Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

В червні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 78 000,00 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою від 12 червня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання, місце знаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщене на офіційному сайті «Судова влада України», відзив на позовну заяву не подавав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, судом встановлено, що 26 вересня 2025 року о 09:30 год. на а/д Т-0433, з боку с. Малософіївка в напрямку с. Болтишка Кам?янського району Дніпропетровської області, відповідач, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2101», д.н.3. [NUMBER] (власником транспортного засобу є [PERSON] ), не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, в районі електроопори N 12 виїхав на праве узбіччя за напрямком свого руху, після чого втративши контроль над керуванням автомобіля, в стані заносу здійснив виїзд на ліве узбіччя за напрямком свого руху та з подальшим зіткнення керованого ним транспортного засобу з нерухомою перешкодою у вигляді дерева. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув неповнолітній пасажир автомобіля Відповідача - [PERSON] , [INFO] . Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року у кримінальному провадженні №178/1739/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.282 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування транспортним засобом на строк три роки. Вирок набрав законної сили 07.03.2024 року. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена в порядку ст. 82 ЦПК України та доказуванню не підлягає. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пасажир автомобіля Відповідача - [PERSON] , [INFO] отримав тілесні ушкодження, що призвели до настання його смерті. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, родич ( [PERSON] ) загиблого потерпілого звернувся до відповідача про виплату страхового відшкодування. За результатами звернення потерпілого ( [PERSON] ), позивачем відкрито регресну справу №87006 та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 78 000,00 грн., шляхом переказу суми страхового відшкодування на банківські реквізити зазначені у заяві, що підтверджується відповідними платіжним інструкціями №935929 від 11 листопада 2022 року та №1110720 від 29 грудня 2022 року. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1201 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з ст.23 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній на час здійснення страхових виплат), шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п.п.27.1, 27.3, 27.4 ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній на час здійснення страхових виплат), страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до вимог п.п. «а», «б» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній на час здійснення страхових виплат), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; така особа керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом, у тому числі відповідної категорії. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідач вчинив ДТП, внаслідок якої настала смерть потерпілого [PERSON] , [INFO] , а позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням вимог п.п. «а», «б» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 цього Закону, ст. 1191 ЦК України, та за відсутності доказів про протилежне, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача в порядку регресу належить стягнути суму страхового відшкодування, сплачену на рахунок потерпілого в загальному розмірі 78 000,00 грн. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачем суду не надані будь-які докази, які б спростовували наявні в матеріалах справи документи, чи докази, котрі свідчать про те, що в наданих позивачем документах наявні неповні, недостовірні дані з приводу обставин ДТП та встановлення розміру страхового відшкодування, яке має бути виплачене позивачу. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за звернення до суду з вказаним позовом у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved