Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

21 травня 2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] \~ та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором позики № 7963844 у розмірі 30835 грн 20 к., з яких 9640 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16195 грн 20к. сума заборгованості за відсотками, 5000 грн 00 к. сума заборгованості за пенею, штрафами, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 червня 2024 року між ТОВ «Авентус України» та [PERSON] було укладено Договір позики №7963844. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону, який зазначений в п. 10 Кредитного договору. Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору, кошти надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» ( п.п.9.8 Кредитного договору), які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови кредитного договору , відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись цих правил. Ці правила є публічною пропозицією ( офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін , іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 22 січня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено Договір факторингу № 22012025/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ( відступає) ТОВ « ФК « ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ « ФК « ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта ( ціна продажу) за плату , а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги , строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання ( кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру боржників від 22 січня 2025 року до Договору факторингу № 220112025/1 від 22 січня 2025 року , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30835 грн 20 к., з яких : 9640 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16195 грн 20 к. сума заборгованості за відсотками, 5000 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. (а.с.\~2-4) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2025 року цивільну справу прийнято до розгляду судом, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Авентус\~Україна» . (а.с.\~40-42) 24 червня 2025 року представник відповідача адвокат Сирота Д.І. скерував до суду Відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що [PERSON] частково визнає позов, оскільки заявлена до стягнення сума є необґрунтовано завищеною. Так, вона отримала 6 000,00 грн кредиту, а не 9 640,00 грн як заявлено. Штраф у розмірі 5 000,00 грн нарахований незаконно. Щодо безпідставного заявлення до стягнення 9 640,00 грн заборгованості за кредитом, замість 6000,00 грн. Відповідно до пункту 1.3 Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 6000,00 грн. Ця сума вказана у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток 1 та Кредитного договору) та також зафіксована у Паспорті споживчого кредиту. Доказів отримання [PERSON] кредиту у розмірі 9 640,00 грн Позивач не надав. Відтак дійсна заборгованість за тілом кредиту 6 000,00 грн безпідставно збільшена на 3 640,00 грн. За таких обставин [PERSON] визнає основну суму боргу у розмірі 6 000,00 грн. Щодо незаконного нарахування штрафу у розмірі 5 000,00 грн. Пунктом 6.4. Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/ або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: п.п. 6.4.1. у розмірі 200,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та п.п. 6.4.2. у розмірі 60,00 гривень починаючи з 5(п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Однак, Законом «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022 року, який набрав чинності 17.03.2022 року, розділ Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, принаймні з цієї підстави нарахування штрафу 5 000,00 грн є незаконним, а заявлення його до стягнення - безпідставним. Водночас положення пункту 6.4 кредитного договору є нікчемними з огляду на таке. Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є платіж, нарахування якого здійснюється одноразово, в той час як пеня є поточним щоденним нарахуванням, розмір якої залежить від періоду прострочення (Правові позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду згідно з Постановами від 19 березня 2019 року у справі №917/889/17 та від 06 квітня 2020 року у справі №910/4783/19) У пункті 6.4. фактично передбачено накладення на Позичальника необмеженої кількості штрафів за одне і те саме порушення - невиконання та/або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, накладення штрафів, передбачених підпунктом 6.4.2. вказують на ознаки пені, позаяк фактично нараховуються щоденно, а їх загальний розмір залежить від періоду прострочення. Отже, положення пункту 6.4. не відповідають закріпленому у статті 61 Конституції України принципу заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, заборгованість за пенею, штрафами у розмірі 5 000,00 грн нарахована незаконно та стягненню не підлягає. Отже із загальної суми заборгованості 30 835,20 грн, заявленої до стягнення слід відняти: - 3 640,00 грн надміру нарахованої заборгованості за тілом кредиту; - 5 000,00 грн незаконного нарахованого штрафу. 30 835,20 - 3 640,00 - 5 000,00 = 22 195,20 грн Таким чином, дійсна сума загальної заборгованості за Кредитним договором №7963844 від 06.06.2024 року складає 22 195,20 грн. Саме у такому розмірі [PERSON] визнає позов.(а.с. 61-65) Представник позивача\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» в судове засідання не з`явилася, одночасно з подання позову просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач та її представник на розгляд справи не з`явилися, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просив розглядати вправу у відсутності сторони відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, клопотань, заяв чи заперечень від представника третьої особи на адресу суду не надходило. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06\~червня 2024\~року між\~ТОВ «Авентус\~Україна» та [PERSON] укладено Договір № 7963844 про надання споживчого кредиту, за умовами якого Товариство надає споживачу кредит у гривні , а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту ( загальний розмір) складає 6000 грн 00 к. ( п.1.3 Договору). Строк кредиту 360 днів ( п.1.4. Договору). Стандартна процентна ставка 1,50% та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. Договору ( п.1.5.1 Договору). Знижена процентна ставка 0.75 % в день застосовується , якщо споживач до 06 липня 2024 року або протягом трьох календарних днів , що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту ( п.1.5.2 Договору). Відповідно до п. 2.1., п. 2.2. Договору, кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту ( його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 06 червня 2024 року або 07 червеня 2024 року. Договір підписаний позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором А3669. (а.