Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з дійсним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4235277 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачці надано кредит на 10000,00 грн.. 21.12.2023 року між даними сторонами була укладена додаткова угода, положеннями якої кредит було збільшено до 14000,00 грн. 26.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 26/08/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до відповідачки. Оскільки на даний час [PERSON] в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань, тому представник ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулася із позовом до суду та просить стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 99710,00 грн., що складається із 14000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 85710,00 грн. заборгованість за відсотками, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 квітня 2025 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2025 року було витребувано з АТ «Приватбанк» інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] платіжну картку та який фінансовий номер їй належить; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, який належить [PERSON] , за період з 21 грудня 2023 року по 26 грудня 2023 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, в провадження суду надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових викликів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відповідачки, які були вручені їй особисто, а також повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» - «адресат відсутній», іншої адреси [PERSON] суду не повідомила, тому, відповідно до п. 1,4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Відповідачка клопотання про розгляд справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлену відповідачку, яка про причини неявки не повідомила, неподання відповідачкою відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд постановив про розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалення заочного рішення у даній справі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 21 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4235277(а.с.9-18), відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту грошові кошти у сумі 10000,00 грн. строком на 360 днів на умовах строковості, зворотності, платності у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. За взаємною згодою сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається кредитний договір. Стандартна процентна ставка складає 2,50% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 99923,40%, орієнтовна загальна вартість кредиту 100000,00 грн. Даний Договір підписаний відповідачкою електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора, що передбачено п.9.7 Договору. 21 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір до договору № 4235277(а.с.23-24), відповідно до якого сторони за взаємною згодою домовились, що сума кредиту, яка надається, складає 4000,00 грн., а також внесено зміни до договору, відповідно до яких сума кредиту на дату укладення додаткового договору складає 14000,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 97741,57%, орієнтовна загальна вартість кредиту 139900,00 грн. Даний додатковий договір підписаний відповідачкою електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора, що передбачено п.3.4 Договору. Відповідно до розрахунку заборгованості первинного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.29-33) у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором №4235277 від 21.12.2023 року у розмірі 99710,00 грн., що складається з 14000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 85710,00 грн. заборгованість за відсотками. 26.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 26/08/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.40-44). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 26/08/2024 від 26.08.2024 року ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 99710 грн., з яких: 14000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 85710 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.48). За змістом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Судом установлено, що ТОВ «Лінеура Україна» відступили ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» право вимоги до відповідачки, договір факторингу є дійсним та чинним, відомостей про те, що вони оскаржувалися в судовому порядку відсутні. Відтак, суд погоджується з ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», що до нього, як до нового кредитора, перейшли права вимоги до [PERSON] за вищенаведеним кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Таким чином, суд встановив, що первісним кредитором було виконано зобов`язання щодо надання грошових коштів, що підтверджується випискою про рух коштів по картці [PERSON] наданої АТ КБ «ПриватБанк»(а.с.132), в той же час відповідачка належним чином не виконала свого зобов`язання та не здійснювала платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», ні на рахунок попереднього кредитору. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків. 02 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та фізичною особою-підприємцем Руденком К.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2412 від 23.10.2018, укладено договір про надання юридичних послуг №02/08/2024 (а.с.53-54). З витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 44 до договору про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 03 лютого 2025 року вбачається, що фізичною особою-підприємцем Руденком К.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2412 від 23.10.2018, підготовано позовну заяву для ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» щодо боржника [PERSON] на суму 10000 гривень (а.с.55). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту (пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Положеннями статей 6, 12, 31, 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що право особи на зайняття адвокатською діяльністю зберігається з моменту отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю до зупинення або припинення ним права на зайняття такою діяльністю. Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2412, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області від 23 жовтня 2018 року №18 на ім`я Руденка Костянтина Васильовича (а.с. 58). Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (частина 1 статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності (підпункт 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). За таких обставин, реєстрація адвоката як фізичної особи-підприємця та надання правової допомоги як ФОП, на переконання суду, не впливає на розподіл судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved