Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє Кудіна Анастасія Вячеславівна, звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №002/12197393-SP від 25 жовтня 2021 року в розмірі 39 738,13 грн, з яких: 19 962,29 грн сума заборгованості по тілу кредиту; 19 775,84 грн сума заборгованості по відсоткам; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/12197393-SР, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути і сплатити проценти за користування коштами. Також вказує, що 28 лютого 2024 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №НІ/11/16-Ф, відповідно до умов якого та реєстру боржників від 28.02.2024 до нього, ТОВ "ФК" "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги за кредитним договором №002/12197393-SР. Оскільки відповідач в повному обсязі не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у нього виникла заборгованість, яка становить 39 738,13 грн та складається з наступного: 19 962,29 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 19 775,84 грн - сума заборгованості по відсоткам. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.08.2025 відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження. 22.07.2025 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування поданого відзиву вказує, що між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відсутні будь-які договірні правовідносини, жодних кредитних договорів з позивачем не укладав. До позовної заяви не надано доказів повідомлення його, [PERSON] , про укладення договору факторингу №Н1/11/16-Ф від 28.02.2024. Позивачем замість реєстру боржників надано в якості доказів до суду витяг з реєстру боржників до договору факторингу №Н1/11/16-Ф від 28.02.2024, який сформований позивачем, та містить підпису представників первісного кредитора, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги щодо ймовірної заборгованості відповідача перед первісними кредиторами до позивача. Таким чином, у справі відсутні належні та достовірні докази передачі права вимоги до відповідача від первісних кредиторів до позивача. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором складений самим позивачем і не містить жодного підтвердження реальної господарської операції. По ньому не можна вирахувати, коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку відповідача, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані тощо. Позивачем не надано доказів сплати ціни продажу по договору факторингу №Н1/11/16-Ф від 28.02.2024, що становить під сумнів виконання зобов`язань фактором за даним договором факторингу, а відповідно і набуття права вимоги до відповідача. В акті прийому передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №Н1/11/16-Ф від 28.02.2024 зазначено "загальна сума заборгованості складає", однак сума не зазначена, що ставить під сумнів, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримала борги в сумі 39 738,13 грн. 05.08.2025 на адресу суду від представника позивача ТОВ «ФК « Європейська агенція з повернення боргів» надійшла відповідь на відзив, в якій додатково вказала, що відповідачем факт укладання кредитного договору у відзиві не спростовується, до того ж, відповідачем безпосередньо визнається укладення ним кредитного договору з первісним кредитором, а відповідно, він визнає отримання за даними договорами коштів та визнає свою обізнаність щодо умов кредитних договорів. Відповідачем по справі не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості. Сторонами були визначені та погоджені між собою всі істотні умови надання кредиту. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань і не застосовувало жодних штрафних санкцій до відповідача. Договір факторингу між первісними кредитором та позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент його укладання, та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. Акт прийому-передачі реєстру боржників з зазначенням сум містить комерційну інформацію підприємства. Щодо нарахування процентів зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути ту кредитну заборгованість, яка була нарахована первісним кредитором. Нарахування відповідачу процентів здійснювалось з тих підстав, що відповідач не повідомив первісних кредиторів у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі - Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №801216 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», в якій містяться анкетні дані відповідача та застереження про те, що останній перед підписанням заяви ознайомився з публічною пропозицією та додатками, що розміщені на сайті банку. 28 лютого 2024 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (далі - Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" (далі Фактор) було укладено договір факторингу №НІ/11/16-Ф, відповідно до умов п.2.1 розділу 2 якого, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові право вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимог. Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за кредитними договорами та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати Фактором згідно п.3.1 цього договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги боргу та є невід?ємною частиною цього договору (п. 2.3 розділу 2 договору факторингу). 28 лютого 2024 року сторони підписали акт прийому-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024. Згідно витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024, Акціонерне товариство "Таскомбанк" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги до [PERSON] за договором №002/12197393-SР в загальному розмірі 39 738,13 грн (19 962,29 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 19 775,84 грн - сума заборгованості по відсоткам). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст.\~639\~ЦК\~України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст.\~205\~ЦК\~України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст.\~1055\~ЦК\~України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10\~ЦПК України і статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та [PERSON] було підписано заяву №801216 про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній договір №002/12197393-SР від 25 жовтня 2021 року, на який позивач посилається в обгрунтування вимог про наявність заборгованості у відповідача, а заява №801216 взагалі не містить будь-яких істотних умов кредитного договору: ані суми кредиту, ані порядку нарахування процентів за користування кредитом, ані строку дії такого договору. Позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що банком були перераховані грошові кошти відповідачу а відповідач ці кошти отримав. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №002/12197393-SР сам по собі не може свідчити про наявність заборгованості у відповідача. Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати ціни придбання позивачем у АТ "Таскомбанк" права грошової вимоги за договором №002/12197393-SР від 25 жовтня 2021 року, витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу не підписано первісним кредитором АТ "Таскомбанк", акт прийому-передачі реєстру прав вимоги не містить відомостей про передачу реєстру прав вимоги та загальної суми заборгованості. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування від 25 жовтня 2021 року, оскільки не підтверджено факт укладання договору, факт отримання суми кредиту позичальником, його використання відповідачем (рух коштів по рахунку, на який отримано кредитні кошти), а також відступлення права вимоги за спірним договором на користь позивача. Отже, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed