Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Адвокат Іщенко Ганна Михайлівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації,Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [PERSON] та [PERSON] з 2012 року по 2019 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , має гарні стосунки з обома батьками, однак їй подобається проводити час із батьком, адже так вона почуває себе комфортніше, спокійно та в безпеці. Впродовж 2021 - 2022 років дочка переважно проживала з [PERSON] , періодично відвідуючи [PERSON] . З січня 2022 року з відома та за бажанням [PERSON] дитина проживає зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS] . З того часу батько займається вихованням дочки, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створює належні умови для розвитку її природних здібностей, поважає її гідність, прислуховується до її думки, готує до самостійного життя та праці. Зважаючи на те, що позивач працює, його брат [PERSON] , турбується про [PERSON] і періодично відвідує її в робочі дні позивача, щоб допомогти їй з домашнім справами, приготувати їжу та просто поспілкуватися. Мати позивача [PERSON] , [INFO] , навідує онуку раз на три місяці, і [PERSON] завжди з нетерпінням чекає на ці зустрічі. [PERSON] успішно пройшов профілактичний наркологічний огляд та станом на 25.04.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Позивач займає посаду менеджера з продажу лакофарбових матеріалів, має стабільний щомісячний дохід у розмірі 8000 грн. Він працює позміно три дні через три дні, що дає йому можливість приділяти більше часу та любові дочці [PERSON] . Завдяки цьому графіку позивач може особисто забирати дочку з ліцею, готувати їй їжу, допомагати з домашнім завданням та бути повноцінним батькам. [PERSON] навчається у 5-Б класі у ліцеї №227 міста Києва з першого класу. За час навчання показала себе старанною, уважною, дисциплінованою ученицею. І батько, і мати займаються вихованням доньки, відвідують батьківські збори, мають тісний зв`язок з класним керівником. З метою фізичного та духовного розвитку [PERSON] відвідує гуртки дитячо-юнацького клубу «Світанок» - вокальний гурток «Мелодія» та хореографічний гурток «Пролісок». Вдома у [PERSON] є кімната, в якій дитина відпочиває, робить уроки та займається власними справами. Кімната містить окреме спальне місце та робочий стіл, облаштована меблями, необхідними для відпочинку, навчання та розваг. У [PERSON] є всі необхідні підручники та зошити, гаджети, іграшки, які її цікавлять. Позивач вчить дитину поважати особистий простір інших людей та поважає її особистий простір, тому ніколи не входить до її кімнати без стуку та без попередження. Позивач намагається навчити [PERSON] бути відповідальною, адже її доросле життя буде результатом виключно її дій/бездіяльності. У [PERSON] є невеликі побутові обов?язки, зокрема, обов?язок заправляти постіль, мити за собою посуд та прибирати у власній кімнаті. У 2024 році позивач відкрив в АТ «Універсал Банк» [PERSON] дитячу картку, на яку переводить кошти, які вона може витрачати на власні потреби та бажання. Піклуючись про здоров?я дитини, позивач забезпечує її своєчасне щеплення, намагається вберегти від сезонних та інших захворювань, для чого слідкує, щоб вона тепло вдягалася, не переохолоджувалась, періодично відводить [PERSON] на профілактичні огляди до лікарів, в тому числі до стоматолога. Малолітня [PERSON] виявляє позитивне ставлення до обох батьків. Фігура батька є для дитини об`єктом надійної прив`язаності, найбільш значимим дорослим. До матері дитина виявляє загальне позитивне ставлення, її вона оцінює як рідну людину. Безумовно, зміна теперішніх умов проживання дитини, її найближчого соціального оточення негативно вплине на психоемоційний стан та відчуття благополуччя дитини. [PERSON] озвучує бажання проживати з батьком, як з об?єктом надійної прив`язаності та значимим дорослим. Юридична невизначеність місця проживання дитини змушує позивача звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з ним, щоб уникнути подальших розбіжностей та захистити інтереси дитини. Відсутність офіційного визначення місця проживання дитини з батьком створює ряд проблем, в тому числі психологічний дискомфорт для дитини. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла позивач, складають суму судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Просила: визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] ; розподілити судові витрати. 03.06.2024 постановлено ухвалу про роз`єднання у самостійні провадження вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. 12.06.2024 постановлено ухвалу про виправлення описки. 12.06.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено здійснювати розгляд зазначеної цивільної справи в порядку загального позовного провадження та залучено третю особу. 17.07.2024 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 25.11.2024 постановлено ухвалу про відкладення розгляду цивільної справи. 22.01.2025 постановлено ухвалу про відкладення розгляду цивільної справи, повторно викликано в судове засідання учасників справи, визнавши їх участь обов`язковою, зобов`язано [PERSON] забезпечити участь дитини [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні. 17.07.2024 [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову. Зазначила, що з початку військових дій на території України [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем. Вона мешкає в сусідньому будинку, щоденно бачить дочку та спілкується з нею. Представник позивача адвокат Іщенко Г.М. підтримала заявлений позов. Відповідач визнала позовні вимоги, згодом до суду не з`явилась. Інші учасники справи до суду не з`явились. Неповнолітня [PERSON] суду повідомила, що живе в [ADDRESS] . Навчається в ліцеї № 227 м. Києва. Займається вокалом два рази на тиждень, а також танцями три рази на тиждень. Вона живе вдвох з батьком в однокімнатній квартирі. З матір`ю спілкується часто, вони переписуються в телефоні. Матір бачить її кожного дня. Їй комфортніше жити з батьком, вони разом ходять в магазини чи кінотеатр. Батько працює з 09 год. до 21 год. Де та ким працює її батько, вона не знає. Весь день поки батька немає вдома вона гуляє на вулиці. Хоче жити з батьком, бо з матір`ю живуть люди, з якими вона жити не хоче. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [INFO] народилася [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА від 29.10.2019 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 22.02.2020 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 25.05.2023 серії 10ААЗ №062162 [PERSON] наркологічних показань для роботи на висоті не виявлено. Відповідно до витягу з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності на наявності судимості» [PERSON] станом на 25.04.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до довідки ліцею №227 міста Києва від 07.05.2024 [PERSON] навчається у ліцеї з першого класу. За час навчання показала себе старанною, уважною, дисциплінованою ученицею. На уроках дівчинка уважна, працює у класі. Усне та письмове мовлення розвинуте добре. Вміє викладати свої думки. На даний час [PERSON] навчається очно. Вона добре організовує навчальну діяльність, систематично з`являється на уроках, вчасно здає задані задавання. З однолітками товариська, доброзичлива. У класі користується повагою однокласників. За характером [PERSON] чуйна, енергійна, розсудлива і тактовна у спілкуванні. Адекватно реагує на критику. І батько, і мати займаються вихованням доньки, відвідують батьківські збори, мають тісний зв`язок з класним керівником. Відповідно до акту №18 від 13.05.2024, складеного в присутності мешканців квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та старшого майстра ЖЕД 07, зі слів сусідів [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] . На час відвідування квартири о 08:15 год. в ній знаходилася [PERSON] . Відповідно до довідки Централізованої системи дитячо-юнацьких клубів «Щасливе дитинство» Голосіївського району м. Києва від 16.05.2024 [PERSON] , [INFO] , у 2023/2024 навчальному році дійсно відвідує наступні гуртки дитячо-юнацького клубу «Світанок»: вокальний гурток «Мелодія»; хореографічний гурток «Пролісок». Заяви на зарахування в гуртки написані матір`ю [PERSON] . Дитина відвідує гуртки нерегулярно, щомісячно є пропуски. На заняття не запізнюється, приходить та йде з дитячо-юнацького клубу самостійно. [PERSON] старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна, вміє знаходити спільну мову із іншими вихованцями. Дівчинка забезпечена всім необхідним для занять. Відповідно до акту обстеження від 24.05.2024 обстежувались умови проживання за адресою: [ADDRESS] . Квартира однокімнатна. У квартирі чисто та охайно. Наявна побутова техніка та меблі. Створено умови для ведення домашнього господарства. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: для малолітньої [PERSON] , [INFO] , наявне окреме спальне місце, робочий стіл. Наявні дитячі речі і гаджети, іграшки і шкільне приладдя, одяг та взуття відповідно до віку, статі та сезону. Зі слів [PERSON] за цією адресою проживають [PERSON] та [PERSON] . Згідно з висновком від 25.11.2024 №100-16392 Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування) вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Відповідно до довідки від 03.07.2025 ТОВ «Фарба хаус Україна» дохід [PERSON] за період з 02.06.2025 по 30.06.2025 склав 15583 грн. Відповідно до довідки від 08.07.2025 № 14 ТОВ «Фарба хаус Україна» [PERSON] працює в ТОВ «Фарба хаус Україна» на посаді продавця непродовольчих товарів з 02.06.2025. Станом на 08.07.2025 продовжує працювати. Відповідно до довідки про доходи ПрАТ «Ганза - Україна» дохід [PERSON] за період з 05.04.2021 по 30.05.2025 склав 72500,09 грн. Згідно даних трудової книжки позивача він в період з 05.04.2021 по 30.05.2025 працював в ПрАТ «Ганза - Україна» на посаді менеджера зі збуту, звільнився за власним бажанням. Після звільнення 30.05.2025 записи в трудовій книжці позивача про роботу відсутні. Частиною 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Також суд враховує вимоги ст. 51 Конституції України, згідно з якою кожному із подружжя гарантуються рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї, а також частину шосту статті 7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року). Відповідно до положень ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частинами 4 та 5 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Зазначених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд також враховує висновок Верховного Суду, відображений у постанові від 15.01.2020 по справі №148/1555/17, за яким рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Судом встановлено, що у позивача та відповідача є спільна дочка [PERSON] , [INFO] , яка наразі за узгодженням між її батьками мешкає разом з батьком. У висновку Голосіївської районної в міста Києві державної адміністрації від 25.11.2024 №100-16392 зазначено, що [PERSON] надала письмові пояснення, що вона не заперечує проти визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В абзаці 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживає і від якого мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання. Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідач не подала до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надала. Навпаки, відповідач подала заяву про визнання позовних вимог, а також подала до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації письмові пояснення, що не заперечує проти визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Отже, поведінка та пояснення відповідача дають суду підстави для висновку про те, що фактично відповідач не заперечує, щоб суд ухвалив рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини разом з нею суду не надала. Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. З наведених обставин, судом встановлено, що спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживала і продовжує проживати, а мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання, а у справі відсутні докази того, що батько дитини забороняє матері бачитися з дочкою. Жоден з досліджених доказів не вказує на наявність спору між сторонами щодо місця проживання дитини. Навпаки, позивач у позовній заяві зазначає, що з січня 2022 року з відома та за бажанням [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , проживає зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS] . Наведені норми та встановлені обставини вказують на те, що між сторонами не існувало спору щодо визначення місця проживання дитини. Відповідач подала до суду заяву про визнання позовних вимог, яке суд не приймає, оскільки за встановлених судом обставин таке визнання порушує закон, оскільки між сторонами не існує спору щодо місця проживання непвонолітньої дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі №148/1555/17 зазначено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що вимога про визначення місця проживання дитини заявлена позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді. Оцінюючи доводи, якими позивач обґрунтував позовні вимоги, у сукупності з наданими доказами, а також з урахуванням пояснень неповнолітньої [PERSON] суд дійшов ще таких висновків. Позивач має змінний графік роботи три дні через три дні. В ті дні, коли він працює, неповнолітня дитина проживає сама, її навідує брат позивача, а раз на три місяці приїздить баба по лінії батька. Суд зауважує, що в судовому засіданні [PERSON] повідомила суд, що практично цілий день батька немає вдома, де і ким він працює, вона також пояснити не змогла. Надані позивачем докази підтверджують, що він перебував трудових відносинах у період з 05.04.2021 по 30.05.2025 з ПрАТ «Ганза - Україна», працював на посаді менеджера зі збуту, звільнився за власним бажанням. Після звільнення 30.05.2025 записи в трудовій книжці позивача про роботу відсутні. Жодних належних доказів, як то трудовий договір, який би підтверджував, що позивач дійсно в теперішній час працює в ТОВ «Фарба хаус Україна» на посаді продавця непродовольчих товарів з 02.06.2025 та станом на 08.07.2025 продовжує працювати суду не надано. Також суд критично оцінює доводи позовної заяви про те, що за місцем проживання у [PERSON] є кімната, в якій дитина відпочиває, робить уроки та займається власними справами, а батько поважає її особистий простір, тому ніколи не входить до її кімнати без стуку та без попередження, які спростовуються актом обстеження від 24.05.2024 за адресою: [ADDRESS] , згідно з яким квартира однокімнатна. Фактично батько та його дочка проживають в одній кімнаті. Оцінюючи надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності, суд вважає, що за встановлених обставин визначення місця проживання дитини разом з батьком не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини щодо її гармонійного розвитку, благополуччя та належного виховання, як цього вимагає Закон. В цьому випадку суд не враховує думку самої дитини, яка висловлює її з точки зору власного суб`єктивного сприйняття відносин, які склались між її батьками. Суд вважає, що проживання дитини самої впродовж декількох днів у відсутність батька, несе за собою реальну загрозу безпеці самої дитини з урахуванням воєнного стану та постійних обстрілів в м. Києві. Суд зауважує, що в якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному середовищі. Суду не було надано доказів того, що [PERSON] має більшу прихильність до батька. В судовому засіданні вона пояснила, що щоденно спілкується зі своєю матір`ю телефоном, також матір відвідує її. Зазначене дає підстави для висновку, що дитина має позитивне ставлення і стосунки з обома батьками. Щодо висновку Голосіївської районної в міста Києві державної адміністрації від 25.11.2024 №100-16392, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Слід зазначити, що висновок органу опіки та піклування, згідно з яким було визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Про це вказав Верховний Суд у постановах від 10 травня 2023 року у справі №756/9773/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 553/449/20. Суд вважає, що в цьому випадку Орган опіки та піклування формально підійшов до підготовки висновку, не з`ясувавши ретельно в повній мірі та не оцінивши усі обставини проживання, зокрема, матері дитини, що призвело до складання не обґрунтованого висновку, який суд не приймає. Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами,

Outcome: dismissed