Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

[PERSON] 10 червня 2025 року звернулася до суду із заявою, в якій просить оголосити померлою її матір [PERSON] , 1950 р.н. В обґрунтування своєї заяви зазначила, що [PERSON] , яка постійно проживала в с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області, у січні 2004 року зникла за невідомих обставин. У 2006 році Ізяславським районним судом Хмельницької області рішенням від 21 січня [PERSON] була визнана безвісно відсутньою. Починаючи із 2004 року і до цього часу жодний відомостей про її можливе перебування немає. У 2004 році заявниця зверталася до міліції щодо розшуку матері, однак позитивних результатів це не дало. Оголошення [PERSON] померлою необхідне для заявниці для врегулювання переоформлення спадщини, оскільки друга половина будинку, в якому заявниця разом із сім`єю проживає, на праві власності належить її матері, а тому вона звернулася до суду. В судовому засіданні [PERSON] підтримала подану заяву. Представник заінтересованої особи\~у судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення заявниці, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Зі змісту\~ст. 4 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 3 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до\~ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч.1\~ст. 308 ЦПК України\~суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Із свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Радошівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, вбачається, що її матір`ю є [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ізяславським відділом реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Із свідоцтва про право на спадщину по закону від 17 грудня 2001 року спадкоємцями майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , є в рівних долях його дружина [PERSON] і дочка [PERSON] , спадкове майно складається із частини житлового будинку в [ADDRESS] . Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2006 року [PERSON] , уродженку с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області визнано безвісно відсутньою. Із повідомлення Шепетівського районного управління поліції від 21.05.2025 року вбачається, що працівниками Ізяславського РВ УМВС України в Хмельницькій області було заведено розшукову справу з метою розшуку [PERSON] , яка зникла 25 січня 2004 року. В ході розшукових заходів встановити на даний час місцезнаходження [PERSON] не виявилося можливим. Свідок [PERSON] посвідчив суду, що на час зникнення [PERSON] він працював у середній школі, де також технічним працівником працювала [PERSON] , також він проживає по сусідству із заявницею. Дійсно, у січні 2004 року [PERSON] зникла і з того часу відомостей про її можливе перебування не було. Відповідно до\~ст. 319 ЦПК України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з ч.1\~ст. 46 ЦК України\~фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст.47 ЦК України) Особливістю цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Так, нормами\~ст.306 ЦПК України\~визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином вбачається, що заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить оголосити померлою. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої є невідоме. Як встановлено, оголошення [PERSON] необхідно для подальшого оформлення спадщини, зокрема, частини квартири житлового будинку по [ADDRESS] . В п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно з ч. 3\~ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Виходячи з наведеного та враховуючи, що у місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування вже більше трьох років, а встановити таке не вдається, суд дійшов висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити і оголосити [PERSON] померлою, бо це породжує для заявниці певні правові наслідки. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved