Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у жовтні 2024 року до служби у справах дітей надійшло усне звернення від фахівця із соціальної роботи центру соціальних служб Хорольської міської ради, про те, що на території с. Ковалі, виявлено жінку, [PERSON] , 1989 року народження, з 1,5 річною дитиною. [PERSON] не має житла та належних умов для перебування та проживання разом зі своєю малолітньою донькою. В ході бесіди з`ясовано, що матері та дитині немає куди повертатися, оскільки будинок, в якому зареєстрована відповідач з дитиною, на даний час непридатний для проживання. Враховуючи важливість проблемного питання та діючи в найкращих інтересах дитини, служба у справах дітей вжила низку заходів щодо подальшого безпечного перебування громадянки [PERSON] та її малолітньої доньки. 03 квітня 2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті розглядалося питання "Про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] ". [PERSON] написала заяву, в якій зазначила, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав щодо доньки. Також, 03 квітня 2025 року рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] . За результатами засідання підтверджено факти неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] . З огляду на викладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, за підстав та обставин, викладених у позивній заяві. Стверджувала, що щодо [PERSON] вживалися усі можливі заходи з метою створити безпечні та належні умови для проживання матері та дитини, працевлаштування відповідачки, однак вони не були результативними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належно повідомлена про місце, дату та час слухання справи. Подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі. Проти позбавлення її батьківських прав не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту частини першої статті 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Установлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 06 червня 2023 року (а. с.3). 02.10.2024 службою у справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради проведено обстеження умов проживання будинку, в якому раніше мешкала гр. [PERSON] ( [ADDRESS] ), про що складено відповідний акт. Встановлено, що будинок знаходиться в аварійному стані та непридатний для проживання (дах будинку відсутній, вибиті вікна, завалена одна стіна, електроенергія відключена за несплату) (а. с. 20). Рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради від 10.10.2024 року №420, малолітню [PERSON] влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] терміном на три місяці (зворот а. с. 10-11). Рішеннями виконавчого комітету Хорольської міської ради від 17.12.2024 р. №568 та від 03.04.2025 №138 було продовжено термін перебування малолітньої [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя (зворот а. с. 11). 03 квітня 2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хорольської міської ради розглядалося питання „Про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] ". Під час розгляду даного питання [PERSON] написала власноруч заяву, в якій зазначила, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] (зворот а. с.19). Рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради від 03 квітня 2025 року № 137 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хорольської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] . За результатами засідання підтверджено факти неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] . Вона за довготривалий термін так і не змогла подолати складні життєві обставини та створити належні умови для проживання та виховання малолітньої доньки (а. с. 13). Центром соціальних служб Хорольської міської ради складено акт оцінки потреб сім`ї/особи від 13.03.2025, в якому зазначено, що [PERSON] навіть і не намагалась облаштувати будинок та подвір`я. Будинок аварійний та непридатний для проживання. Запасу продуктів харчування та дров немає. На даний час вона не працює, спроб знайти роботу не було. [PERSON] зловживає спиртними напоями та не виконує батьківські обов`язки. Зараз проживає у будинку знайомого (зворот а. с.14-18) Відповідно до Акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 16.05.2025 №89, складеного Новоаврамівським старостинським округом Хорольської міської ради, будинок в якому раніше мешкала [PERSON] є непридатним для проживання. Будинок напівзруйнований, дах розібраний, без вікон, завалена одна стіна. Світло відключене за несплату. На території також знаходиться літня кухня (без вікон, плита для опалення розбита). На подвір`ї молода поросль та сміття. Все знаходиться в занедбаному стані. На даний час в будинку ніхто не проживає у зв`язку з відсутністю належних умов (будинок аварійний) (а. с.14). Рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради від 15.10.2024 №451 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хорольської міської ради щодо надання соціальних послуг сім`ї [PERSON] , яка перебуває в складних життєвих обставинах (зворот а. с. 12). У зв`язку із самоусуненням від виконання батьківських обов`язків [PERSON] раніше вже була позбавлена батьківських прав щодо старших доньок ( [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ), що підтверджується рішенням Хорольського районного суду від 30.03.2022 року (справа №548/103/22) ( а. с.21-23). Службою у справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради вжито вичерпних заходів щодо налагодження контакту із [PERSON] та з`ясування обставин невиконання останньою батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки. Працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради та центру соціальних служб Хорольської міської ради неодноразово проводились з матір`ю профілактичні та психологічні бесіди щодо відповідального батьківства, необхідності дотримання здорового способу життя, а також надавалися поради щодо вирішення життєвих проблем. Однак вона за період із жовтня 2024 року до травня 2025 року ніяким чином не змінила своє життя: не працевлаштувалась, не має постійного доходу та постійного місця проживання, а також не створила жодних умов для повноцінного розвитку та виховання дитини. Стаття 150 Сімейного Кодексу України містить перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] виявляє свою байдужість до долі своєї дитини, участі у вихованні не бере, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям, матеріально не утримує, власноруч написала заяву на згоду про позбавлення її батьківських прав. Відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною. Обставин, які перешкоджали б їй виконувати свої батьківські обов`язки, не встановлено. Позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що протирічить вимогам статей 12,15 Закону України "Про охорону дитинства", частинам першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, та свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. У цій конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (п. 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (п. 1 статті 3)). Відповідно до частини другої, частини третьої статті 166 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статті 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За таких обставин, суд стягує з відповідачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої буде знаходитися дитина. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved