Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Адвокат Бочаров А.В., який діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» 180000,00 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника та 7935,00 грн страхового відшкодування, як недоплачену грошову компенсацію за понесені витрати на поховання загиблого. Позов обґрунтований такими обставинами, що 01.11.2020 приблизно о 21.23 на Миколаївському шосе в місті Херсон відбулася дорожньо-транспортна пригода, де водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ VIANO», реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди чоловік позивача - [PERSON] - помер на місці. На момент ДТП відповідальність водія була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200845582, який діяв на момент настання ДТП станом на 01.11.2020. За фактом настання ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020230000000404 з кваліфікацією по ч.2 ст.286 КК України та розпочате досудове розслідування. Станом на момент подачі позову до суду досудове розслідування кримінального провадження продовжується. На поховання чоловіка позивачка витратила 22229,00 грн. Після звернень до відповідача про виплату страхового відшкодування позивачкою отримано 14294,00 грн в рахунок часткового відшкодування витрат на оплату за поховання та 60000,00 грн. за спричинену моральну шкоду. Щодо звернення [PERSON] з приводу сплати страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 180000 грн відповідач просив надати додаткові документи, які б підтверджували перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній період. З того часу жодних рішень щодо виплати страховою компанією прийнято не було. Факт перебування на утриманні чоловіка - працюючого пенсіонера, підтверджується розміром пенсії позивачки, яка з листопада 2019 по жовтень 2020 року склала 28687,18 грн та сукупним доходом її чоловіка за аналогічний період, який склав 107028,87. Позивачка не оформлювала пенсію по втраті годувальника, оскільки в даному випадку її розмір був би меншим за існуючий. Враховуючи, що на день смерті [PERSON] його дружина - [PERSON] - перебувала на його утриманні, представник позивача просить задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник відповідача - адвокат Сокол Д.В. - направила до суду відзив, в якому просила відмовити в позові в повному обсязі. Зазначила, що позивачка зверталась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання, в сумі 16794,00 грн., із заявою про виплату відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, в розмірі 180000 грн, та заявою про виплату моральної шкоди у розмірі 60000,00 грн. Платіжним дорученням №16702 від 05.05.2021 сплачено 60000,00 грн моральної шкоди та 14294,00 грн витрат на поховання. Виплату страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника здійснено не було, оскільки позивачка не надала документи, передбачені п. 35.2 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»). Так, на запит відповідача ГУ ПФУ в Херсонській області листом від 26.05.2021 повідомило, що [PERSON] за призначенням пенсії у зв`язку і з втратою годувальника не зверталася. В більшості фіскальних чеків про оплату комунальних платежів, які надані позивачкою в якості доказів перебування на утриманні померлого, платником послуг зазначена [PERSON] . Крім цього, акт обстеження, виданий управителем ОСББ «Будівельник» від 26.07.2021, згідно якого позивачка проживала разом із померлим [PERSON] , не є окремим та беззаперечним доказом підтвердження факту її перебування на утриманні чоловіка. Щодо відшкодування витрат на поховання зазначає наступне. Представник позивача надав до суду касові ордери та чеки стосовно одних і тих же операцій купівлі-продажу щодо одного і того самого товару, а тому не вірно їх додав в загальну суму. Враховуючи викладене сума витрат на поховання складає 16794 грн, з яких страховою компанією виплачено 14294 грн. Витрати в сумі 2500 грн згідно квитанції №000801 від 03.11.2020, виданої ФОП [PERSON] , за оренду залу та автобуса для поминального обіду страховою компанією не відшкодовувалися, у зв`язку із тим, що дані витрати не відносяться до поховання. Окрім цього, страховою компанією помилково включені до відшкодування витрати на суму 5250 грн, оскільки два товарних чеки від 03.11.2020 не оформлені належним чином, не мають ідентифікаційних ознак та реквізитів. Представник позивача - адвокат Бочаров А.В. - надав до суду заперечення на відзив, в яких вказав, що відповідач сплатив позивачці 14294,00 грн в рахунок часткового відшкодування витрат на оплату за поховання та 60000,00 грн. за спричинену моральну шкоду, чим підтвердив, що ДТП від 01.11.2020 є страховим випадком. Вимоги закону не містять, наведених відповідачем підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, як ненадання документів, що підтверджують перебування на утриманні загиблого. Щодо відшкодування витрат на поховання зазначив, що суб`єкти підприємницької діяльності можуть видавати товарні чеки довільної форми, позивачка надала належним чином оформлені квитанції. Представник відповідача надав до суду додаткові пояснення, згідно яких просить Акт про засвідчення факту потреби та факту перебування на утриманні від 26.07.21 та Акт обстеження від 26.07.21 визнати неналежними та недопустимими доказами, оскільки вони не відповідають формі Акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка була затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.04.2004 та визначала його підписантів (соціальний інспектор, уповноважений представник сім`ї та інші особи, які могли засвідчити достовірність наведених даних). Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до Витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню №120220230000000404 01.11.2020 приблизно о 21.23 на Миколаївському шосе в місті Херсон відбулася дорожньо-транспортна пригода, де водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ VIANO», реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди чоловік помер на місці. Правова кваліфікація кримінального правопорушення по ч.2 ст.286 КК України. Згідно відповіді прокурора у проваджені Херсонської обласної прокуратури від 14.04.2021 постановою прокурора від 31.03.2021 скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого с.2 ст. 286 КК України. Досудове розслідування триває. На момент смерті [PERSON] був одружений з позивачкою - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Відповідальність водія була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200845582 від 06.08.2020, який діяв на момент настання ДТП. У ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 23 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. При цьому ст. 27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, моральну шкоду, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Згідно ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4 ст.27 Закону). Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (п.27.5 ст.27 Закону). Позивач зокрема звернувся до суду із вимогою про стягнення 7935,00 грн страхового відшкодування, як недоплачену грошову компенсацію за понесені витрати на поховання загиблого. Так, представник позивача 25.11.2020 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» зокрема із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 16794,00 грн, пов`язаних із витратами на поховання. Відповідно до платіжного доручення №16702 від 05.05.2021 відповідач виплатив представнику позивачки - [PERSON] 74294,00 грн, з яких 14294,00 грн в рахунок відшкодування витрат на оплату за поховання та 60000,00 грн за спричинену моральну шкоду До суду позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №4 від 03.11.2020 на суму 6109 грн «ритуальні послуги» ФОП [PERSON] , квитанцію до прибуткового касового ордеру №19 від 03.11.2020 на суму 5435 грн «послуги з організації та проведення поховання» ФОП [PERSON] , а також квитанції від 03.11.2020 №001003 на суму 6109 грн ФОП [PERSON] , № 000801 на суму 2500 грн ФОП [PERSON] , №000800 на суму 2935 грн ФОП [PERSON] . Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну(ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»). Касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Вони не є самостійними розрахунковими документами, а оформлюються на підставі товарного чеку, видаткового чеку, розрахункової квитанції тощо. Тобто до суду надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №4 від 03.11.2020 на суму 6109 грн «ритуальні послуги» ФОП [PERSON] та первинний документ - квитанцію від 03.11.2020 №001003 на суму 6109 грн ФОП [PERSON] із зазначенням найменувань проданого товару, що свідчить про здійснення однієї операції з купівлі-продажу товару на загальну суму 6109 грн. Аналогічна ситуація з квитанцією до прибуткового касового ордеру №19 від 03.11.2020 на суму 5435 грн «послуги з організації та проведення поховання» ФОП [PERSON] , та первинних документів квитанцій - № 000801 на суму 2500 грн ФОП [PERSON] та №000800 на суму 2935 грн ФОП [PERSON] . Отже, позивачем до суду надано докази про сплату нею витрат на поховання чоловіка на загальну суму 11544, 00 грн. Враховуючи, що відповідач виплатив [PERSON] через її представника 14294,00 грн в рахунок відшкодування витрат на оплату за поховання, суд не вбачає підстав для стягнення 7935,00 грн страхового відшкодування, як недоплачену грошову компенсацію за понесені витрати на поховання загиблого. Щодо вимоги позивача про стягнення 180000,00 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника, суд виходить з наступного. Пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви. Згідно з пунктом 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). З доданих до матеріалів справи повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування вбачається, що страховику не було подано документи, які підтверджують перебування позивача на утриманні потерпілого. На запит відповідача ГУ ПФУ в Херсонській області листом від 26.05.2021 повідомило, що [PERSON] за призначенням пенсії у зв`язку і з втратою годувальника не зверталася. Так, на момент виникнення спірних правовідносин діяв Наказ Міністерства праці та соціальної політики України №95 від 28.04.2004, яким була затверджена форма Акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та визначала його підписантів (соціальний інспектор, уповноважений представник сім`ї та інші особи, які могли засвідчити достовірність наведених даних). Суд дійшов висновку, що надані відповідачу Акт про засвідчення факту потреби та факту перебування на утриманні від 26.07.21 та Акт обстеження, затверджений Головою ОСББ від 26.07.21 не підтверджують факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . Також не надано належних та допустимих доказів про те, що допомога померлого була основним та постійним джерелом її існування. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 734/2313/17, в постанові Верховного Суду від 03 червня 2021року у справі №705/3172/19. Отже, матеріали справи не містять доказів надання страховику всіх визначених пункті 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документів, які є передумовою для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed