Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

04.04.2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Київської міської ради, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила про те, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з: частини квартири [ADDRESS] ; житловий будинок [ADDRESS] (з 24.02.2022 р. є тимчасово окупованою територією). За життя матері, [PERSON] , оскільки вони весь час проживали разом, по день її смерті або по [ADDRESS] в квартирі [ADDRESS] , або по [ADDRESS] , позивачці було відомо, що мати ще у 2011 році склала заповіт на її старшу сестру [PERSON] , Відповідачку по справі, який особисто вона ніколи на власні очі не бачила, оскільки він завжди зберігався у сестри. Водночас з розмов між мамою та сестрою, Позивачка знала, що за цим заповітом все своє майно, їх мати заповіла сестрі відносно чого не заперечувала, адже ще у 2008 ропі покійна мати, [PERSON] , надала Позивачці грошові кошти в розмірі 40 000,00 дол. США для погашення існуючого у неї на той час боргу. Після смерті матері [PERSON] , знаючи про існування заповіту на користь старшої сестри вона до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, адже цей весь час, аж до грудня 2024 року була впевнена, що є заповіт і цей заповіт складено лише на ім`я Відповідачки з якою Позивачка з травня 2020 року (з моменту коли у матері стався інсульт) по кінець листопаду 2024 року не спілкувалась. Лише на початку грудня 2024 р. Позивачка з Відповідачкою [PERSON] , почали більш менш спілкуватись і саме на початку грудня 2024 р. Відповідачка повідомила їй, що ще у 2017 році їхня покійна мати, [PERSON] , склала і другий заповіт, згідно якого заповіла і їй частину свого майна, а саме частину в квартирі [ADDRESS] та попросила вибачення за те, що приховала цей документ від неї, а також за те, що звела на неї наклеп та переконала маму в тому, що їй не варто знати про заповіт на ім`я [PERSON] . Як виявилось, сестра мала образу, що при житті їхня мати позивачку любила більше ніж її і Позивачці діставалось більше всього, а ніж їй і що гроші, які мама передала Позивачці для закриття боргу, були обіцяні сестрі для інвестування в новобудову. Таким чином, аж до початку грудня 2024 року Позивачка не знала про існування заповіту складеного, в тому числі на її ім`я, [PERSON] , посвідченого секретарем виконкому Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області 01.03.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №78. В грудні 2024 р. дізнавшись від сестри [PERSON] , про наявність заповіту на ім`я [PERSON] , Позивачка 06.12.2024 р. звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі якої було заведено спадкову справу №73408493 (номер у нотаріуса - 1231/2024). Проте отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, оформлену постановою від 20.12.2024 р. за вих. №6823/02-31 з підстав, що нею пропущено 6-ти місячний строк для прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] матері - [PERSON] та роз`яснено, що для оформлення спадщини за заповітом їй потрібно звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вказане вище і змушує Позивачку звернутись до суду за захистом та відновленням своїх спадкових прав. Вважає, що навмисне приховування Відповідачкою від неї існуючого та складеного в тому числі і на ім`я Позивачки заповіту поважною причиною пропущення [PERSON] строку на прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] . Адже за життя Позивач знала, що вона розпорядилась своїм майном на користь старшої сестри, Відповідачки по справи, а тому поважала волю матері та навіть не припускала, що мати склала ще один заповіт на ім`я Позивачки, і що сестра навмисно цей факт приховає. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2025 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 08.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та витребувано спадкову справу. 16.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Київської міської ради з якого вбачається наступне. Представник КМР зазначає, що оскільки спір виник між двома рідними сестрами-спадкоємицями, то належним відповідачем у даній справі є саме [PERSON] . Просить суд рішення ухвалити відповідно до норм чинного законодавства. 14.05.2025 року на адресу суду надійшла витребувана судом засвідчена копія спадкової справи №1231/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] 05.06.2025 року судом закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги сестри визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача КМР у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, подав до суду відзив у якому просив ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду витребувану копію спадкової справи, та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані сторонами документи всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77,81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] померла мати Позивачки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.06.2021 р. видане Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/015270180 від 25.12.2024 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Заповіту посвідченого приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської обл. Власенко І.І. за реєстровим №1385 від 12.09.2011 року [PERSON] , [INFO] належний їй магазин промислових товарів та земельну ділянку під цим магазином, які знаходяться в [ADDRESS] , заповідає [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Заповіту посвідченого секретарем виконкому Г.М.Чорноус від 01.03.2017 року [PERSON] , [INFO] на випадок її смерті : квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповідає у рівних частинах [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.12.1993 р. №7107 виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, (спільної) власності - [PERSON] в рівних долях. Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №50575455 від 23.12.2015 який надав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Досінчук Ф.І., квартира за адресою: [ADDRESS] , ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна :814709780000), яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 71,60кв.м., житлова площа 42,10 кв.м., на праві спільної часткової власності, розмір частки належить [PERSON] . Відповідно до Постанови Першої державної нотаріальної контори №6823/02-31 від 20.12.2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що [PERSON] пропущено 6-ти місячний строку для прийняття спадщини після померлої [INFO] її матері [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно дост.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч.3ст.1272ЦК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ст.1270ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. [PERSON] померла [INFO] . Отже, строк прийняття спадщини до 09 грудня 2021 року. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Крім того, згідно роз`яснень, що містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7від 30.05.2008р.«Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивач покликається на те, що Відповідачка, тобто її сестра [PERSON] навмисно приховувала від неї існуючий та складений в тому числі і на ім`я Позивачки заповіт. Тому вважає, це поважною причиною пропуску, та оскільки за життя померлої Позивачка знала, що остання вже розпорядилась своїм майном на користь старшої доньки - [PERSON] (Відповідачки по справі), а тому поважала волю матері, та навіть не припускала, що мати склала ще один заповіт на її ім`я, а сестра це приховає від неї. У постанові Верховного Суду України від 23серпня 2017року у справі №6-1320цс17зроблено висновок,що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті1272ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини,суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постанові Верховного Суду від 11.08.2021 року у справі № 720/1079/19. Суд приймає до уваги, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із навмисним приховування Відповідачкою від Позивачки іншого існуючого Заповіту складеного їхньою померлою матір`ю. Окрім того, суд враховує письмові пояснення Відповідачки [PERSON] , яка щиро розкаюється у тому, що приховала інформацію про заповіт від сестри та просить суд задовольнити позовні вимоги сестри. При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що [PERSON] наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері і слід визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є два місяці, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2028 року №523/9076/16ц зроблено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, суд приходить до висновку що пред`явлення позову до неналежного відповідача - Київської міської ради є самостійною підставою для відмови в позовних вимог [PERSON] до КМР. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial