Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

В лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 16.02.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1349-9448, згідно із яким відповідач отримав кредит в розмірі 9000 грн. 00 коп. строком на 300 днів зі сплатою процентів за промо - ставкою в розмірі 1, 75 % в день та стандартною ставкою в розмірі 2, 50 % в день. Крім того, 17.02.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] в електронній формі було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття кредитної лінії №1349-9448, за змістом якої відповідачу надано додатковий кредит в розмірі 1800 грн. 00 коп. Відповідач свої зобов`язання щодо сплати тіла кредиту та відсотків за його користування належним чином не виконав, унаслідок чого станом на 16.01.2025 року утворилася заборгованість в сумі 87480 грн. 00 коп., із яких за тілом кредиту - 10800 грн. 00 коп. та за процентами - 76680 грн. 00 коп. Водночас, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг цього товариства, а саме частково списання заборгованості за нарахованими процентами в сумі 36472 грн. 50 коп. Ураховуючи наведене, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить стягнути із [PERSON] заборгованість заДоговором про відкриття кредитної лінії №1349-9448 від 16.02.2024 року в розмірі 51007 грн. 50 коп., із яких за тілом кредиту - 10800 грн. 00 коп. та за процентами - 40207 грн. 50 коп. (а.с.1-7). Ухвалою судді від 06.03.2025 року відкрито провадження у справі та визначено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленям (викликом) сторін (а.с.54-55). Представник позивача Дідиченко Д.Г., будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи без його участі та можливого ухвалення у справі заочного рішення (а.с.6). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, в судові засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Ураховуючи наведені обставини та беручи до уваги зазначену в позовній заяві позицію представника позивача, ухвалою суду від 22.08.2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 16.02.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1349-9448, згідно із яким відповідач отримав кредит в розмірі 9000 грн. 00 коп. строком на 300 днів зі сплатою процентів за промо - ставкою в розмірі 1, 75 % в день та стандартною ставкою в розмірі 2, 50 % в день (а.с.10-17). Крім того, 17.02.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] в електронній формі було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття кредитної лінії №1349-9448, за змістом якої відповідачу надано додатковий кредит в розмірі 1800 грн. 00 коп. (а.с.33 зворот, 34). Згідно із довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було перераховано на його банківську картку [NUMBER] грошові кошти в сумі 9000 грн. 00 коп. 16.02.2024 року та грошові кошти в сумі 1800 грн. 00 коп. 17.02.2024 року (а.с.36). Згідно із розрахунком заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії №1349-9448 заборгованість відповідача станом на 11.12.2024 року (за 300 днів строку кредитування) становить за тілом кредиту 10800 грн. 00 коп. та за відсотками зак оритсування кредитом в сумі 76680 грн. 00 коп. (а.с.37-39). Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). Згідно із частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). У відповідності до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаними договорами, здійснивши переказ грошових коштів відповідачу на його картковий рахунок. Натомість відповідачем не надано будь - яких доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості за кредитним договором. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, із відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved