Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 23.06.2025 ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обґрунтований тим, що 14.08.2023 ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір позики №76783217, за умовами якого позичальнику були надані грошові кошти, які він не повернув. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 з додатковими угодами. Заборгованість відповідача за договором позики №76783217 від 14.08.2023 становить 21\~830,08 грн, з яких: 5\~758,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 16\~072,08 грн - заборгованість за процентами. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на нього судові витрати. ІІ.Стислий\~виклад позиції відповідача Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ш.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 03.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Позовні матеріали направлялися відповідачу за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. Представник позивача не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Враховуючи наявність умов, передбачених\~ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV.Фактичні обставини справи 14.08.2023 ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (позикодавець) та відповідачем (позичальник) уклали договір позики №76783217 (а.с. 6-9), відповідно до якого (пункт 1) позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Основні умови кредитування згідно договору позики: - сума позики 8 500 грн. (п. 2.1); - строк позики - 30 днів (п. 2.2); - базова процентна ставка (фіксована) - 2,5 % в день (п. 2.3); - знижена процентна ставка (застосовується відповідно до умов програми лояльності) - 0,875 % в день (п. 2.3); - процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70 % (п. 2.3). 14.06.2021 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (клієнт) уклали договір факторингу №14/06/21 (з урахуванням додаткових угод №2 від 28.07.2021 та №20 від 27.02.2024, а.с. 10-15), на підставі якого (п.п. 1.1, 1.2) до фактора перейшло право вимоги за договором позики №76783217 від 14.08.2023\~до відповідача (акт прийому-передачі реєстру боржників від 20.03.2024, а.с. 16, витяг з реєстру боржників №21, а.с. 18). За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором позики №76783217 від 14.08.2023\~на дату відступлення ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги становила 21\~830,08 грн, з них: 5\~758,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16\~072,08 грн - заборгованість за процентами (розрахунок заборгованості, а.с. 18). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. V.Мотиви суду та застосоване законодавство Частиною 2\~статті 11 Цивільного кодексу України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України\~визначає, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1\~ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»\~юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Щодо стягнення суми позики (тіла кредиту) ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (позикодавець) та відповідач (позичальник) уклали в електронному вигляді договір позики №76783217 від 14.08.2023, який за правовою природою є кредитним договором. На підставі цього договору відповідач отримав позику в сумі 8\~500,00 грн., однак її у встановлений договором строк не повернув у повному обсязі (відповідач повернув лише 2\~742,00 грн, 27.09.2023, поза тридцяти денним строком позики, а.с. 19-21), чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. В подальшому право вимоги за договором позики на підставі договору факторингу перейшло від ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». А тому, позивач вправі вимагати повернення тіла позики (кредиту) в розмірі 5\~758,00 грн. Отже, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Щодо стягнення процентів за користування позикою (кредитом) в межах строку позики (кредиту) Позивач нарахував відповідачу заборгованість за процентами за користування позикою в розмірі 16\~072,08 грн. Суд не погоджується з розрахунком позивача з таких мотивів. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить усіх складових такої, зокрема не зазначено бази нарахування процентів, періоду їх нарахування, розміру процентної ставки. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (такий правовий висновок викладений в п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). За обставинами справи, погодженим строком кредитування є строк 30 днів (п. 2.1 договору позики). Обставини продовження чи пролонгації строку позики (кредитування) позивачем не обґрунтовувалися (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України) та судом не встановлені. Відтак, суд вважає, що позивач вправі нараховувати проценти за користування позикою лише за період погодженого строку позики (кредитування). Відповідачем не обґрунтовано, а судом не встановлено, наявності умов для застосування зниженої процентної ставки в розмірі 0,875 % в день, зокрема факту повернення відповідачем суми позики в установлений строк, а тому, суд вважає, що в даному випадку має бути застосована базова процента ставка в розмірі 2,5 % в день. Отже, за розрахунком суду, сума процентів за користування позикою, сплати яких позивач вправі вимагати, становить 6\~375,00 грн (8 500 грн (тіло кредиту) х 2,5 % (процентна ставка) х 30 днів (строк позики). Отже, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Щодо стягнення процентів за користування позикою (кредитом) поза межами строку позики (кредитування) Пунктом 2.3 договору про надання позики №76783217 від 14.08.2023\~сторони погодили, що процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,70 % в день. Тобто сторони унормували такий випадок і передбачили можливість нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування. Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (п.п. 115-116, 128): «Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі\~статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Тобто твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень\~статті 625 ЦК України. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». Здійснивши тлумачення умов договору про надання позики №76783217 від 14.08.2023, суд дійшов висновку про те, що, передбачаючи можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, сторони не мали на увазі встановлення такого нарахування як міри відповідальності згідно\~ст. 625 ЦК України, а визначили його саме як плату за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»), що законом не передбачено. Такий висновок опосередковано підтверджується і тим, що сам позивач нараховує проценти саме за «користування позикою», а не як відповідальність за порушення зобов`язання. Отже, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. VI.Судові витрати Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial