Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-12 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Таргонія В.М. звернулася до суду з вказаним позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») та обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] в селі Малютянка, Фастівського району, Київської області потяг скоїв наїзд на [PERSON] , який від отриманих травм помер. Смертю [PERSON] , його матері було завдано моральну шкоду. Враховуючи, що шкоду було завдано поїздом, тобто джерелом підвищеної небезпеки, така шкода підлягає відшкодуванню незалежно від наявності вини. При визначенні розміру моральної шкоди позивач враховувала наступне: 1. Сам факт загибелі людини під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань його рідних, враховуючи те, що згідно з ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 2. Загиблому було лише 28 років, отже в нього було попереду все життя, що додатково завдає матері моральних страждань. 3. Загиблий не був одруженим, його сім`я складалась лише з матері, що свідчить про близькість та стійкість життєвих зв`язків. 4. Сталий життєвий устрій позивача непоправно змінено з незалежних від неї обставин. До смерті сина в позивача було звичне життя, в якому син займав важливе місце. Вона втратила можливість тривалого життєвого зв`язку з своєю дитиною, який відновлений бути не може. 5. Позивач проживала разом з загиблим, вони були пов`язані спільним побутом та проживанням, крім беспосередньо кровного споріднення та зв`язку. 6. Внаслідок смерті сина позивач назавжди позбавлена можливості отримувати від сина підтримку та допомогу як моральну, так і матеріальну і жодні зусилля з її сторони не зможуть виправити ситуацію, що склалася. 7. Позивач мала правомірні сподівання отримувати від свого сина допомогу в майбутньому. З часом в кожної людини природно зменшується можливість самостійно організовувати своє життя. Відповідно до ст. 1 Закону У країни «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю. Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. 8. Крім втрат пов`язаних з підтримкою та допомогою, позивач відчуває біль та страждання, відчуття самотності, тривожності, гострої несправедливості через смерть свого сина, оскільки смерть дитини є найтяжчою втратою для матері, як і для будь-якої людини, не може не спричиняти зміну в психоемоційному стані позивача 9. Щодо часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану-попередній стан ніколи не може бути відновлений, оскільки смерть є невідворотною і непоправною втратою. 10. Щодо характеру та обсягу страждань - емоції пов`язані зі смертю є особливими емоціями, які неможливо порівняти з будь-якими іншими стражданнями через їх глибину і тяжкість. Передчасна смерть сина стала різкою психотравматичною подією. Особливу увагу заслуговує те, що страждання позивача, пов`язані зі смертю сина, є не «одномоментними», а «триваючими», тому що його втрата є непоправною подією. Встановити ціну людського життя неможливо, як і неможливо точно оцінити завдану моральну шкоду, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. З урахуванням наведеного вище, невідновності заподіяної шкоди, її тривалості та глибини страждань, позивач оцінює розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди у грошовому еквіваленті 300 000 гривень. Такий розмір є розумним і справедливим і зможе хоча б частково допомогти в організації свого життя після тяжкої втрати. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 300000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 червня 2024 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 19 вересня 2024 року о 13 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2024 року заяви від імені представника АТ «Українська залізниця» Набоки А.І. у вказаній справі, подані до суду 27 червня 2024 року та 28 червня 2024 року, повернуто заявнику без розгляду. 04 липня 2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти заявленого позову, зазначає, що Позивач обґрунтовує випадком, що стався [INFO] в селі Малютянка Фастівського району Київської області, потяг скоїв наїзд на [PERSON] , який від отриманих травм помер. 02 листопада 2023 року за фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023111310003233 та розпочато досудове розслідування. Враховуючи те, що випадок смертельного травмування [PERSON] трапився саме на залізничних коліях, тобто, на об`єкті залізничного транспорту, розслідування та з`ясування правомірності перебування останнім на коліях здійснювалось комісією у складі працівників залізниці. В результаті службового розслідування випадку травмування на Південно-Західній залізниці виробничого підрозділу Київська дистанція колії складено акт від 07 листопада 2023 року (далі - Акт службового розслідування). Відповідно до акту службового розслідування випадку травмування від 07.11.2023 встановлено наступне. При слідуванні поїзда №24 по перегону Васильків 1 - Боярка, на 881 км ПКЗ, в районі зупиночної платформи «Малютянка» було помічено людину, яка сиділа на колії, на сигнали великої гучності не реагувала, машиніст одразу застосував екстрене гальмування з подачею піску під всі колісні пари, наїзду уникнути не вдалось. Після зупинки помічник машиніста вирушив оглянути місце події , виявив тіло людини з наявними ознаками життя, про що повідомив машиніста поїзда. Машиніст у свою чергу повідомив про подію ДСП станції Боярка Радкевич та необхідність викликати працівників поліції та швидку допомогу. Травмування людини було не смертельне, його забрали на кареті швидкої допомоги в лікарню м. Боярка. Після закінчення слідчих дій поліції, та надання дозволу на відправлення, поїзд №24 відправився о 07:20. Також в Акті службового розслідування встановлено, що всі параметри локомотиву відповідають технічним вимогам. Всі освітлювальні прилади на зупиночній платформі були увімкнуті. Відповідно до вищевикладеного вини залізниці у даному випадку не вбачається. Травмування потерпілого [PERSON] сталося з власної необережності, а також внаслідок порушення потерпілим вимоги п. 2.1,2.2, 2.3 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. В рапорті машиніста [PERSON] та поясненні помічника машиніста [PERSON] говориться про те, що прямуючи поїздом № 24 на електровозі ЧС4-080 по перегону Васильків 1 - Боярка, на 881 км ПКЗ, в районі зупиночної платформи «Малютянка» було помічено людину, яка сиділа на колії, і не реагувала на подані світлові та звукові сигнали поперемінної гучності, в зв`язку з чим було застосоване екстрене гальмування з подачею піску під всі колісні пари, наїзду уникнути не вдалось. Після зупинки помічник машиніста вирушив оглянути місце події виявив тіло людини з наявними ознаками життя, про що повідомив машиніста поїзда. Машиніст у свою чергу повідомив про подію ДСП станції Боярка Радкевич та необхідність викликати працівників поліції та швидку допомогу. Травмування людини було не смертельне, його забрали на кареті швидкої допомоги в лікарню м. Боярка. Як вбачається з Акту службового розслідування травмування потерпілого сталося внаслідок порушення самим потерпілим «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 № 54 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.03.1998 за №193/2663. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Як видно з матеріалів справи, непереборна сила на поїзд та на загиблого не діяла. Отже, єдиною підставою звільнення від відповідальності за завдану шкоду є умисел потерпілого. [PERSON] при наїзді на нього поїзду № 24 сидів на залізничній колії. Тобто [PERSON] таки порушив п. п. 2.1; 2.2; 2.3; 2.5; 2.6; 2.20 «Правила безпеки громадян на залізничному транспорті України». Дотримання зазначених правил не вимагає від пішоходів особливих зусиль, певних навичок чи здібностей. Очевидним є що потерпілий [PERSON] свідомо порушив ці правила. Потерпілий [PERSON] перед зіткненням сидів на залізничній колії, інших осіб поруч не було, отже, він свідомо потрапив на залізничну колію. Також потерпілий не міг не помітити поїзд, що наближається, при включених фарах освітлення, та який подавав світлові та звукові сигнали поперемінної гучності, а отже він усвідомлював, що перебування на залізничній колії при наближенні потягу матиме наслідком наїзд на нього. Таким чином в даному випадку наявна інтелектуальна ознака умислу в діях потерпілого, тобто це свідчить про те, що [PERSON] свідомо допускав настання шкідливого результату, але безпідставно розраховував, що він не настане. Враховуючи, що умисел потерпілого слід відмежовувати від грубої необережності, яка за нормами ч. 2 ст.1193 ЦК України є підставою лише для зменшення розміру відшкодування за завдану шкоду, вважає, що в діях потерпілого [PERSON] наявний виключно умисел виходячи з наступного. При необережності, на відміну від умислу, вольова ознака полягає в тому, що особа або не передбачає наслідків своїх дій, хоча повинна і могла їх передбачати, або передбачала наслідки, але розраховувала на їх відвернення. Зважаючи на сукупність фактичних обставин, а саме знаходження потерпілого на залізничній колії, відсутність особливих зусиль для уникнення наїзду на нього при дотриманні простих правил (наближення поїзду легко помітити, перешкоди щоб перечекати поїзд у безпечній зоні відсутні), можна зробити висновок, що лише за наявності умислу потерпілого [PERSON] у даній обстановці йому могла бути спричинена шкода. З цих же підстав можна виключити й випадкову можливість здійснення наїзду на потерпілого [PERSON] . Таким чином, зазначає, що смерть потерпілого настала внаслідок його умислу. Також посилається на те, що позивачкою не надано жодних доказів моральної шкоди. Посилаючись на вказане, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 26-29). 19 вересня 2024 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладене до 11 грудня 2024 року 10 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2024 року витребувано в Фастівському РУП ГУНП в Київські й області інформацію щодо стану розгляду кримінального провадження № 12023111310003233 та за наявності належним чином завірену копію процесуального рішення за результатами розгляду вказаного кримінального провадження; закрите підготовче провадження у справі за вказаним позовом та призначено дану справу для розгляду по суті на 15 год. 00 хв. 24 лютого 2025 року. 24 лютого 2025 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладене до 03 червня 2025 року 10 год. 00 хв. у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів. 03 червня 2025 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладене до 12 серпня 2025 року 09 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача. В зазначеному судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги, представник відповідача заперечував проти їх задоволенні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що позивачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9 зворот). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9) та згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 809 від 14 листопада 2023 року причиною смерті є поєднана травма тіла (а.с. 8). Згідно висновку експерта № 809 Боярського відділення КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 04 січня 2024 року виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, якими могли бути частини потягу, що рухався, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть [PERSON] , 1995 року народження, наступила внаслідок поєднаної травми тіла. В історії хвороби мається запис, що смерть невідомого чоловіка констатовано 02.11.2023 в 11:50, що відповідає ступеню розвитку трупних змін. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа виявлено 2,67% етилового спирту, що за життя могло відповідати сильному алкогольному сп`янінню (а.с. 10-12). Згідно Акту службового розслідування аварії, складеному 07 листопада 2023 року та затвердженому в.о. начальника ВП Київська дистанція колії Віктором Сехна, встановлено такі обставини: при слідуванні поїзда №24 по перегону Васильків 1 - Боярка, на 881 км ПКЗ, в районі зупиночної платформи «Малютянка» було помічено людину, яка сиділа на колії, на сигнали великої гучності не реагувала, машиніст одразу застосував екстрене гальмування з подачею піску під всі колісні пари, наїзду уникнути не вдалось. Після зупинки помічник машиніста вирушив оглянути місце події , виявив тіло людини з наявними ознаками життя, про що повідомив машиніста поїзда. Машиніст у свою чергу повідомив про подію ДСП станції Боярка Радкевич та необхідність викликати працівників поліції та швидку допомогу. Травмування людини було не смертельне, його забрали на кареті швидкої допомоги в лікарню м. Боярка. Після закінчення слідчих дій поліції, та надання дозволу на відправлення, поїзд №24 відправився о 07:20. За висновками комісії потерпілий був травмований з власної необережності, порушивши вимоги п. 2.1, 2.2, 2.3 «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України» (а.с. 30-31). В рапорті машиніста [PERSON] від 02 листопада 2023 року вказано, що прямуючи поїздом № 24 на електровозі ЧС4-080 по перегону Васильків 1 - Боярка, на 881 км ПКЗ, в районі зупиночної платформи «Малютянка» було помічено людину, яка сиділа на колії, і не реагувала на подані світлові та звукові сигнали поперемінної гучності, в зв`язку з чим було застосоване екстрене гальмування з подачею піску під всі колісні пари, наїзду уникнути не вдалось. Після зупинки помічник машиніста вирушив оглянути місце події виявив тіло людини з наявними ознаками життя, про що повідомив машиніста поїзда. Машиніст у свою чергу повідомив про подію ДСП станції Боярка Радкевич та необхідність викликати працівників поліції та швидку допомогу. Травмування людини було не смертельне, його забрали на кареті швидкої допомоги в лікарню м. Боярка (а.с. 31 зворот). Аналогічні обставини зазначені в поясненнях помічника машиніста [PERSON] від 03 листопада 2023 року (а.с. 32). Постановою слідчого слідчого відділу Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області від 30 листопада 2024 року кримінальне провадження внесене 03 листопада 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023111310003233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України, закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України (а.с. 77-78). Згідно відповіді АТ «Укрзалізниця» на адвокатський запит від 07 червня 2024 року електровоз ЧС4 № 080 перебуває на балансі виробничого підрозділу «Локомотивне депо Київ-Пасажирський» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». [PERSON] працює у виробничому підрозділі «Локомативне депо Київ-Пасажирський» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді машиніста електровоза з травня 2023 року до цього часу (а.с. 5). Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Доводи представника відповідача про те, що смерть потерпілого настала в результаті його умислу та у зв`язку з порушенням вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті спростовується матеріалами справи та встановленими обставинами у справі. Згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2024 року і актом службового розслідування аварії від 07 листопада 2024 року встановлено необережність в діях потерпілого [PERSON] .. За таких обставин відсутній умисел в діях потерпілого [PERSON] на завдання смерті. Відповідач не довів, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд врахуває, що смертельне травмування [PERSON] відбулося внаслідок грубої необережності, а саме порушення ним пунктів 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, відповідно до яких Перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо); Пішоходам забороняється: Ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів; Знаходитись на об`єктах залізничного транспорту в стані алкогольного сп`яніння. Факт порушення наведених Правил підтверджується постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2024 року, яким кримінальне провадження внесене 03 листопада 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023111310003233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України, закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України. Враховуючи зазначене, внаслідок смерті [PERSON] спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, позивачці завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях через передчасну смерть сина та відповідно, порушенням укладу її життя, погіршенням її фінансового стану. При визначені розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує моральні страждання заподіяних позивачці внаслідок смерті сина. Зважаючи на характер і обсяг страждань, яких зазнала позивачка, та внаслідок цього вимушеність змін у її житті, з урахуванням принципів розумності та справедливості, та враховуючи той факт, що причиною нещасного випадку, який стався з [PERSON] , є невиконання ним вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, суд вважає достатнім стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 20000 грн. 00 коп. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, враховуючи, що при подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 1980 грн. 00 коп. (Судовий збір, який підлягав сплаті при подачі позову у розмірі 3000 грн. (3000 грн. 00 коп. х 66% : 100 = 1980 грн. 00 коп.).

Outcome: partial