Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської обласної прокуратури, за участі третіх осіб: Офісу Генерального прокурора, Адміністрації Державної прикордонної служби України, [INFO] (військова частина [NUMBER] ), про відшкодування моральної шкоди. Позов мотивований тим, що у жовтні 2017 року прокурори Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області (Сара О. В., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інші), а також інші особи, які не є працівниками прокуратури, виготовили підроблені документи: «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 на ім`я [PERSON] щодо так званого порому « [INFO] » з підробленням підпису інженера-інспектора Регістру судноплавства України [PERSON] ; «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 на так званий пором « [INFO] » з підробленням підпису [PERSON] та печатки СВК «Кислицький». Документи виготовлені безпосередньо у приміщенні Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для цілей подальшого злочинного рейдерського захоплення її майна - порому ВИЛ-0224-К. Вважає, що факт підроблення документів на ім`я [PERSON] на так званий «пором « [INFO] » підтверджується судовими рішеннями, а саме: ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.10.2023 у справі № 509/409/23, «під час досудового розслідування встановлено, що [PERSON] незаконно оформив право власності на вищевказаний пором [NUMBER] , наразі « [INFO] ». Пором ВИЛ-0224-К, власником якого є [PERSON] , а орендарем - ТОВ «Злагода» (директор [PERSON] ) наразі має назву « [INFO] » внаслідок перереєстрації порому на [PERSON] на підставі підроблених документів»; ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.02.2023 у справі № 509/409/23, «в ході проведення дізнання доведено факт підроблення «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015, оскільки встановлено, що підписант вказаного документа інженер-інспектор ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» [PERSON] помер у 2007 році, про що свідчать документи отримані з Міністерства юстиції України, а саме копія свідоцтва про смерть. Також встановлено, що «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 року, укладений між виконуючим обов`язків голови СВК «Кислицький» [PERSON] та [PERSON] має ознаки підробки, оскільки, згідно із записами в трудовій книжці [PERSON] , останній працював у СВК «Кислицький» на посадах оператора маслобойні, а згодом головного інженера. Запис щодо призначення [PERSON] виконуючим обов`язки голови СВК «Кислицький» в трудовій книжці відсутній»; ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.02.2023 у справі № 509/409/23, «потрібно враховувати підроблення документів на ім`я [PERSON] на так званий «пором» [INFO] » наразі існує ситуація, адже пором « [INFO] », який було зареєстровано на підроблених документах, підроблення яких встановлено та визнано органом досудового розслідування. Внаслідок захоплення у [PERSON] , [PERSON] і ТОВ «Злагода» порому [NUMBER] на підставі підроблених документів, потерпілим було завдано моральної та матеріальної шкоди у розмірі вартості самого порому та упущеної вигоди»; ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.02.2023 у справі № 509/814/23, «в ході проведення дізнання доведено факт підроблення «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015, оскільки встановлено, що підписант вказаного документа інженер-інспектор ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» [PERSON] помер у 2007 році, про що свідчать документи отримані з Міністерства юстиції України, а саме копія свідоцтва про смерть. Також встановлено, що «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 року, укладений між виконуючим обов`язків голови СВК «Кислицький» [PERSON] та [PERSON] має ознаки підробки, оскільки, згідно із записами в трудовій книжці [PERSON] , останній працював у СВК «Кислицький» на посадах оператора масло бойні, а згодом головного інженера. Запис щодо призначення [PERSON] виконуючим обов`язки голови СВК «Кислицький» в трудовій книжці відсутній». Крім того зазначає, що відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2023 у справі № 522/17149/22-Е (провадження №2/522/612/23) Одеська обласна прокуратура на численні звернення [PERSON] надавала відповідь, що в ході проведення дізнання у кримінальному провадженні № 12017160150003076 від 30.10.2017 доведено факт підроблення «Акта технічного нагляду судна» від 15.11.2015». Також указує, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2023 у справі № 522/6310/22 від 25.04.2022, встановлено підроблення документів [PERSON] на так званий «пором» [INFO] ». Позивач вважає, що відповідач - Одеська обласна прокуратура через своїх працівників (прокурорів Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області) виготовив документи з недостовірними даними, внаслідок чого їй було завдано моральної та матеріальної шкоди. Зазначені підроблені документи до цього часу перебувають у вільному обігу внаслідок дій відповідача та продовжують завдавати їй ще більшої моральної шкоди. Указує, що моральна шкода, що постійно завдається їй відповідачем, починаючи з вересня 2017 року поглиблюється тим, що відповідач надає сприяння у необмеженому використанні підроблених документів на так званий «пором « [INFO] »; надає активне сприяння у використанні під час війни підроблених документів на так званий «пором « [INFO] » на ділянці Державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області; активно сприяє використанню під час війни так званого «порому « [INFO] » на підроблених документах на ділянці Державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області; підтримує канал контрабанди на ділянці Державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, що існує через використання так званого «порому « [INFO] »» та підроблених документів на нього; підтримує канал контрабанди зброї на ділянці Державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, що існує через використання так званого «порому « [INFO] »» та підроблених документів на нього; підтримує канал переправлення на територію України агентів ворожих держав на ділянці Державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, що існує через використання так званого «порому « [INFO] »» та підроблених документів на нього; підтримує канал незаконного перетину Державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, що існує за використанні так званого «порому « [INFO] »» та підроблених документів на нього. На підставі наведеного просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 150\~000 грн через виготовлення та використання відповідачем підроблених документів на ім`я [PERSON] на так званий «пором « [INFO] ». У відзиві на позовну заяву представник Одеської обласної прокуратури у задоволенні позову просить відмовити, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Указує, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії (бездіяльність) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. Зазначає, що основним предметом доказування та, відповідно, встановлення у цій справі за вимогами [PERSON] , є дії (бездіяльність) відповідача, внаслідок яких було завдано шкоди, наявність такої шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою та заподіянням шкоди, які повинен довести саме позивач, оскільки відсутність елементів делікту свідчить про відсутність складових цієї правової конструкції та відсутність заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки. Лише сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Проте вважає, що позивачем у цій справі не доведено ані протиправності дій\~обласної прокуратури\~та її\~посадових осіб,\~ані наявності\~шкоди,\~ані причинний\~зв`язок між\~такою поведінкою\~та шкодою,\~якщо припустити\~її наявність,\~у зв`язку\~з чим\~вимоги про\~стягнення шкоди\~у цій\~справі задоволенню не підлягають. Щодо посилань позивача на заподіяння їй відповідачем моральної шкоди через виготовлення підроблених документів зазначає, що сектором дізнання відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області за процесуального керівництва прокурорів Чорноморської окружної прокуратури проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017160150003076 від 29.10.2017 за ст. 356, ч. ч. 1, 2 ст. 358 КК України щодо самоправних дій невідомих осіб, які 28.10.2017 захопили належний ТОВ «Злагода» пором шляхом складання завідомо підробленого акта технічного нагляду судна для здійснення його державної реєстрації. Указане провадження розпочато на підставі заяви [PERSON] та [PERSON] про реєстрацію права власності на належний ТОВ «Злагода» плавзасіб шляхом використання підроблених документів. У ході розслідування провадження не встановлено ким та коли до акта технічного нагляду судна (порому) для здійснення його державної реєстрації від 15.11.2015 внесено відомості щодо його складання та підписання [PERSON] . За клопотанням прокурора Овідіопольським районним судом Одеської області 23.09.2021 кримінальне провадження № 12017160150003076 закрито на підставі п. 3-1 ч. 1 ч. ч. 2, 4 ст. 284 КПК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.12.2021 ухвалу Овідіопольського районного суду від 23.09.2021 скасовано, клопотання прокурора про закриття кримінального провадження направлено до Овідіопольського районного суду на новий розгляд в іншому складі суду. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.03.2022 у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 12017160150003076 на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України відмовлено, оскільки розгляд такого клопотання не є підсудним Овідіопольському районному суду Одеської області. Надалі, за результатами досудового розслідування до Овідіопольського районного суду Одеської області 17.03.2023 повторно направлено клопотання про закриття вказаного провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, яке ухвалою суду від 12.04.2024 задоволено. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.06.2023 ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2023 про закриття кримінального провадження № 12017160150003076 скасовано та призначено новий розгляд клопотання прокурора про закриття останнього в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду. Надалі суддями Овідіопольського районного суду Одеської області заявлено самовідвід при розгляді указаного клопотання та на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 28.08.2023 визначено підсудність розгляду клопотання про закриття провадження за Іллічівським міським судом Одеської області. Також зазначає, що слідчим відділом Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області проводилося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 442018000000000182 від 30.01.2018 за ч. 4 ст. 358 , ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 385 КК України за фактом використання підробленого акта технічного нагляду судна та самоправства, зловживання владою та службовим становищем посадовими особами Держтрансбезпеки. Нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва в даному провадженні здійснювали прокурори Ізмаїльської окружної прокуратури. Окрім того, слідчим відділом відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області проводилося досудове розслідування у виділеному кримінальному провадженні № 12022163380000057 від 20.06.2022 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України за фактом службового підроблення акта технічного нагляду судна службовими особами ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України», а також щодо зловживання службовим становищем посадовими особами Державної служби морського та внутрішнього водного транспорту на користь третіх осіб. Нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва в провадженні здійснювали прокурори Чорноморської окружної прокуратури. Процесуальним керівником 04.01.2023 підслідність зазначеного провадження також визначено за Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Києві, після чого його матеріали 04.01.2023 скеровано до Київської міської прокуратури. Відомості про результати подальшого досудового розслідування кримінальних проваджень №№ 442018000000000182 і 12022163380000057 до Одеської обласної прокуратури, станом на 08.02.2024 не надходили. Отже вважає, що правову оцінку доводам [PERSON] щодо можливого використання, складання підроблених документів, а саме акта про технічний нагляд судна, буде надано за результатами проведених слідчих дій та здобутих доказів у вказаних кримінальних провадженнях. При цьому, прокурори Одеської обласної прокуратури до складу групи прокурорів у кримінальних провадження №№ 12017160150003076, 42018000000000182 та 12022163380000057 не входили та процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у них не здійснювали, будь-яких процесуальних рішень не приймали. Посилається на те, що прокурори обласної прокуратури не надавали та не могли надавати будь-яку оцінку обставинам, що є предметом дослідження в межах досудового розслідування у кримінальних провадженнях № № 12017160150003076, 42018000000000182 та 12022163380000057, тому доводи позову щодо визнання обласною прокуратурою будь-яких фактів в названих провадження вважає необґрунтованими. Крім того указує, що судовими рішеннями, на які посилається позивач як на підтвердження своїх позовних вимог, факт виготовлення відповідачем чи його посадовими особами підроблених документів не встановлювався. Вважає, що [PERSON] не доведено протиправності дій Одеської обласної прокуратури чи її посадових осіб, що виключає наявність підстав для стягнення шкоди, якщо припустити її наявність. Крім того позивачем не доведено реальності настання моральної шкоди, вжиття зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, відновлення стосунків з оточуючими людьми. Також позивачем не доведено й причинного зв`язку між діями відповідача та моральною шкодою, якщо припустити її наявність. У письмових поясненнях [INFO] (військова частина [NUMBER] ) просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити, зазначає, що з позовної заяви не зрозуміло на чиїй стороні залучено його як третю особу, як і не обґрунтовано на які права та обов`язки [INFO] (військова частина [NUMBER] ) може вплинути рішення у даній справі. Також зазначає, що з позовної заяви не зрозуміло, які порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси позивача та якими діями відповідача вони порушені. Крім того\~звертає увагу,\~що на\~даний час у провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебувають декілька справ, в яких позивачем в описовій частині позову ідентично викладаються аргументи та надаються ідентичні докази з відмінностями виключно у самих тільки позовних вимогах. У письмових поясненнях Офіс Генерального прокурора посилається на відсутність правових підстав для задоволення позову. Зазначає, що прокурори Одеської обласної прокуратури до складу групи прокурорів у кримінальних провадження № № 12017160150003076, 42018000000000182 та 12022163380000057 не входили та процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у них не здійснювали, будь-яких процесуальних рішень не приймали. Оцінка обставинам, що є предметом дослідження в межах досудового розслідування у вищевказаних кримінальних провадженнях не надавалась. Вважає, що доводи позову про протиправність дій Одеської обласної прокуратури є необґрунтованими. Крім того зазначає, що судовими рішеннями, на які посилається позивач, як на підтвердження своїх позовних вимог, факт виготовлення відповідачем чи його посадовими особами підроблених документів не встановлювався. [PERSON] не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди. Вважає, що позивачем не доведено протиправності дій відповідача, наявності моральної шкоди та в чому саме вона полягає. Саме лише посилання позивача на спричинені моральні страждання не є належним доказом заподіяння моральних страждань. Позивачем не зазначено, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується. Крім того вважає, що позивачем не доведено наявність причинного зв`язку між діями відповідача та моральною шкодою, якщо припустити її наявність. \~ \~ \~ \~Окрім того зазначає, що позивачем, залучаючи до участі у справі Офіс Генерального прокурора як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у позовній заяві жодним чином не обґрунтовано підстав для такого залучення відповідно до ст. 53 ЦПК України. У судовому засіданні прокурор Афанасьєва І. Г. просила у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. \~ \~ \~ \~Завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року у справі № 201/4408/17 (провадження № 61-9713св21) зазначено, що: «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті1173,1174 ЦК України)»; «застосовуючи статті 1173,1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування». Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди. Зазначений висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіяювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім. Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18грудня 2020 року у справі № 686/25718/19 (провадження № 61-7697св20), від 30 грудня 2020 року у справі № 482/48/19 (провадження № 61-11020св20). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). \~ \~ \~ \~Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що відповідач\~- Одеська обласна прокуратура через своїх працівників (прокурорів Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області) виготовив документи з недостовірними даними, які до цього часу перебувають у вільному обігу внаслідок дій відповідача, а отже указує, що через виготовлення та використання відповідачем підроблених документів на ім`я [PERSON] на так званий «пором « [INFO] » їй заподіяно моральної шкоди, яку вона оцінює в 150\~000 грн. Однак позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог не надано відповідних доказів неправомірності дій Одеської обласної прокуратури/її посадових осіб. З матеріалів справи слідує, що сектором дізнання відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області за процесуального керівництва прокурорів Чорноморської окружної прокуратури проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017160150003076 від 29.10.2017 за ст. 356, ч. ч. 1, 2 ст. 358 КК України щодо самоправних дій невідомих осіб, які 28.10.2017 захопили належний ТОВ «Злагода» пором шляхом складання завідомо підробленого акта технічного нагляду судна для здійснення його державної реєстрації. Указане провадження розпочато на підставі заяви [PERSON] та [PERSON] про реєстрацію права власності на належний ТОВ «Злагода» плавзасіб шляхом використання підроблених документів. Крім того, слідчим відділом Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області проводилося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 442018000000000182 від 30.01.2018 за ч. 4 ст. 358 , ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 385 КК України за фактом використання підробленого акта технічного нагляду судна та самоправства, зловживання владою та службовим становищем посадовими особами Держтрансбезпеки. Нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва в даному провадженні здійснювали прокурори Ізмаїльської окружної прокуратури. Також слідчим відділом відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області проводилося досудове розслідування у виділеному кримінальному провадженні № 12022163380000057 від 20.06.2022 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України за фактом службового підроблення акта технічного нагляду судна службовими особами ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України», а також щодо зловживання службовим становищем посадовими особами Державної служби морського та внутрішнього водного транспорту на користь третіх осіб. Нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва в провадженні здійснювали прокурори Чорноморської окружної прокуратури. Процесуальним керівником 04.01.2023 підслідність зазначеного провадження також визначено за Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Києві, в подальшому його матеріали скеровано до Київської міської прокуратури. Прокурори Одеської обласної прокуратури до групи прокурорів у кримінальних провадження №№ 12017160150003076, 42018000000000182 та 12022163380000057 не входили та процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у них не здійснювали, відомості про прийняття ними будь-яких процесуальних рішень відсутні. Отже, правова оцінка доводам [PERSON] щодо можливого використання, складання підроблених документів має бути надана за результатами проведених слідчих дій та здобутих доказів у вказаних кримінальних провадженнях. Разом з тим, будь-яких рішень, які набрали законної сили та якими встановлено неправомірність дій (бездіяльності) та/або рішень посадових осіб Одеської обласної прокуратури у кримінальних провадження не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Водночас судовими рішеннями, на які посилається позивач як на підтвердження своїх позовних вимог, факт виготовлення відповідачем чи його посадовими особами підроблених документів не встановлювався. \~ \~ \~ \~Крім того позивачем не доведено й завдання їй моральної шкоди та в чому саме вона полягає. Саме лише посилання позивача на спричинення моральної шкоди не є належним доказом заподіяння моральних страждань. Також оцінюючи моральну шкоду в розмірі 150\~000 грн, позивачем не зазначено з чого саме вона при цьому виходить. \~ \~ \~ \~Також позивачем не доведено й наявності причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою. Відтак позивачем не доведено наявності усіх складових, що є необхідною підставою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. Отже, правові підстави для задоволення позову відсутні. Також судом не встановлено підстав для постановлення окремої ухвали в порядку ст. 262 ЦПК України. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а доводи позивача не свідчать про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed