Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Позивач АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , отримує послуги, але за них не сплачує. Станом на 01.03.2025 сума заборгованості відповідача становить 1560,89 грн. Також позивачем обраховано інфляційні втрати товариства у зв`язку з простроченням відповідача у розмірі 176,79 грн та 3% річних у розмірі 40,56 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних та понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2025 відкрито провадження в справі за позовом АТ «Полтавагаз» за правилами спрощеного позовного провадження, справу вирішено розглядати з викликом сторін. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов,у якому проти позовних вимог заперечив (а.с.34-48). У відзиві зазначив, що позовна заява АТ «Полтавагаз» є повністю необґрунтованою та бездоказовою. Посилався на те, що позивачем не надано доказів того, що в межах м. Полтави у його власності або користуванні на законних підставах перебуває газорозподільна система. АТ «Полтавагаз» є юридичною особою приватного права, тобто не належить до державного сектора економіки. А мати у власності або користуванні трубопроводи ГРМ можуть виключно підприємства державного сектора економіки. Зазначив, що [PERSON] не приєднувався до договору про надання послуг позивачем, не підписував договору. Ні «договору», ні «умов» від АТ «Полтавагаз» не одержував. Ніколи не замовляв послуг, і не був споживачем послуг позивача. Він не звертався до АТ «Полтавагаз» з приводу надання послуги, не підписував жодних документів, не мав можливості обрати іншого оператора, і вся доставка газу відбувалась в рамках ініціативи постачальника, якого пов`язують договірні зобов`язання з оператором ГРС. Факт отримання природного газу побутовим споживачем не є фактом укладення договору розподілу з Оператором ГРМ. Оскільки він не звертався до оператора з метою укладення договору розподілу, не підписував жодних заяв чи договорів із оператором, не отримував від нього самостійної послуги, а лише газ за договором з постачальником, не мав волі встановлювати договірні відносини з оператором, тому вимоги позивача є безпідставними. Не погодившись з доводами відповідача, позивач надав відповідь на відзив, у якому посилався на наявність підстав для задоволення його позовних вимог, та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних у вказаних вище сумах (а.с. 52-59). Ухвалою суду від 22 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів. Інші заяви та клопотання сторонами суду також не подавалися. В судовому засіданні представник позивача Тур Н.І. позов підтримала в повному обсязі. При цьому посилалась на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Не звертався з клопотанням про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи з поважних причин. Посилання відповідача на неможливість розгляду справи до одержання доказів, які відповідач просив витребувати у позивача в його повідомленні/вимозі, суд відхиляє, оскільки звернення сторони до суду з клопотанням про витребування доказів не є поважною причиною неявки такої сторони в судове засідання. Тому неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи. На підставі викладеного, враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який в судове засідання не з`явився, не повідомивши про поважні причини неявки. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. 27.11.2018 року (а.с.18-21) Відповідач [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання, що надаються за вказаною адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються даними відомостей контрольного зняття показників лічильників: за 08 грудня 2020 року, коли по споживачу за адресою: [ADDRESS] , показник становив 32762 м.куб. (а.с. 65), за 03 липня 2021 року - показник становив 33043 м.куб. (а.с. 66), за 05\~лютого 2022\~року - показник становив 33248 м.куб. (а.с. 67), за 23 березня 2022 року - показник становив 33314 м.куб. (а.с. 68), за 13 липня 2022 року - показник становив 33349 м.куб. (а.с. 69). При цьому відповідачем належних та допустимих доказів того, що він не є споживачем послуг газопостачання, а відповідно і послуг з розподілу природного газу, до матеріалів справи не додано. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (Закон України «Про ринок природного газу»). Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. 27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені\~Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем, затверджений\~постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824. Встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу. Відповідач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відомостями контрольного зняття показників лічильника (а.с. 65-69). Крім того, 16 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до АТ «Полтавагаз» з заявою, у якій просив змінити власника на [PERSON] та укласти з ним договір про надання послуг з газопостачання. У цій же заяві відповідач надав згоду на обробку його персональних даних (а.с. 64). Наведеним спростовуються посилання відповідача про відсутність правовідносин з позивачем, неодержання ним послуг від позивача та на те, що він не надавав згоди на обробку його персональних даних. З даних картки споживача [PERSON] , даних відомості контрольного зняття показників лічильників вбачається, що відповідач споживав природний газ в період з 01 січня 2020 року по 01 березня 2025 року у зазначених обсягах (а.с. 11). При цьому, як підтверджується даними картки споживача [PERSON] по о/р [NUMBER] , код ЕІС; 56ХМ26І01013683О, в період з лютого 2020 року по грудень 2022 року відповідачем здійснювалась оплата послуг, що надаються позивачем. Відповідач доказів на спростування вказаної обставини, а саме на спростування того, що він здійснював оплату послуг позивача, до матеріалів справи не надав. Відповідно до\~ч.\~1\~та 3\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому відповідачем належних та допустимих доказів того, що він не є споживачем послуг з розподілу природного газу, та що він не здійснював оплату таких послуг, до матеріалів справи не додано. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Законом України «Про ринок природного газу», та\~Цивільним кодексом України. За нормами\~статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом пункту 5 частини 2\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу»\~розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За нормами\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, підтверджено, оскільки [PERSON] отримував послуги з постачання природного газу, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому, відповідно, отримував і послуги з розподілу природного газу. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, отримував послуги з розподілу природного газу, проте обов`язок щодо оплати цих послуг в повному обсязі не виконав. За нормами статей\~526,\~629 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач скористався наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, а саме не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем. Згідно наданого позивачем до позовної заяви розрахунку, сума заборгованості [PERSON] за надані послуги з розподілу природного газу перед АТ «Полтавагаз» станом на 01 березня 2025 року становить 1560,89 грн. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Полтавагаз» про стягнення заборгованості за надані послуги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. За період з 01 січня 2020 року по 01 березня 2025 року борг відповідача за послуги розподілу природного газу становить 1560,89 грн. Інфляційні втрати позивача у зв`язку з порушенням строків оплати послуг становлять 176,79 грн, 3% річних 40,54 грн. Всього заборгованість відповідача з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за цей період становить 1778,22 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 13\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судові витрати позивача складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 3028 грн. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved