Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на власне утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до суду та до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] є її батьком. На сьогодні її батьки перебувають в зареєстрованому шлюбі, але не мешкають разом вже більше одного року. На даний час вона є студенткою денної форми навчання Одеського національного університету імені І.І.Мечникова, за контрактом, термін навчання 4 (чотири) року (бакалаврат), в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Їй бракує коштів, необхідних для придбання речей першої необхідності\\, допомога матері є недостатньою, а відповідач, як батько, добровільно матеріальної допомоги на час навчання не надає, тому вона змушена звернутись до суду. 07.03.024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Кресюном В.А. через канцелярію Котовського міськрайонного суду Одеської області за вх.№2382 було надано відзив на позовну заяву, в якому останній позовних вимог не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання доньки під час навчання, оскільки хворіє і не має можливості працювати, отримувати кошти. За наявності такої хвороби він потребує постійного лікування та значних матеріальних витрат. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кресюн В.А. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, просив відмовити позивачці у позові з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.12.2003 року. Згідно копії свідоцтва про одруження, [PERSON] , [INFO] 08.10.1994 року в Олексіївській сільській раді народних депутатів Котовського району Одеської області уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , актовий запис №6. Згідно довідки №18 ВК-55/с від 14.02.2024 року, виданої старшим інспектором відділу кадрів Одеського національного університету імені І.І. [PERSON] , [PERSON] , [INFO] навчається в Одеському національному університеті імені І.І.Мечникова IV рівня акредитації за денною формою навчання на 3 курсі економіко-правового факультету за спеціальністю «Фінанси, банківська справа та страхування» за контрактом з 01.09.2021 року по теперішній час. Орієнтовний строк навчання до 30.06.2025 року. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2018 року по справі № 559/379/17-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів посилається на те, що вона навчається на денному відділенні та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, проте жодного доказу цього суду не надала. Так, до матеріалів справи додана лише копія довідки відділу кадрів Одеського національного університету імені І.І.Мечникова №18 ВК-55/с від 14.02.2024 року, в якій вказано про те, що позивач [PERSON] , [INFO] навчається в Одеському національному університеті імені І.І.Мечникова IV рівня акредитації за денною формою навчання на 3 курсі економіко-правового факультету за спеціальністю «Фінанси, банківська справа та страхування» за контрактом з 01.09.2021 року по теперішній час. Орієнтовний строк навчання до 30.06.2025 року. Також позивачка не підтвердила належними доказами того, що відповідач [PERSON] може надавати допомогу їй у зв`язку з навчанням - до матеріалів справи взагалі не долучено жодного доказу на підтвердження того, що останній є працездатним та має достатній заробіток чи інший дохід для утримування себе та повнолітньої доньки. Як встановлено в судовому засіданні та згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , виписки із амбулаторної карти хворого, медичного висновку №25 від 08.02.2023 року, долучених до відзиву на позовну заяву [PERSON] , [INFO] встановлені діагнози. А тому, зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність такої умови для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, як наявність у батьків можливості надавати таку допомогу відповідач хворіє, потребує постійного лікування, а позивачка не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач має додаткові джерела доходу, що надавало б йому можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини. З огляду на викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed