Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Представник ТзОВ "Фінансова компанія "Ейс" Поляков О.В. звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №00-9695061 від 27.03.2024 року в розмірі 24181,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.03.2024 між ТОВ "Макс кредит" та [PERSON] , укладено договір кредитної лінії №00-9695061 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора. Під час укладення кредитного договору первісним кредитором здійснено ідентифікацію та верифікацію відповідача згідно з вимогами, встановленими Постановою НБУ «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», що передбачено та погоджено умовами кредитного договору. На виконання умов кредитного договору, 27.03.2024 первісний кредитор ініціював переказ 7500 грн безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] (далі - платіжна картка), що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 21.10.2024 між ТОВ "Макс кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" укладено договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9695061. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 27931,50 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі - 27 931,50 грн., яка складається з наступного: 8250,00 грн. - заборгованість по кредиту; 15931,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3750,00 грн - штрафні санкції. Проте позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №00-9695061 від 27.03.2024 року у розмірі 24181,50 грн, а також судові витрати. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.05.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано в АТ КБ "Приватбанк" докази, що містять банківську таємницю (а.с.62-64). Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив ( а.с. 5). Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті Бердичівського міськрайонного суду, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.03.2024 між ТОВ "Макс кредит" та [PERSON] , укладено договір кредитної лінії №00-9695061 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора - 35334 (а.с.10-14). За умовами кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 7500 гривень. Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю (дата повернення кредиту) «22» березня 2025. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на «21» квітня 2024р., та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дата(и) повернення кредиту та сплати нарахованих процентів зазначаються в графіку платежів, який міститься в пункті 7.20 договору. У разі, якщо позичальник виконав зобов`язання по сплаті процентів не пізніше наступного дня за періодичної дати оплати процентів, то він вважатиметься таким, що виконав свої зобов`язання по сплаті платежу належним чином, а проценти за договором продовжуватимуть нараховуватися згідно умов цього договору. У разі, якщо позичальник виконає у повному обсязі свої зобов`язання за договором по сплаті нарахованих процентів на періодичну дату оплати процентів та поверне повністю суми кредиту не пізніше наступного дня за днем періодичної дати оплати процентів, то вважатиметься, що позичальник повністю достроково погасив кредит. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. договору. За надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 750,00 грн. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, міститься в Паспорті споживчого кредиту (а.с.20 - 21). [PERSON] шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, підтвердив факт ознайомлення із запропонованими в Паспорті споживчого кредиту умовами кредитування. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 35334 відправлено 27.03.2024 о 18:55:34 на номер телефону відповідача [NUMBER] (а.с.22). Введення [PERSON] одноразового ідентифікатора є підписанням договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 27.03.2024 ТОВ "Макс кредит" здійснило переказ коштів згідно договору №00-9695061 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ "Платежі онлайн" на платіжну картку № [NUMBER] (а.с.22-26). Згідно повідомлення АТ КБ "Приватбанк" на ухвалу суду від 11.06.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Фінансовий номер телефону - [NUMBER] . Доказом зарахування коштів на картковий рахунок є також виписка за договором №00-9695061 від 27.03.2024 за період 27.03.2024-01.04.2024. Отже, первісний кредитор ТзОВ "Макс кредит" свої зобов`язання надати грошові кошти [PERSON] виконав в повному обсязі. Всупереч умов договору №00-9695061 від 27.03.2024 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 27 931,50 грн., яка складається з наступного: 8250,00 грн. - заборгованість по кредиту; 15931,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3750,00 грн - штрафні санкції. Проте позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 24181,50 грн, з яких: 8250,00 грн. - заборгованість по кредиту; 15931,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.28). 21.10.2024 між ТОВ "Макс кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" укладено договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9695061 від 27.03.2024 (а.с.29-37). Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024, до ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24181,50 грн, з яких: 8250,00 грн. - заборгованість по кредиту; 15931,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.38 - 39). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Таким чином, позивачем доведено факт, що ТОВ "ФК"Ейс" є новим кредитором замість ТОВ "Макс кредит" за договором кредитної лінії №00-9695061 від 27.03.2024. Перевіривши розрахунок заборгованості, проаналізувавши зміст позову та позовних вимог, суд зауважує, що посилання представника позивача у позовній заяві на ту обставину, що позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії (750,00 грн) із суми кредиту, що підлягає перерахуванню позичальнику згідно з договором, тобто, позичальнику перераховується сума кредиту 7500,00 грн за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту, не ґрунтується на досліджених доказах. Так, у пункті 1.5 договору передбачено, що за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 750,00 грн. Позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у останній день повного погашення кредиту. Таким чином, віднесення позивачем комісії у розмірі 750,00 грн до тіла кредиту є безпідставним. Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву та не надав доказів на спростування доводів позивача. За таких встановлених фактичних обставин, з огляду на те, що розмір боргу по тілу кредиту та відсоткам доводиться розрахунком заборгованості за кредитним договором №00-9695061 від 27.03.2024, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягує з відповідача заборгованість у розмірі 23431,5 грн., яка складається з наступного: 7500,00 грн. - заборгованість по кредиту; 15931,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у своїй постанові від 24.11.2021 по справі № 420/1109/20 зазначив: «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial