Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

02.06.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (надалі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №4603010724 від 11.07.2024, яка станом на дату підготовки позовної заяви включно становить 26925 грн та складається з: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19425,00 грн - заборгованість за процентами, 2500,00 грн - заборгованість за неустойкою, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представниця позивача вказувала, що 11.07.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику №4603010724, що разом із Правилами надання споживчих кредитів, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальниця була попередньо ознайомлена. Договір позики був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст.3, 11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 5000 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п. 2.6.2 та п. 2.6.3 цього договору, його додатків. Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачці грошові кошти в розмірі 5000 грн. Однак позичальниця свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 26925,00 грн та складається з: 5000 грн заборгованості за тілом кредиту, 19425,00 грн заборгованості за процентами та 2500,00 грн заборгованість за неустойкою. За захистом своїх прав позивач звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у вказаній сумі та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Згідно з ухвалою судді від 05.06.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачці надіслано позивачем цінним листом 27.05.2025. Відповідачка копію ухвали про відкриття провадження отримала за зареєстрованою адресою місця проживання 10 червня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, викладеною в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що 11.07.2024 між позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачкою [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику №4603010724, який підписано позичальницею електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором 3837 (а.с.9-19). Відповідно до умов договору Товариство надає для відповідачки кредит в гривні, а остання зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Основні умови договору позики: сума кредиту за договором складає 5000 грн (п.2.3 договору); тип кредиту - кредит (п.2.4 договору); строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів (п.2.5. договору); тип процентної ставки - фіксована (п.2.6 договору); стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 2.5 цього договору (п.2.6.1 договору); мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.2.7 договору); дати надання кредиту: 11.07.2024 року або наступний за ним календарний день (п.3.2 договору). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 28 днів, останній платіж з періодом внесення 24 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.4.1. договору). Відповідно до п.3.5 кредитного договору кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів,їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Пунктом 6.2. договору сторони визначають, що часткове дострокове повернення кредиту за цим договором повинно здійснюватися у відповідну дату платежу, що вказана в Графіку платежів для сплати процентів. Зазначена вище інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачці у паспорті споживчого кредиту, який підписаний нею електронним підписом - одноразовим ідентифікатором 2673 (а.с.22-25). На підтвердження укладання договору позики з [PERSON] . Товариством додано роздруківку відправки одноразового ідентифікатора «3837» для підписання договору №4603010724 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 42). Позикодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі та надав відповідачці грошові кошти у розмірі 5000 гривень, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №19915-1354-122420733 від 11.07.2024, ID операції 1438068663, маска картки [NUMBER] (а.с.43), вказана маска картки, на яку перерахована сума кредиту відповідає масці електронного платіжного засобі, вказаного відповідачкою при укладенні кредитного договору. Факт надходження кредитних коштів у розмірі 5000 грн на банківський рахунок [PERSON] підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» та випискою за договором №б/н за період 11.07.2024 - 12.07.2024 по рахунку відповідачки. За даними розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що за договором №4603010724 від 11.07.2024 станом на 22.05.2025 заборгованість становить 26925 грн, з яких 5000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19425 грн - заборгованість за процентами, 2500 грн - заборгованість за неустойкою та загальна сума сплачених коштів позичальницею - 2114 грн (а.с. 41). Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість в загальному розмірі 26925 гривень 00 копійок, з яких 5000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 19425 гривень - заборгованість за процентами, 2500 гривень - заборгованість за неустойкою. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на зазначене, суд вважає, що договір надання грошових коштів у позику №4603010724 від 11.07.2024, підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним. Підписавши договір позики, [PERSON] посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, ними погоджено усі істотні умови договору, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідачка своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась, розміру заявленої позивачем заборгованості за кредитним договором належними та допустимими доказами не спростувала. Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення суми основного зобов`язання за вище вказаним договором №4603010724 від 11.07.2024 в розмірі 5000 грн. Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами за укладеним з відповідачкою договором №4603010724 від 11.07.2024 суд виходить з такого. Як вбачається з умов кредитного договору для нарахування процентів за користування [PERSON] кредитними коштами передбачено застосування стандартної процентної ставки за весь строк користування кредитом в розмірі 1,5 % в день, нарахування процентів за користування кредитом відповідно до даних позовної заяви здійснювалось станом на 22.05.2025 включно. Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»(пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Суд погоджується з порядком нарахування та розміром нарахованих відсотків за користування кредитом за договором №4603010724 від 11.07.2024 за період з 11.07.2024 по 19.08.2024, який станом на 19.08.2024 становить 3000 грн, оскільки такий не суперечить умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства. Однак на підставі вищевикладеного, а також виходячи із зобов`язання за основною сумою боргу (5000 грн станом на 20.08.2024), суд вважає, що розрахунок заборгованості по процентах за користування кредитом за кредитним договором №4603010724 за період з 20.08.2024 (день зміни денної ставки на 1%) по 27.03.2025 (припинення нарахування відсотків первісним кредитором) становить: 10950 грн (5000 грн х 1% / 100% х 219 днів). Відтак, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором №4603010724 за період з 11.07.2024 по 27.03.2025 становить 13950 грн (3000 грн + 10950 грн), котрі підлягають стягненню на користь позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) в розмірі 2500 грн за договором надання грошових коштів у позику №4603010724 від 11.07.2024 суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) в розмірі 2500 грн за договором надання грошових коштів у позику №4603010724 від 11.07.2024, оскільки такі нараховані кредитодавцем у період дії в Україні воєнного стану. Відтак, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором надання грошових коштів у позику в розмірі 18950 грн. В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 70,4%, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1705,4 грн.

Outcome: partial