Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

В березні\~2025\~року АТ\~«Сенс Банк»\~звернулось до\~Хмельницького міськрайонного\~суду Хмельницької\~області із\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в обґрунтування\~якого вказало,\~що 20.09.2017\~ [PERSON] \~шляхом підписання\~оферти запропонував\~АТ «Альфа-Банк»\~укласти угоду\~про обслуговування\~кредитної картки\~та відкриття\~відновлювальної кредитної\~лінії №\~500619012,\~яка є\~невід`ємною частиною\~Договору про\~банківське обслуговування\~фізичних осіб\~в АТ\~«Альфа-Банк»,\~укладеного між\~ним та\~Банком.\~Банк прийняв\~пропозицію відповідача\~та підписав\~акцепт пропозиції\~на укладання\~угоди про\~обслуговування кредитної\~картки та\~відкриття відновлювальної\~кредитної лінії.\~Акцепт пропозиції\~на укладення\~угоди отримано\~відповідачем,\~про що\~свідчить його\~власноручний підпис. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Відповідно до укладеної угоди № 500619012 сторони погодили основні умови угоди : тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум готівка», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн; процентна ставка 26,00 % річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Банк взяті відповідно до угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими відповідач активно користувався, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 219439,56 грн, з яких: 143981,75 грн прострочене тіло кредиту, 46074,84 грн відсотки за користування кредитом, 27744,31 грн тіло кредиту, 1638,66 грн - овердрафт (несанкціонована заборгованість). Банк вживав заходів досудового врегулювання спору направив позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості. Відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов угоди позичальником не усунуті, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 219 439,56 грн. та судові витрати: 2633,27 грн сплаченого судового збору та 17826,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача\~подав відзив\~на позов,\~де вказав,\~що 20.09.2017\~ [PERSON] \~підписано Оферту\~на укладення\~Угоди про\~обслуговування кредитної\~картки та\~відкриття відновлювальної\~кредитної лінії. Вказаним документом не визначений строк кредитування, разом з тим, такий строк визначений у Анкеті-заяві про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», а саме: у розділі «Умови кредитування» передбачено «Строк кредиту максимальний (міс) 48». Таким чином, згідно умов договору, умови кредитної лінії діяли в період з 20.09.2017 до 20.09.2021. Зі змісту розрахунку заборгованості за кредитом, який додається до позовної заяви вбачається, що у [PERSON] була відсутня заборгованість за період з 20.09.2017 до 20.01.2021, що свідчить про належне виконання ним підписаної Оферти на визначених вище умовах. Після 20.01.2021 і до 20.09.2021, тобто в межах дії кредитного договору, нараховані позивачем проценти складають загальну суму лише 8013,32 грн. Щодо періоду за який відповідач нарахував заборгованість (20.09.2021 07.08.2024) згідно розрахунку заборгованості за кредитом, який додається до позовної заяви, слід зазначити, що така заборгованість нарахована позивачем поза межами строку кредитування, а тому її нарахування є безпідставним. Крім того, зі змісту вказаних вище Оферти та Анкети-заяви, які підписані відповідачем, не вбачається такої складової витрат, як овердрафт (несанкціонована заборгованість), а тому її нарахування за період з 20.01.2021 до 07.08.2024 на загальну суму 1638,66 грн. є безпідставним, як і безпідставне її списання за рахунок кредитного ліміту. Щодо нарахування позивачем комісії, то з матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.11, ч. 5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування». Отже, нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування за період з 20.01.2021 до 07.08.2024 на загальну суму 89015,41 грн. є безпідставним, як і безпідставне її списання за рахунок кредитного ліміту. Крім того, нарахування такої комісії в період після 20.09.2021 відбувалось поза межами дії кредитного договору. [PERSON] визнає факт зняття готівки в терміналах та здійснення покупок в період з 21.01.2021 по 28.02.2022 на загальну суму 147288,88 грн, що також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви. Разом з тим, за період з 18.02.2021 до 21.02.2022 відповідач вніс кошти на рахунок № [NUMBER] на загальну суму 121910,00 гривень, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою. Отже, його заборгованість за тілом кредиту складає 25378,88 гривень (147288,88 - 121910,00 = 25378,88). Варто звернути увагу на те, що позивач постійно збільшував кредитний ліміт за рахунок безпідставного нарахування та списання за рахунок кредитного ліміту сум, що потягло за собою збільшення тіла кредиту за рахунок необґрунтованого нарахування розрахунково-касового обслуговування основної картки, списання процентів за овердрафт, списання процентів за користування кредитом після 20.09.2021. Отже, зі змісту позовної заяви та доданих документів вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає лише 25378,88 гривень за тілом кредиту та 8013,32 грн. по сплаті процентів нарахованих в межах дії кредитного договору (з 20.01.2021 і до 20.09.2021). Проте, відповідач не визнає і вказаних сум, оскільки до звернення позивача до суду вважав, що належним чином виконав свої зобов`язання і погасив заборгованість вчасно та в повному обсязі, а тому не зберігав жодних документів, які б це підтвердили. Разом з тим, після отримання позову, [PERSON] звернувся до відділення АТ «Сенс Банк» у м. Хмельницькому та отримав довідку від 22.04.2025 №С-SI20250422/143975 про те, що він станом на 22.04.2025 заборгованості перед АТ «Сенс Банк» за кредитним договором №500619012 від 20.09.2017 не має, що підтверджує безпідставність заявленого позову, а тому відповідач не визнає позовні вимоги повністю. 09.05.2025 представник позивача надав відповідь на відзив, де вказав, що правовідносини між АТ «Сенс Банк» та Відповідачем є банківським обслуговуванням із відновлювальною кредитною лінією, а не споживчим кредитом. Відновлювана кредитна лінія це вид кредиту, який передбачає можливість клієнта отримувати кошти періодично в рамках встановленого ліміту, погашати всю суму заборгованості або тільки її частину та здійснювати повторне використання коштів протягом терміну дії кредитної лінії. Факт зняття готівки в терміналах та здійснення покупок в період після 20.09.2021 підтверджує наявність боргу, який виник не в межах початково встановленого строку кредитування, а внаслідок повторного використання кредитних коштів, характерного для карткового продукту. Сума нарахувань є прямим наслідком порушення відповідачем кредитних зобов`язань, а вимоги про дострокове повернення кредиту обґрунтовані відповідними умовами договору та письмовими повідомленнями, які були направлені відповідачу. Так, станом на 22.04.2025 споживчий кредит №500619012 від 20.09.2017 закрито, проте існує заборгованість за Угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 500619012 від 20.09.2017. Відповідачем не надано підтверджуючих доказів сплати заборгованості за вищевказаною угодою, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також заяву про зменшення витрат на правничу допомогу. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 20.09.2017 [PERSON] шляхом підписання оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 500619012, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та Банком, на таких умовах: І.Тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. найменування продукту «Максимум готівка». ІІІ. Умови надання кредитної лінії : мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн; процентна ставка 26,00 % річних; тип процентної ставки фіксована. IV. Умови сплати платежів : обов`язковий мінімальний платіж в розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Сенс\~Банк» прийняв\~пропозицію відповідача\~та підписав\~акцепт пропозиції\~на укладання\~угоди про\~обслуговування кредитної\~картки та\~відкриття відновлювальної\~кредитної лінії.\~Акцепт пропозиції\~на укладення\~угоди отримано\~відповідачем,\~про що\~свідчить його\~власноручний підпис. Відповідно до укладеної угоди № 500619012 сторони погодили основні умови угоди : тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум готівка», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн; процентна ставка 26,00 % річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Станом на 30.04.2024 заборгованість за угодою від 20.07.2027 становить 219439,56 грн, з яких: 143981,75 грн прострочене тіло кредиту, 46074,84 грн відсотки за користування кредитом, 27744,31 грн тіло кредиту, 1638,66 грн - овердрафт (несанкціонована заборгованість). 09.05.2024 АТ «Сенс Банк» звернувся до [PERSON] із вимогою про усунення порушень, а саме протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме, 204402,73 грн., в тім заборгованість не погашена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами першою-другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 20.09.2017 [PERSON] підписав Оферту на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка акцептована АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» на наступних умовах: ліміт кредитної лінії 200000 грн.; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчинені торгових операцій 26% річних, тип процентної ставки фіксована. Згідно Анкети-заяви [PERSON] про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», а саме: у розділі «Умови кредитування» передбачено «Строк кредиту максимальний (міс) 48». Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, наданого позивачем вбачається, що у [PERSON] була відсутня заборгованість за період з 20.09.2017 по 20.01.2021. Після 20.01.2021 і до 20.09.2021, тобто в межах дії кредитного договору, нараховані банком проценти складають 8013,32 грн. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі N 444/9519/12, суд дійшов висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому, Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Отже, нарахування позивачем процентів поза межами строку кредитування за період 20.09.2021 по 07.08.2024 є безпідставним. Зі змісту вказаних вище Оферти та Анкети-заяви, які підписані відповідачем, не вбачається такої складової витрат, як овердрафт (несанкціонована заборгованість), а тому її нарахування за період з 20.01.2021 до 07.08.2024 на загальну суму 1638,66 грн. є безпідставним. Крім цього, з розрахунку заборгованості вбачається, що АТ «Сенс Банк» здійснювало нарахування та списання комісії за розрахунково-касове обслуговування і за період з 20.01.2021 до 07.08.2024 на загальну суму 89015.41 грн. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»,\~\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті\~1\~та частини другої статті\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). Також, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 204/224/21 у постанові від 06.11.2023 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 2\~ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч. 1\~ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 5\~ст. 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом з тим, в угоді про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Згідно виписки по рахунку та наданого позивачем розрахунку заборгованості в період з 21.01.2021 по 28.02.2022 відповідач використав кошти кредитного ліміту на загальну суму 147288,88 грн., разом з тим, за період з 18.02.2021 до 21.02.2022 відповідач вніс кошти на рахунок [NUMBER] на загальну суму 121910,00 грн., таким чином заборгованість за тілом кредиту складає 25378,88 грн., при цьому заборгованість за відсотками становить 8013,32 грн., а всього заборгованість за угодою від 20.09.2017 підлягає стягненню з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» в сумі 33\~392, 20 грн. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2633,27, що підтверджується меморіальним ордером № 913888 від 25.02.2025. Відповідно до положень ч. 1 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представництво та\~захист позивача\~здійснювало АО\~«СмартЛекс»,\~про що\~укладено Договір\~про надання\~послуг №\~1006\~від 28.01.2025. Згідно з п. 3.1. Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: - за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн; - за отримання рішення суду 225,00 грн; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %. Таким чином витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою, становлять 17826,00 грн (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 219439,56 грн х 7,85 %). Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 ст.137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно умов ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, з огляду на те що справа є незначної складності, представник позивача не приймав участі у розгляді справи в судовому засіданні. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема, рівень складності юридичної кваліфікації спірних правовідносин, обсяг та обґрунтованість підготовлених позивачем документів, їх значення для розгляду справи, а тому витрати на правничу допомогу мають складати 1500 грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 400,71 грн. (2633,27х33392,20:219439,56) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Outcome: partial