Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Бойко О.О. подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), у якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб. В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликається на те, що протягом останніх декількох років стосунки між сторонами розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, в результаті чого виникали часті непорозуміння та конфлікти. Поступово кожен з подружжя став жити окремим життям та власними інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Тривалий період часу позивач і відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб носить лише формальний характер, подальше збереження шлюбу та примирення між подружжям неможливе. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про визнання позовних вимог та задоволення позову. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с.31-32, 57). Відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог та задоволення позову (а.с.54). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 28.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.46-47). Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 25.08.2025 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, зваживши на позицію відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.01.2006 у Журавнівській селищній раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу прізвища дружини змінено на « [PERSON] ». Ці обставити підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 21.01.2006 серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до свідоцтв про народження від 09.11.2007, 27.02.2009, 24.01.2014 батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.16, 17, 18). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявністю у сторін малолітніх дітей, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України). Так, приписами частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 24, 104 та 110 СК України, які визначають добровільність шлюбу, підстави припинення шлюбу та право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згідна з цим, що вбачається з висловлених ними у заявах позицій. Суд зауважує, що примушування до збереження шлюбу є неприпустимим та порушуватиме права дружини, чоловіка на свободу і особисту недоторканність. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved