Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

ГУ ПФУ у Харківській області звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути суму переплати пенсії у розмірі 102 876 (сто дві тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 14 копійок та витрати за сплату судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] , перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності II групи з 13.04.2023, на підставі заяви від 27.04.2023 №1480, наданих документів та виписки з акту огляду міжрайонної Слобідської медико-соціальної експертної комісії м. Харкова від 13.04.2023 серії 12ААВ №699253. Згідно листа Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 14.01.2025 №01-13/144, розширеною експертною комісією закладу КЗОЗ «ОЦМСЕ» 16.12.2024 була проведена медико-соціальна експертиза щодо дослідження обгрунтованості та законності встановлення інвалідності міжрайонною Слобідською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» та скасовано інвалідність [PERSON] з 13.04.2023. Пунктом 1 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-ІV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Відповідно до п. 5 ч. І ст. 49 Закону №1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється в інших випадках, передбачених законом. Позивач вказує, що згідно з ч. 3 ст. 49 Закону №1058-ІУ, у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних. Рішенням відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Харківській області від 17.01.2025 №203950008629 встановлено, що [PERSON] не має права на призначення пенсії по інвалідності, в зв`язку з чим припинено виплату пенсії та скасоване рішення від 08.05.2023 №203950008629 про призначення пенсії по інвалідності [PERSON] відповідно до підпунктів 1, 5 пункту 1 статті 49 Закону №1058-ІУ на підставі довідки Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 16.12.2024 №104 про невизнання [PERSON] особою з інвалідністю з 13.04.2023. Листом від 24.01.2025 № 2000-0401-8/13873 [PERSON] повідомлялося про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням II групи інвалідності (довідка від 16.12.2024 \~ \~ \~ \~№104 КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації про невизнання інвалідом [PERSON] , з дати встановлення 13.04.2023). У зв`язку зі скасуванням довідки було зайво виплачено пенсію у розмірі 102 876 грн 14 коп за період часу з 13.04.2023 по 31.12.2024 та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія. Враховуючи вищезазначене, [PERSON] права на отримання пенсії по інвалідності не має. На момент звернення до суду кошти на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не надходили. На підставі вищевикладеного, присить позовні вимоги ГУ ПФУ у Харківській області задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON] суму переплати пенсії у розмірі 102 876 (сто дві тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень. Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Беручи до уваги те, що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. 09.06.2025 представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказує на те, що позивач посилаючись на лист отриманий від КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 14.01.2025 №01-13/144, що розширеною експертною комісією закладу КЗОЗ «ОЦМСЕ» 16.12.2024 була проведена медико-соціальна експертиза щодо дослідження обґрунтованості та законності встановлення інвалідності міжрайонною Слобідською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» та скасовано інвалідність [PERSON] з 13.04.2023 до матеріалів справи його не додає, а також не надає самого рішення розширеної експертної комісії і не зазначає де вони знаходяться, що є його обов`язком згідно п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а отже посилання позивача на вказані документи є надуманими і не є доказом у справі. Зазначає, що пенсію по інвалідності ІІ групи яку отримував відповідач на підставі виписки з акту огляду міжрайонної Слобідської МСЕК від 13.04.2023 №699253. Заяву на призначення пенсії відповідач подав 27.04.2023, і отримав призначення згідно з рішенням ПФУ від 08.05.2023 №203950008629. На момент подання заяви і впродовж усього періоду до 16.12.2024 рішення МСЕК було чинним. Усі документи були дійсними та оформлені відповідно до законодавства. Таким чином, підстави для призначення пенсії були законні. Рішення розширеної експертної комісії КЗОЗ «ОЦМСЕ» від 16.12.2024 про невизнання відповідача особою з інвалідністю з 13.04.2023 не може мати зворотної дії, оскільки: воно не є судовим актом; до 16.12.2024 у відповідача був правовий статус особи з інвалідністю; відповідач отримував пенсію на законних підставах. Тож виплата пенсії по інвалідності до цієї дати не є помилковою чи незаконною. Відповідач не приховував жодної інформації від позивача, подав достовірні документи та не знав про намір скасувати його інвалідність, тим більше що рішення експертної комісії КЗОЗ «ОЦМСЕ» приймалося заочно, без повідомлення та участі відповідача, а отже Виплати були здійснені за чинним рішенням ПФУ. Посилався на\~висновок Касаційного\~адміністративного суду\~у складі\~Верховного Суду,\~який міститься\~у Постанові\~від 15\~травня 2019\~року у\~справі №\~404/1384/17\~(2-а/404/256/17),\~згідно якого обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у разі призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. У такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України Про пенсійне забезпечення є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями. Посилався на механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4. Згідно з п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1). Із Додатку 1 видно, що рішення приймається на підставі довідки управління з нарахування і виплати пенсій, або відділу з виплати пенсій, або прізвище, ім`я, по батькові спеціаліста з виплати пенсій, тоді як у доданому рішенні № 1 жодного посилання на складені довідки уповноважених осіб не йдеться, що вказує на завідомо незаконне рішення. Звертає увагу, що Довідка про невизнання інвалідом надана суду позивачем складена, підписана та скріплена печаткою неуповноваженою особою КЗОЗ «ОЦМСЕ» яка не є МСЕК, а Довідка про невизнання інвалідом не передбачена Порядком про проведення оцінювання повсякденного функціонування особи. Окрім того, у пункті 5 Довідки не зазначається з якого періоду особа є не інвалідом, тоді як в наданій позивачем Довідці про невизнання інвалідом зазначено «з 13.04.2023 року Слобідської м/р.» Також представник відповідача звертає увагу, що форма первинної облікової документації № 167/о «Довідка про невизнання інвалідом» втратив чинність на підставі Наказу Міністерства охорони здоров`я від №2067 від 10.12.2024 року. Разом з цим, на виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України представник відповідача зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 30\~000 (тридцять тисяч) гривень, які пов`язані з правничою допомогою адвоката згідно договору, яким встановлена фіксована сума. Просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Головному управлінню Пенсійного фону України в Харківській області. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно п.п. 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність. Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Матеріали справи\~свідчать,\~що відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №1058-ІV пенсія по інвалідності призначається у разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Частиною 2 ст. 30 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи. Згідно ч. 1 ст. 31 Закону №1058-ІV група інвалідності, її причина, час настання та строк встановлюються за результатами медико-соціальної експертизи або оцінювання повсякденного функціонування особи - для повнолітніх осіб. Частиною 2 ст. 31 Закону №1058-ІV передбачено, що застрахована особа має право у встановленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи та результати оцінювання повсякденного функціонування особи. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону №1058-ІV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Статтею 34 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону №1058-ІV у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності. Якщо особі встановлено інвалідність нижчої групи, пенсія виплачується за попередньою групою до кінця місяця, в якому змінено групу інвалідності. У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~35\~Закону №1058- ІV у разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи. [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності II групи з 13.04.2023, на підставі заяви від 27.04.2023 №1480, наданих документів та виписки з акту огляду міжрайонної Слобідської медико-соціальної експертної комісії м. Харкова від 13.04.2023 серії 12ААВ №699253. Згідно листа Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 14.01.2025 №01-13/144, розширеною експертною комісією закладу КЗОЗ «ОЦМСЕ» 16.12.2024 була проведена медико-соціальна експертиза щодо дослідження обгрунтованості та законності встановлення інвалідності міжрайонною Слобідською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» та скасовано інвалідність [PERSON] з 13.04.2023. Пунктом 1 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-ІV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону №1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 3 ст. 49 Закону №1058-ІV, у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних. Рішенням відділу\~перерахунків пенсій\~№1\~управління пенсійного\~забезпечення,\~надання страхових\~виплат,\~соціальних послуг,\~житлових субсидій\~та пільг\~головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Харківській області\~від 17.01.2025\~№203950008629\~встановлено,\~що [PERSON] \~не має\~права на\~призначення пенсії\~по інвалідності,\~в зв`язку\~з чим\~припинено виплату\~пенсії та\~скасоване рішення\~від 08.05.2023\~№203950008629\~про призначення\~пенсії по\~інвалідності [PERSON] \~відповідно до\~підпунктів 1,\~5\~пункту 1\~статті 49\~Закону №1058- ІV на підставі довідки Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 16.12.2024 №104 про невизнання [PERSON] особою з інвалідністю з 13.04.2023. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~50\~Закону №1058- ІV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 №374/7695 (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду №25-3 від 25.11.2014). Зі змісту п. 3 вказаного Порядку вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до п. 4 вказаного Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058 - решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.ст. 1212, 1215 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набута пенсія у випадку, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Отже, законодавець передбачає стягнення суми надміру стягнутої пенсії тільки за умови зловживань з боку пенсіонера та недобросовісності з боку набувача (подання страхувальникам недостовірних даних та відсутність рахункової помилки з боку юрособи не є предметом розгляду цієї справи). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 77, ст. 79, ч. 1 ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих матеріалів вбачається, що 13.04.2023 [PERSON] вперше проведено огляд та з 13.04.2023 встановлена ІІ група інвалідності; інвалідність встановлена до 01.05.2024; дата чергового переогляду 13.04.2024. (а.с. 9) Позивач просить стягнути кошти за період 13.04.2023 по 31.12.2024. При цьому матеріали справи не містять даних щодо підстав продовження виплат з травня 2024 до грудня 2024 включно. Щодо підстав скасування визнання [PERSON] інвалідом позивачем надано тільки довідку № 104 про невизнання інвалідом [PERSON] (без дати), де зазначено, що він 16.12.2024 оглядався заочно РЕК КЗОЗ ОЦ МСК та визнаний неінвалідом з 13.04.2023. (а.с. 8) З наданих доказів неможливо встановити в чому полягають зловживання та недобросовісність [PERSON] при визнанні його інвалідом. Жодного посилання на такі обставини позивачем не вказано. Суд вважає, що підстав для стягнення коштів не вбачається, тому у задоволенні позову слід відмовити. Що стосується вимог представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступних висновків. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив стягнути з Головного управління Пенсійного фону України в Харківській області на користь [PERSON] судові витрати у зв`язку з розглядом справи у розмірі 30 000 гривень, які пов`язані з правничою допомогою адвоката. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (ч. 3 ст. ст. 141 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування стороною відповідача було надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №469 від 03.12.2007 року на ім`я Прутяна О.А.; ордер адвоката серії ВЕ №1157634 від 02.06.2025 відповідно до якого [PERSON] його уповноважив представляти інтереси, на підставі договору про надання правничої допомоги доручення органу (установи) уповноваженого за законом на надання безоплатної правничої допомоги №б/н від 02.06.2025; договір про надання правничої допомоги від 02.06.2025, укладений між адвокатом Прутяном О.А. та [PERSON] , відповідно до якого адвокат приймає на себе представництво інтересів Клієнта у Дергачівському районному суді Харківської області під час здійснения цивільного судочинства у цивільній справі за позовом ГУ ПФУ в Харківській області до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання умов Договору, у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі. Пунктом 2.2.3. Клієнт зобов`язаний оплачувати витрати, необхідні для виконання умов Договору, а також винагороду (гонорар) за надання правничої (правової) допомоги у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі. 4.2. За погодженням сторін Гонорар адвоката с фіксованим і складає 30000 (тридцять тисяч) гривень не залежно від результату прийнятого судового рішення та додатково 5000 п`ять тисяч) гривень «гонорару успіху» у разі позитивного рішення для Клієнта, які ають бути сплачені Клієнтом протягом 15 днів з моменту оголошения судовс рішення. Проте представником відповідача не надано суду ані розрахунку виконаних робіт (наданих послуг), ані їх переліку, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості дослідити усі обставини, оцінивши ці докази з точки зору достатності та взаємозв`язку для встановлення їхньої дійсності та необхідності виходячи з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 гривень слід відмовити.

Outcome: dismissed