Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 4375176 від 26.06.2021 у розмірі 49478,21 грн, судовий збір у розмірі 2684,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24.01.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авенсус Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно умов якого ТОВ «Авенсус Україна» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4375176 від 26.06.2021, що укладений між ТОВ «Авенсус Україна» та позичальником, яким є: [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4375176 від 26.06.2021. Також зазначив, що 26.06.2021 між ТОВ «Авенсус Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4375176. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти зі користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до положень договору: сума кредиту (загальний розмір) складає: 15000,00 гривень, строк кредиту становить 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,9 в день та застосовується у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація. Відповідно до умов Договору кошти кредиту надаються у безготівковій форм шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником Кредитодавцю з метою отримання кредиту. ТОВ «Авенсус Україна» свої зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 4375176 від 26.06.2021 виконав належним чином. Відповідачка, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 28.09.2023 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 49478,21 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 34200,00 грн.; нараховані 3% річних - 38,21 грн.; інфляційні втрати - 240,00 грн. Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 серпня 2024 року задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та стягнуто з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул. Мечникова, 3, офіс 306) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 4375176 від 26.06.2021 у загальному розмірі 49478,21 (сорок дев`ять тисяч чотириста сімдесят вісім грн. 21 коп.) гривень, судовий збір в розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень. 03.01.2025 на адресу суду надійшла заява представника відповідачки [PERSON] - адвоката Калініна С.К. про перегляд заочного рішення. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2025 року задоволено заяву представника відповідачки [PERSON] - адвоката Калініна С.К. про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19 серпня 2024 року у справі № 522/21473/23. Скасовано заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19 серпня 2024 року по цивільній справі № 522/21473/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Цивільну справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 23.01.2025 на адресу суду від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Калініна С.К. надійшов сформований 20.01.2025 в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що у даній справі строк кредитування скінчився 26.07.2021. Відповідно до ч. 7 ст. 12 ЗУ «Про споживи кредитування», зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відсотків, які нараховані позивачем на період часу після закінчення строку дії кредитування є необґрунтованими. Відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит) підлягають проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день за період з 26.06.2021 по 26.07.2021, тобто в межах строку кредитування, що становить 8550,00 грн (15000,00 х 1,90% * 30 днів), а за період після такого прострочення (з 26.07.2021) підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Позивачем не надано суду доказу, який би підтверджував направлення примірнику Договору № 4375176 про надання споживчого кредиту відповідачу, або взагалі доказу його направлення. Позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження згоди [PERSON] на укладення договору про надання споживчого кредиту, здійснення нею необхідних для цього дій, передбачених Правилами та умовами Договору, а тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю заявлених позовних вимог. Крім цього, до матеріалів позовної заяви, позивачем долучено копію Довідки № 2478 від 21.03.2023 про перерахування коштів ТОВ «Контрактовий дім». Проте, з вказаної Довідки неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненій операції, а також, даних, стосовно кредитного договору, за яким здійснювались перекази. Вказана довідка не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів. У матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Зазначив, що відомостей про надання [PERSON] згоди на автопролонгацію строку кредитного договору після 26 липня 2021 року, матеріали справи не містять. Також, у кредитному договору зазначені нечіткі положення, стосовно строку повернення кредиту. Так, у самому договорі міститься різні поняття стосовно строку погашення кредиту - 30 днів та автоматичне продовження дії договору без згоди споживача на 90 днів. Частиною восьмою статті 18 Закону України Про захист прав споживачів установлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником. Таким чином, пункт 4.3.1. Кредитного договору, відповідно до якого, Строк кредитування, може бути автоматично продовжено без згоди споживача на 90 календарних днів поспіль, суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливим по відношенню до Позичальника, оскільки призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та встановлює йому непропорційно велику суму зобов`язань за вказаним правочином. Також зазначив, що у позовній заяві, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позов підписано та подано особисто позивачем, а не Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» з яким укладено договір. Жодних доказів, які б вказували на представництво Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» інтересів позивача у суді, - суду не надано. Матеріалами справи не підтверджується факт надання Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» позивачу правничої допомоги під час розгляду судом та відповідно не підтверджується факт понесення таких витрат заявником у сумі 13000 грн. На виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України повідомив, що відповідач у зв`язку із розглядом справи очікує понести витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 7000,00 грн. (а.с. 131 - 138). 23.01.2025 на адресу суду від представника позивача - Ткаченко М.М. надійшла сформована 23.01.2025 в системі «Електронний суд» відповідь на відзив, відповідно до якої зокрема зазначила, що 26.06.2021, при укладенні Договору, [PERSON] , було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладення Договору споживчого кредиту, а саме: він самостійно для себе визначив необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з умовами договору; після чого проявив намір вступити з товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» в договірні відносини на умовах визначених Правилами; після узгодження розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, та інших істотних умов договору, Договір споживчого кредиту було підписано [PERSON] , за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення Договору від його імені, відповідачем не надані. Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов укладених договорів позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника. Враховуючи, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ ФК «Контрактовий Дім» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Ні первісний кредитор, ні Позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, Кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Твердження відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Зазначила, що сторони Договору п.п. 4.3.1 погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Таким чином, Кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Відповідач посилається на положення ч. 7 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно до якого у договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Проте, ЗУ «Про споживче кредитування» було доповнено даним положенням згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Такі зміни набули чинності 24.12.2023. Проте, строк кредитування закінчився 24.10.2021, до моменту набрання чинності вказаних відповідачем положень закону. В подальшому, після 24.10.2021 строк дії договору не продовжувався, відсотки не нараховувались. Отже, положення ч. 7 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах. Крім того зазначила, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Щодо стягнення витрат на користь відповідача зазначила, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не можна вважати як розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Таким чином, витрати на правову допомогу, заявлені відповідачем є безпідставними, не підтвердженими належними доказами, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим. У зв`язку з чим, позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір (а.с. 141 - 151). Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача - Ткаченко М.М. про витребування доказів. Поновлено позивачу строк на подання клопотання по витребування доказів. Витребувано від Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д) інформацію, а саме: - чи видавалась АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка № [NUMBER] ; - докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 15 000,00 грн., які 26.06.2021 року були на неї перераховані, а саме виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за номером картки № [NUMBER] за період із 26.06.2021 по 26.07.2021 року; - ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; - інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 26.06.2021 по 26.07.2021 року; - чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (а.с. 175 - 178). 28.03.2025 на виконання ухвали суду від 18.02.2025 на адресу суду від Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» надійшов лист від 20.03.2025 № 20.1.0.0.0/7-250311/87926-БТ, в якому повідомлено що на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] . Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 26.06.2021 по 26.07.2021 року: фінансовий номер телефону [NUMBER] . Номер телефону, який знаходиться в анкетних даних [PERSON] : [NUMBER] . До листа також додано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 26.06.2021 по 26.07.2021, яка містить зарахування на суму 15000,00 грн (а.с. 181 - 183). Учасники розгляду справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Від представника позивача - адвоката Землякова О.А. на адресу суду надійшла заява, в якій просить судове засідання провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідачки - адвокат Калінін С.К. у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без участі сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 25 серпня 2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 26.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» (Товариство) та [PERSON] (Споживач) укладено договір № 4375176 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту складає 15000,00 грн., строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.3 Договору (п. 1.3., 1.4., 1.5.1. Договору). Відповідно до умов Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1. Договору). Згідно п.п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором М424980 26.06.2021 14:02:15 (а.с.4 - 8). Відповідачкою підписано Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 4375176 від 26.06.2021 - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого стандартна процентна ставка відсотків річних - 693,50% річних (1,90% в день); загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 8550,00 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 23550,00 грн.; реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою, відсотків річних - 24079,41% (а.с.8зв. - 11). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 15000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 21.03.2023 № 2478, відповідно до якої повідомляє про успішність операцій, згідно договору з ТОВ «Авентус Україна», зокрема про переказ грошових коштів 26.06.2021 14:03 у розмірі 15000,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] (а.с.17зв. - 18), а також випискою по рахунку № [NUMBER] ( [PERSON] ) за період з 26.06.2021 по 26.07.2021, яка містить зарахування на суму 15000,00 грн (а.с. 182 - 183). 24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого рахунку № 4375176 від 26.06.2021, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (а.с 22 - 27). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продаж) права вимоги за яким до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами в тому числі за Договором про надання споживчого рахунку № 4375176 від 26.06.2021 р., що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (а.с 28 - 33). До позовної заяви долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого відповідачка станом на 10.01.2023 має заборгованість за кредитним договором № 4375176 від 26.06.2021 у загальному розмірі 49478,21 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15000,00 грн, заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 34200,00 грн., 3% річних у розмірі 38,21 грн. та інфляційні втрати у розмірі 240 грн. (а.с 20 - 21). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4375176 від 26.06.2021, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у вказаному договорі. Вказаний договір був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону позичальника. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] порушено умови укладеного нею кредитного договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 49478,21 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15000,00 грн, заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 34200,00 грн., 3% річних у розмірі 38,21 грн. та інфляційні втрати у розмірі 240 грн. Доводи представника відповідачки про те, що суми відсотків, які нараховані позивачем після закінчення строку дії кредитування, який скінчився 26.07.2021 є необґрунтованими, не заслуговують на увагу у зв`язку з наступним. Згідно матеріалів справи встановлено, що [PERSON] допустила неналежне виконання умов договору, допустила прострочення виконання зобов`язань по договору, тому дію договору було пролонговано, що передбачено п.4.3.1. договору, відповідно до якого у разі якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, але не більш ніж 90 календарних днів поспіль. Тобто, заборгованість за відсотками згідно умов договору про надання споживчого кредиту № 4375176 від 26.06.2021 була нарахована в межах строку дії договору. Укладаючи договір позики сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. Відповідачка з власної волі уклала договір позики на визначених умовах кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за понадстрокове користування кредитними коштами. Посилання представника відповідачки на те, що пункт 4.3.1. Кредитного договору, суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливим по відношенню до позичальника, оскільки призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, є безпідставними з огляду на наступне. Умови договору про сплату процентів за користування позикою є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договору про розміри процентної ставки, в тому числі з нарахуванням відсотків за понадстрокове користування кредитними коштами, погоджено за домовленістю сторін (договір укладено в електронній формі; про умови договору [PERSON] була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилася виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами). Договір позики укладений на визначений термін, за яким позичальниця повинна сплатити проценти, що є платою за користування кредитом. Штрафні санкції за договором позивачем не нараховувались. Таким чином нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, підтверджується умовами договору позики та доказами кредитної заборгованості. Доводи представника відповідачки про те, що позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження згоди [PERSON] на укладення договору про надання споживчого кредиту є безпідставним та спростовується матеріалами справи. Так, у розділі 11 Договору про надання споживчого кредиту від 26.06.2021 № 4375176 вказано, зокрема: ПІБ: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , особистий кабінет, номери моб телефонів: [NUMBER] .Email: [INFO] Доказів на спростування відповідності анкетних даних [PERSON] в зазначеному договорі матеріали справи не містять. Таким чином, договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Доказів про те, що персональні дані відповідачки (ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти) були використані товариством для укладення кредитних договорів від її імені, а не нею, відповідачкою до суду не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідачка не зверталась, як і не оскаржувала правомірність (дійсність) укладеного договору. Доводи представника відповідачки про те, що з довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненій операції, а також, даних, стосовно кредитного договору, за яким здійснювались перекази, що свідчить про відсутність доказів про отримання відповідачкою кредитних кошів є необґрунтованими, оскільки із довідки вбачається сума коштів 15 000 грн, дата здійснення переказу 26.06.2021 14:03 та номер картки, на який здійснено зарахування коштів № [NUMBER] . Крім того, перерахування коштів на картковий рахунок відповідачки підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] ( [PERSON] ) за період з 26.06.2021 по 26.07.2021, яка містить зарахування на суму 15000,00 грн. Стороною відповідача не спростовано належними доказами, що рахунок на який були перераховані кошти не належить відповідачці. Не погоджуючись із розміром заборгованості сторона відповідача не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок, складений позивачем, враховуючи узгоджені між сторонами умови договору, в тому числі щодо нарахування та розміру процентів. Крім того, суд звертає увагу на те, що саме відповідачка має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і вона не була позбавлена можливості надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору у відповідну дату. Також відповідачка не була позбавлена можливості надати докази на підтвердження відсутності в неї відповідного рахунку. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У позовній заяві представник ТОВ «Коллект центр» просить стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ТОВ «Коллект центр» надано: - копію договору про надання правничої допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, що укладений між ТОВ «Коллект центр» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (Адвокатське об`єднання). Відповідно до п. 1.1. Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Адвокатське об`єднання, на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги (п.2.1.); - Прайс - лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; - Платіжну інструкцію № 380790022 від 25.08.2023, відповідно до якої ТОВ «Коллект центр» сплатило Адвокатському об`єднанню «ЛІГАЛ АССІСТАНС» 50000,00 грн. за надання правової допомоги згідно договору 02-01/2023 від 02 січня 2023 року про надання правової допомоги; - Заявку на надання юридичної допомоги № 46 від 18.08.2023, відповідно до якої сторони за Договором 02-01/2023 від 02 січня 2023 року погодили надання правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , зазначено: послуга - надання усної консультації з вивченням документів, одиниця виміру - година, кількість - 2, вартість одиниці виміру - 1500, ціна - 3000; послуга - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до Приморського районного суду м.Одеси, одиниця виміру - година, кількість - 5, вартість одиниці виміру - 2000, ціна - 10000; - Витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 10.06.2021 від 22 серпня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» та Адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» погодили надання правових послуг, загальна вартість яких становить 13000, 00 грн. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, суд вважає, що зазначені представником ТОВ «Коллект центр» витрати на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. є завищеними та не достатньо обґрунтованими. Отже, суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved