Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви 18.07.2025 Релігійна громада Первоверховних Апостолів Петра і Павла Житомирсько-Овруцької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) м. Новоград-Волинський Новоград-Волинський район Житомирська область (далі - Релігійна громада) звернулась до суду із зазначеним позовом до Звягельської міської ради, [PERSON] , у якому просить визнати за позивачем право власності на самочинно побудоване нерухоме майно по [ADDRESS] , а саме: будівлю церкви, каплицю та господарську будівлю. В обґрунтування позову зазначає, що 12.07.2009 Релігійна громада розпочала будівництво храму, яке здійснювалось за кошти та силами парафіян церкви, оскільки дана релігійна будівля мала велике соціальне значення для православних вірян міської громади. Відповідальним за будівництво був один із парафіян церкви - відповідач [PERSON] , який зобов`язався контролювати хід будівництва та оформити дозвільні документи на початок будівельних робіт. Однак, [PERSON] не виконав свої зобов`язання, не оформив належним чином документацію на початок будівельних робіт та будівництво здійснювалось без отримання належної документації. Земельна ділянка, на якій розташоване самочинне будівництво, перебуває на праві постійного користування Релігійної громади, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій. Згідно із звіту експерта від 12.07.2022 самочинне будівництво здійснене з дотриманням будівельних нормативних вимог. Відповідно до довідки головного архітектора міста будівля церкви з прибудовами та господарськими (допоміжними) будівлями і спорудами відповідають вимогам державних будівельних норм та обмежень забудови і можуть використовуватись за призначенням. 11.05.2023 виготовлено технічний паспорт на будівлю церкви з допоміжними приміщеннями. 09.08.2024 позивач подав до ДІАМ у Житомирській області декларацію про готовність об`єкта. 12.08.2024 декларація була повернута у зв`язку з відсутністю дозвільного документа про початок будівельних робіт. У зв`язку із зазначеними обставинами, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Доводи сторін у справі Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Звягельської міської ради в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 112). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав (а.с. 96). Представник третьої особи Управління містобудування,\~архітектури та\~земельних відносин\~Звягельської міської\~ради в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 108). Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що Релігійній громаді на праві постійного користування належить земельна ділянка по [ADDRESS] , площею 0,3000 га, кадастровий номер 1811000000:00:008:1158 з цільовим призначенням землі: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Витягом з Державного земельного кадастру (а.с. 8, 9). 12.07.2009 Релігійна громада розпочала будівництво церкви та господарських приміщень по [ADDRESS] (а.с. 48 зворот). 11.05.2023 виготовлено технічний паспорт на будівлю церкви з господарськими (допоміжними) приміщеннями (а.с. 13). Згідно із звіту експерта про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж від 12.07.2022 самочинне будівництво церкви здійснене з дотриманням будівельних нормативних вимог (а.с. 20). Відповідно до довідки головного архітектора міста, начальника Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Звягельської міської ради № 8/23 від 09.06.2023 будівля церкви з прибудовами та господарськими (допоміжними) будівлями і спорудами відповідають вимогам державних будівельних норм та обмежень забудови і можуть використовуватись за призначенням (а.с. 12). Листом відділу державної реєстрації ЦНАП Звягельської міської ради від 08.06.2023 роз`яснено, що у зв`язку із відсутністю документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, у Релігійної громади відсутній документ про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - церкви з прибудовами та господарськими (допоміжними) будівлями і спорудами, що є підставою для відмови у державній реєстрації права власності на будівлю. У зв`язку із цим, рекомендовано звернутись до суду із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво (а.с. 46). 09.08.2024 позивач подав до ДІАМ у Житомирській області декларацію про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) (а.с. 47). 12.08.2024 декларація була повернута на доопрацювання у зв`язку з відсутністю дозвільного документа про початок будівельних робіт (а.с. 55). У позовні заяві Релігійна громада зазначає, що відповідальним за будівництво церкви був один з її парафіян - відповідач [PERSON] , який зобов`язався контролювати хід будівництва та оформити дозвільні документи на початок будівельних робіт. Однак, [PERSON] не виконав свої зобов`язання, не оформив належним чином документацію на початок будівельних робіт та будівництво здійснювалось без отримання належної документації. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкта, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно із ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що будівництво церкви та господарських приміщень здійснювалось за відсутністю дозвільного документа про початок будівельних робіт, а тому згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України таке будівництво є самочинним. Вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити всі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та правил істотними; чи не будуть порушуватися визнанням права власності на самочинне будівництво у судовому порядку права інших осіб. Оскільки позивач є користувачем земельної ділянки на праві постійного користування; здійснив самочинне будівництво на вказаній земельній ділянці, відведеній для цієї мети; будівництво здійснено з дотриманням державних будівельних норм, не порушує права та інтереси власника земельної ділянки (Звягельської міської ради) та інших осіб; позивач звертався до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави, передбачені ст. 376 ЦК України, для визнання права власності на спірний об`єкт самочинного будівництва. Разом з тим, позовні вимоги, заявлені до [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки останній не є належним відповідачем у зазначеній справі. [PERSON] не є власником земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, а також не є особою, в розумінні змісту ч. 4 ст. 376 ЦК України, чиї права можуть бути порушені цим самочинним будівництвом. Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів укладення між позивачем і [PERSON] договору про надання послуг (ст. 901 ЦК України). Висновки за результатами розгляду позовної заяви Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підтверджуються належними доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial