 40/10.1-12 нумерація вказаного будинку була змінена 28.11.2013 (а.с.132). В матеріалах справи містяться два рішення виконавчого комітету Шишацької селищної ради № 16 від 07 квітня 2003 року про надання [PERSON] дозволу на будівництво житлового будинку в [ADDRESS] на виділеній земельній ділянці 0,07га від якої відмовився [PERSON] (а.с.37-38), що підтверджує пояснення [PERSON] про те, що її чоловік (на той час) [PERSON] та син [PERSON] спільними зусиллями будували житловий будинок по [ADDRESS] де вони всі разом й проживали. В матеріалах справи міститься довідка ФОП [PERSON] про те, що в магазинці « [INFO] » по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] 15.04.2024 спільно придбали будівельні матеріали: листове залізо, профтруба, 2 замки для дверей, два мішки цементу, 5 шт. піни монтажної. Вказані матеріали були доставлені до їхнього господарства по [ADDRESS] . Крім того раніше ними було придбано: 24.12.2022 кутова шліфувальна машинка, 09.12.2022 ударний дриль. Придбання даних товарів підтверджується відповідними товарними чеками та гарантійними талонами (а.с.41-45). Згідно до довідки СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 11.04.2025 [PERSON] та [PERSON] 25.03.2024 спільно відвідували підрозділ дозвільної системи даного органу для перереєстрації належної [PERSON] вогнепальної зброї (а.с.50). Суд вважає слушними доводи представника заявника адвоката Кучерявої Т.В. що в розпорядження суду надано лише ті письмові докази які збереглись, оскільки її клієнт не знаючи на перед, що в суді доведеться підтверджувати факт спільного проживання зі спадкодавцем, просто не вважав за потрібне зберігати документи, що підтверджують його дії чи витрати на користь [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 15.01.2025 № 02-28/72 [PERSON] похоронив [PERSON] , який помер [INFO] . Отже суд вважає, що наданими заявником документами в сукупності з поясненнями учасників судового розгляду та показаннями свідків підтверджується той факт, що між [PERSON] та [PERSON] , ще з часу неповноліття останнього сформувались тісні родинні відносини як між вітчимом та пасинком, які не втратили своєї актуальності до моменту смерті [PERSON] . Особливим проявом цього є той факт, що заявник по досягнення 16 річного віку змінив своє прізвище на « [PERSON] » та не відмовився від нього в подальшому, навіть після того як шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Вказані особи спільно постійно проживали за однією адресою - [ADDRESS] , були пов`язані спільними інтересами, побутом та взаємними правами та обов`язками, які з плином часу пережили певну трансформацію. Так, спочатку [PERSON] в силу положень ст.ст. 260, 262 СК України виконував свої права та обов`язки по вихованню пасинка [PERSON] . Однак коли [PERSON] став непрацездатним в силу віку, обов`язок по його утриманню та надання йому практичної допомоги в різних життєвих справах (тобто піклування) виконував вже повнолітній [PERSON] (ч.2 ст. 264 СК України) Дані особи були весь час були зв`язані спільним побутом та інтересами: будівництвом житлового будинку в якому тривалий час спільно проживали, утриманням бджіл, столярним виробництвом в будинку в с. Баранівка тощо. При цьому [PERSON] не створив іншої сім`ї та не мав близьких родичів з якими б підтримував спілкування, а отже єдиними з ким він підтримував родинні стосунки були пасинок [PERSON] та колишня дружина [PERSON] . Після смерті [PERSON] заявник [PERSON] виконав свій останній обов`язок щодо нього та за власний кошт здійснив його поховання. За таких обставин суд вважає, що сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів підтверджується факт проживання [PERSON] , однією сім`єю із [PERSON] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до дня смерті останнього [INFO] . При цьому встановлення судом даного юридичного факту не порушує нічиїх прав, натомість сприяє впорядкуванню спадкових правовідносин, через відсутність інших спадкоємців [PERSON] крім заявника. Доводи [PERSON] та її представника адвоката Тараненка С.О. про відсутність підстав для встановлення факту спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю нібито через те, що останній фактично проживав та помер за іншою адресою в с. Баранівка та надані ними докази на висновки суду не впливають, виходячи з наступного. З наданої представником заінтересованої особи довідки Баранівського старостинського округу Виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 06.05.2025 № 40/10.1-12 слідує, що згідно погосподарської книги № 03 об`єкт погосподарського обліку в [ADDRESS] був зареєстрований за [PERSON] , однак не наводиться посилання на реєстрацію даного об`єкту погосподарського обліку за [PERSON] після 2015 року. В довідці вказано, що за вищевказаною адресою [PERSON] спочатку проживав не постійно, а останній час - постійно. Який саме період часу мається під словосполученням «останній час» у довідці не вказано, а отже дана обставина відображена не коректно. В довідці вказано, що на момент смерті [PERSON] прожив сам, до цього спілкувався та підтримував стосунки з жителькою села Баранівка - [PERSON] , при цьому характер даних відносин у довідці не деталізовано. З таких обставин дана довідка не спростовує, а навпаки підтверджує встановлені судом обставини про те, що будинок в с. Баранівка використовувався [PERSON] лише для тимчасового проживання в теплий період року. Зокрема саме в цей період (09.07.2024) й сталась смерть [PERSON] в даному будинку. Суд звертає увагу, що Цивільний кодекс України (ч.1 ст. 29) та Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (п.5 ч.1 ст. 2) розрізняють постійне та тимчасове місце проживання фізичної особи у відповідному житлі, а Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» взагалі відносить вітчима та пасинка до однієї сім`ї, навіть, незалежно від факту їх спільного проживання. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Оскільки заявник при поданні заяви відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, а відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються - витрати за розгляд даної справи суд відносить на рахунок державного бюджету.

Outcome: approved