с. 5-14, 15-16) 22 січня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено Договір факторингу № 22012025/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ( відступає) ТОВ « ФК « ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ « ФК « ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта ( ціна продажу) за плату , а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги , строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання ( кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.(а.с. 17-19) Актом прийому передачі Реєстру Боржників від 22 січня 2025 року за Договором факторингу № 22012025/1 від 22 січня 2025 року Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників , після чого , з урахуванням п.1.2. Договору факторингу від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей. (а.с. 20) Відповідно до Реєстру боржників від 22 січня 2025 року до Договору факторингу № 220112025/1 від 22 січня 2025 року , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 7963844 в сумі 30835 грн 20 к., з яких : 9640 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16195 грн 20 к. сума заборгованості за відсотками, 5000 грн сума заборгованості за пенею, штрафами.(а.с. 21, 22) Вирішуючи позов по суті, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч.\~1 ст.\~13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.\~3 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За нормами ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.\~13 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ст.\~638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст.\~526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст.\~599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.\~1 ст.\~610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.\~1 ст.\~611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.\~1 ст.\~612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті\~625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). За нормами ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~ позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України\~визначено,\~що позичальник\~зобов`язаний повернути\~позикодавцеві позику\~(грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено,\~\~ якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується надати\~грошові кошти\~(кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~кредит та\~сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1 глави\~71,\~якщо інше\~не встановлено\~цим параграфом\~і не\~випливає із\~суті кредитного\~договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.\~1 ст.\~512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Згідно ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. В ході судового розгляду судом, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, встановлено, що відповідач в порушення умов договору своєчасно в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти у сумі 6000 грн 00 к. та нараховані відсотки не повернула, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача як правонаступника первісного кредитора про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором № 7963844 про надання споживчого кредиту від 06 червня 2024 року у сумі 6000 грн 00к. ( основна сума боргу) , 16195 грн 20к. ( заборгованість за відсотками), а всього 22195 грн 20 к. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, вимога щодо стягнення основної суми боргу у розмірі 9640 грн 00к. , що на 3640 грн 00 к. перевищує суму кредиту , не підтверджена жодними доказами , відповідно суд стягує суму основного боргу, як зазначено вище, у розмірі 6000 грн 00к., яка відповідає умовам кредитного договору та визнається відповідачем. Клопотання представника позивача про витребування від АТ «Універсал Банк» доказів на підтвердження факту перерахунку [PERSON] коштів за договором позики у сумі 6000 грн 00 к., викладене у додаткових поясненнях у справі, які надійшли на адресу суду 02 липня 2025 року, суд залишає без задоволення, оскільки відповідачем не оспорюється факт отримання позики від ТОВ «Авентус Україна» за договором № 7963844 від 06 червня 20254 року у зазначеному розмірі. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки штрафу у сумі 5000 грн 00к., суд зазначає таке. Відповідно до частини першої\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є\~неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов`язання. (частина друга\~статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга\~статті 551 ЦК України). Пунктом 3 частини першої\~статті 611 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до\~Закону України від 15.03.2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено пунктом 18, за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року\~на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу, включаючи дату постановлення оскаржуваного судового рішення. За змістом частини 2\~статті 4 ЦК України\~основним актом цивільного законодавства України є саме\~Цивільний кодекс України. Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі №362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет\~ЦК України\~у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні\~ЦК України\~застосовується законодавство про захист прав споживачів. З системного аналізу приписів пункту 6\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~і пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який застосував суд першої інстанції, відхиляючи відповідні позовні вимоги, вбачається, що відповідні положення\~Закону України «Про споживче кредитування»\~не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняттям\~Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Зважаючи на викладене, враховуючи, що кредитний договір був укладений 06 червня 2024 року, підстави для стягнення штрафу відсутні , оскільки у відповідності до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України неустойка підлягає списанню кредитодавцем. Відповідно до ч.ч.\~1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з урахуванням задоволених позовних вимог у розмірі 22195 грн 20 к. (71,98 %). На підставі викладеного

Outcome: partial