Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

09 червня 2025 до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області №314/2226/25 від 22 травня 2025 року про передачу справи для розгляду за підсудністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений Договір №4347225 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким відповідач отримав кредит та зобов`язався повернути його в порядку і на умовах, передбачених договором, та сплатити проценти за користування кредитними коштами, однак належним чином своїх зобов`язань не виконав. В подальшому, відповідно до умов Договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції», до позивача перейшло право грошової вимоги за Договором №4347225 від 31.01.2024 року щодо стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором, у розмірі 79890,00 гривень, яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 10800,00 гривень, заборгованості за процентами - 63690,00 гривень, штрафних санкцій - 5400,00 гривень. Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року №23/09/2024, строк дії Договору №4347225 від 31.01.2024 року не закінчився. В межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українвські фінансові операції» у період з 24.09.2024 року по 24.01.2025 року (1234 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 33210,00 гривень (10800,00 гривень * 2,5% = 270,00 гривень * 123 календарних дні). Таким чином проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту (п.1.3 договору). Фактично, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором №4347225 від 31.01.2024 року у загальній сумі 113100,00 гривень, яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 10800,00 гривень, нарахованих процентів первісним кредитором 63690,00 гривень, нарахованих процентів ТОВ «Українська фінансові операції» - 33210,00 гривень, штрафні санкції 5400,00 гривень. Враховуючи норми чинного законодавства позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за Договором в розмірі 5400,00 гривень. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем у загальній сумі 107700,00 гривень. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 107700,00 гривень та судові витрати. 10.06.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, про що подав до суду відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку\~ст. 128 ч. 11 ЦПК України, у наданий судом строк своїм правом подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 8 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ Кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 2\~ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно зі\~статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень статей\~12,\~13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статтей\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Судом встановлено, що 31.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений Договір №4347225 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.2. Договору, тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 10800,00 гривень. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 31.01.2024 по 24.01.2025, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Пунктом 1.4.1 Договору сторони узгодили процентну ставку за користування кредитними коштами 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Відповідно до п. 2.1 Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку відповідачем вказано під час укладання Договору. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу кредитні кошти в сумі 10800,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Пейтек Україна». Відповідно до умов Договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції», до позивача перейшло право грошової вимоги за Договором №4347225 від 31.01.2024 року щодо стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором, у розмірі 79890,00 гривень, яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 10800,00 гривень, заборгованості за відсотками - 63690,00 гривень, штрафних санкцій - 5400,00 гривень, суми заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції за 123 календарних днів - 33210,00 гривень. Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року №23/09/2024, строк дії Договору №4347225 від 31.01.2024 року не закінчився. В межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 24.09.2024 року по 24.01.2025 року (123 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 33210,00 гривень (10800,00 гривень * 2,5% = 270,00 гривень * 123 календарних дні), тобто у межах погодженого строку надання кредиту (п.1.3 договору). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»передбачено, що електронний договірце домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікаторомдані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). При цьому, одноразовий ідентифікаторалфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Кредитний договір укладений між сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Відповідно до реквізитів Договору №4347225 від 31.01.2024, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «44995». Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК Українипередбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1статті 1056-1 ЦК Українипередбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст.\~625\~Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК Україниособа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст.512 ЦК України\~визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно\~ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, договір факторингу є підставою для заміни сторони кредитора у грошовому зобов`язанні. Оскільки до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, до нього перейшло також і право кредитора на стягнення сум, передбачених\~ст.625 ЦК України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС (ч.4\~ст.263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц, провадження №14-446цс18 зазначила: Фактично, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором №4347225 від 31.01.2024 року у загальній сумі 113100,00 гривень, яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 10800,00 гривень, нарахованих процентів первісним кредитором - 63690,00 гривень, нарахованих процентів ТОВ «Українська фінансові операції» - 33210,00 гривень, штрафні санкції 5400,00 гривень. Позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за Договором в розмірі 5400,00 гривень, а тому звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 107700,00 гривень, яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 10800,00 гривень, нарахованих процентів первісним кредитором - 63690,00 гривень, нарахованих процентів ТОВ «Українська фінансові операції» - 33210,00 гривень. Суд вважає, що позивач довів факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , факт перерахування коштів підтверджено довідкою ТОВ «Пейтек Україна» про перерахування коштів на платіжну картку відповідача. ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «Українські фінансові операції», належним чином виконав свої обов`язки щодо надання кредитних коштів, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконав свої зобов`язання за договором. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідач жодних заперечень проти позову не надав, факт укладання ним кредитного договору не оспорював, факт невиконання зобов`язань за цим договором також не оспорював, як і наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів погашення заборгованості на користь позивача або первісного кредитора не надав. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 107700,00 гривень. Щодо стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 2422, 40 гривень, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у зазначеному розмірі. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд має враховувати приписи частини 3статті 141 ЦПК України, а саме: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; Представник позивача просив стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень. До позовної заяви представник позивача долучив договір про надання правової допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024 року; детальний опис робіт (наданих послуг) №4347225 від 31.01.2024 року; акт приймання-передачі наданих послуг №4347225 від 11.12.2024 року на загальну суму 10000,00 гривень, довіреність від 01.08.2024 (дійсна до 31.12.2025 року). З урахуванням пропорційності до предмета спору та ціни позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати за професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень.

Outcome: approved