Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

13.03.2025 поштовим зв`язком до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просила встановити факт проживання [PERSON] (позивача) зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини, та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 3.4530 га, кадастровий номер 6325456700:02:000:1239, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пролісненської селищної ради Чугуївського району Харківської області. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] належало право власності на земельну ділянку площею 3.4530 га, кадастровий номер 6325456700:02:000:1239, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пролісненської селищної ради Чугуївського району Харківської області. [INFO] [PERSON] помер. Позивач є донькою померлого, отже є спадкоємцем першої черги. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить вказана земельна ділянка. Позивач на день смерті батька фактично проживала зі спадкодавцем, хоч і не була зареєстрована, тому прийняла спадщину фактично. Інших спадкоємців немає. У зв`язку з пропущенням строків звернення до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Строк пропущено у зв`язку з активними бойовими діями на території Харківської області. Позивач проживала разом з батьком, тому вважала, що спадщину прийняла. Представник позивача адвокат Чічерова І.В. надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу без їх участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача надав заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі та винести рішення з врахуванням наявних матеріалів. Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у смт. Чкаловське (нині Пролісне) Чугуївського району Харківської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22.11.2022 (а.с.6). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2-2708 від 14.12.005 (копія а.с.4) після смерті його матері [PERSON] успадковано земельну ділянку площею 3.45 га, розташованої на території Чкаловської (нині Пролісненської) селищної ради Чугуївського району Харківської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 29.05.2006 [PERSON] отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №095666 (копія а.с.5) на земельну ділянку площею 3.45 га, розташованої на території Чкаловської (нині Пролісненської) селищної ради Чугуївського району Харківської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №6325456700:02:000:1239. Вартість вказаної земельної ділянки станом на 19.02.2025 становить 120644.67 грн., що підтверджується витягом №НВ-9947208022025 іх технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с.15) Позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , на підтвердження чого до суду надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , від 27.01.1981 (а.с.7) та копію свідоцтва про шлюб від 19.03.2010, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8, прізвище дружині присвоєно « [PERSON] »). Згідно копії паспорта на ім`я позивача (а.с.9-11) остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки з виконавчого комітету Чкаловської (нині Пролісненської) селищної ради від 12.02.2025 за №П-69/01-02-06 (а.с.14) [PERSON] на момент смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно фактично проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , вела сумісне господарство з померлим до дня його смерті та здійснила поховання за власний рахунок. Аналогічні відомості вбачаються з копії акту про встановлення фактичного проживання від 12.02.2025 (а.с.37/2). Згідно листа Чугуївської державної нотаріальної контори від 18.02.2025 за вих. №256/01-16 (копія а.с.13) [PERSON] пропущено 6-місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно листа Чугуївської державної нотаріальної контори від 29.05.2025 за вих. №834/01-16 (а.с.40) після смерті [PERSON] спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини не зверталися у передбачений законом строк, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Аналогічне вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №81344518 від 29.05.2025 (а.с.41). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №81344536 від 29.05.2025 (а.с.42) заповіти / спадкові договори [PERSON] не складалися (інформація відсутня). Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі ч. 3, 5ст. 1268\~ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Однією з вимог позивача є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3ст. 1268\~ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частинами 1, 2\~статті 1220\~ЦК\~України установлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст.\~1216, ч. 1 ст. 1217\~ЦК\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223\~ЦК\~України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~1222, ч.ч. 1, 2 ст.\~1258, ч. 1 ст.\~1261 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 41\~Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно дост.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч.ч.1,2\~ст.\~182\~ЦК\~України\~право власності\~та\~інші\~речові права\~на\~нерухомі\~речі,\~обтяження\~цих\~прав,\~їх\~виникнення,\~перехід\~і\~припинення підлягають\~державній\~реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому\~законом. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.ч.1-5,\~7-10,\~14\~ст.\~79-1\~ЗК\~України\~формування земельної\~ділянки\~полягає\~у визначенні\~земельної ділянки\~як об`єкта\~цивільних\~прав.\~Формування\~земельної\~ділянки передбачає\~визначення\~її площі,\~меж та\~внесення\~інформації\~про неї\~до\~Державного\~земельного кадастру.\~ Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення\~меж\~земельних ділянок\~державної\~чи комунальної\~власності\~за\~проектами землеустрою\~щодо\~впорядкування територій\~населених\~пунктів,\~проектами\~землеустрою\~щодо впорядкування\~території\~для\~містобудівних потреб,\~проектами землеустрою\~щодо\~приватизації\~земель державних\~і\~комунальних сільськогосподарських\~підприємств,\~установ\~та\~організацій; шляхом\~інвентаризації земель\~у\~випадках,\~передбачених законом; за\~проектами землеустрою\~щодо\~організації\~території земельних\~часток\~(паїв); за затвердженими\~комплексними\~планами просторового\~розвитку\~території\~територіальних громад,\~генеральними планами\~населених\~пунктів,\~детальними\~планами\~території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних\~ділянок\~(крім\~випадків,\~визначених у\~частинах\~шостій\~-\~сьомій\~цієї\~статті)\~здійснюється\~за\~проектами землеустрою\~щодо\~відведення земельних\~ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка\~може бути\~об`єктом\~цивільних\~прав\~виключно з\~моменту\~її\~формування (крім\~випадків\~суборенди,\~сервітуту щодо\~частин\~земельних\~ділянок)\~та\~державної\~реєстрації права\~власності\~на\~неї.\~ Державна реєстрація\~речових\~прав на\~земельні\~ділянки\~здійснюється після\~державної\~реєстрації\~земельних ділянок\~у\~Державному земельному\~кадастрі. Наявність обмежень у використанні земель, у тому числі червоних ліній, в межах земельної ділянки, що формується для обслуговування існуючого об`єкта нерухомості (будівлі, споруди), не перешкоджає її формуванню та визначенню її цільового призначення для потреб, пов`язаних із функціонуванням зазначеного об`єкта з дотриманням встановлених обмежень щодо використання земельної ділянки. Згідно ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з заявою про передачу такої земельної ділянки у їхню власність. Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із\~статтею 118\~цього Кодексу в межах норм, визначених\~статтею 121\~цього Кодексу. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON] , [PERSON] як спадкоємець першої черги фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки вони проживали разом. Встановлення факту постійного проживання доньки з батьком необхідно позивачу для подальшого оформлення спадщини на спадкове майно [PERSON] . Крім того позивачем доведено, що вона є спадкоємцем першої черги за законом. Також суд вказує, що згідно Постанови Верховної ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» № 3984-IX від 19.09.2024 смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області перейменовано на «смт. Пролісне». Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне. В\~постанові Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~звернуто увагу судів на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6325456700:02:000:1239 площею 3.4530 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пролісненської селищної ради Чугуївського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , слід відмовити, оскільки нотаріус, в разі встановлення наявності спадкоємців, які прийняли спадщину фактично, зобов`язаний в установленому законом порядку видати позивачу свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Отже, питання визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на вищевказане нерухоме майно, може вирішуватись в судовому порядку лише після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування, відтак, позовні вимоги в цій частині є передчасними і задоволенню не підлягають. В зв`язку з вищезазначеним позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: partial