Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивач 19.02.2025 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 29\~864,50 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Наш Дом» забезпечує житлово-комунальними послугами, зокрема, квартиру за адресою: [ADDRESS] , власником якої є Відповідач (особовий рахунок [NUMBER] ). Протягом періоду з серпня 2019 року по лютий 2025 року Відповідач оплату за отримані житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] не вносить в той час, як фактично їх отримує. Заборгованість відповідача складає 29 864,50 грн. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17.03.2025 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання. 04.04.2025 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що заборгованість, зазначена Позивачем у розмірі 29 864,50 грн. склалася з суми боргу за фактично надані житлово-комунальні послуги за договірними стосунками та суми додаткових разових послуг, не зазначених у Договорах між Позивачем та Відповідачем та Додатках до них, що підтверджується рахунками Позивача з наявністю сум компенсації витрат на забезпечення роботи дизель-генератора. Сума фактично наданих на підставі Договорів житлово-комунальних послуг склала 17 351,21 грн., сума додаткових послуг, не зазначених у договірних відносинах - компенсація за роботу дизель генератору- склала 12\~513,29 грн. Заборгованість за комунальні послуги, зазначені у договірних відносинах, у сумі 17 351,21 грн. була погашена Відповідачем до відкриття провадження у справі, що підтверджується відповідними квитанціями та відомістю за розрахунками особових рахунків ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ». Остаточна сума у розмірі 12 513,29 грн, яка фігурує у відомості за розрахунками особових рахунків ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ» як борг Відповідача, є компенсацією витрат за роботу дизель - генератора, що підтверджуються рахунками ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ», внесена в односторонньому порядку до обов`язкової оплати як за житлово- комунальні послуги та не конкретизується Позивачем у зворотно-сальдової відомості, наданої суду, як додаткова разова послуга, не позначена в Договорах та не погоджена з Відповідачем і яка (разова послуга) конкретизувалася у відомості, наданої Відповідачу, раніше (Відомість додається, період 01.03.2022-31.12.2024). Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону № 2189, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах згідно з умовами Договорів та законодавством України. Питання щодо умов використання та сплати компенсації витрат за роботу дизель- генератора: - \~ \~ \~ \~не зафіксовано в жодному Договорі або Додаткових угодах, які є дійсними між Позивачем та Відповідачем - \~ \~ \~ \~Відповідач не підписував жодних документів щодо тарифу або згоди на оплату роботи дизель-генератора, - \~ \~ \~ \~нарахування робились безпідставно, не маючи під собою ніякого юридичного підґрунтя, і без врахування того, що електроенергія у квартирі Відповідача у періоди, в які застосовувався дизель-генератор не використовувалась взагалі. Це підтверджується квитанціями, які кожного місяця надає позивач і в яких фіксуються показники електролічильника на початок і кінець місяця, а також тим фактом, що з початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну і по сьогодні у квартирі Відповідача ніхто не мешкає. Відповідно ст.10 Закону України «Про ОСББ» нарахування додаткових послуг ( у даному випадку компенсація за роботу дизель-генератора) без погодження з співвласником, є порушенням. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог. закрити провадження у справі у частині стягнення заборгованості за комунальні послуги через відсутність такої. Ухвалою суду від 11.08.2025 у задоволені клопотання відповідача про закриття провадження в частині позовних вимог у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Наш Дом» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг відмовлено, з огляду на те, що станом на час пред`явлення позову була наявна заборгованість (предмет спору) у справі. У судовому засіданні 11.08.2025 представник позивача визнав суму добровільно сплаченої заборгованості відповідачем, яка зазначена у його відзиві. Позов підтримав в частині стягнення суми заборгованості 12\~513,29 грн. Відповідач до судового засідання не з`явився про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить копія Договору купівлі-продажу квартири від 25.11.2016 Основним видом діяльності ТОВ «ФІРМА «НАШ ДОМ», згідно відомостей зазначених у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є КВЕД 81.10 «Комплексне обслуговування об`єктів», що передбачає діяльність з надання житлово-комунальних послуг. Між позивачем та відповідачем укладено договори про надання житлово-комунальних послуг, а саме: про надання послуг з утримання багатоквартирного будинку № 12 від 01.12.2016 р.; про користування електричною енергією № 12 від 01.12.2016 р.; про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 12 від 01.12.2016 р. підписані відповідачем, чим останній погодив усі умови зазначених договорів та надав згоду на отримання послуг. На виконання зазначених договорів, протягом періоду з серпня 2019 року по лютий 2025 року Позивачем належним чином надаються житлово-комунальні послуги. Відповідно до квитанцій про сплату: від 03.03.2025 на суму 15 422,83 гривень з призначенням платежу « [ADDRESS] , УБПТ», від 04.03.2025 на суму 1 799,90 з призначенням платежу « [ADDRESS] »; від 12.03.2025 на суму 214,69 з призначенням платежу « [ADDRESS] , Опалення», вбачається, що відповідачем сплачено заборгованість у загальному розмірі 17 437,42 грн. Згідно доданих сторонами до матеріалів справи квитанцій (рахунків) на сплату житлово-комунальних послуг та інших послуг, вбачається, що Відповідач прийняв надання послуги «утримання резервного джерела енергопостачання», що підтверджується квитанціями відповідними на оплату та добровільними оплатами Відповідачем зазначеної послуги. Також вбачається, що вказані нарахування є частиною загального переліку послуг. З урахуванням сплати Відповідача у розмірі 17351,21 грн, яку позивач визнав у судовому засіданні, залишок заборгованості становить 12 513,29 грн. за розрахунком. Згідно наданої позивачем квитанції (рахунку) щодо нарахування в якості компенсації фактичних витрат на забезпечення роботи ДГ у грудні 2024 року сума заборгованості складає 4 372,58 грн. В свою чергу, позивачем не спростовані доводи відповідача про те, що така послуга внесена в односторонньому порядку до обов`язкової оплати як за житлово- комунальні послуги та не конкретизується Позивачем у зворотно-сальдової відомості, наданої суду, як додаткова разова послуга, не позначена в Договорах та не погоджена з Відповідачем і яка (разова послуга) конкретизувалася у відомості, наданої Відповідачу, раніше. Відомість надана за період 01.03.2022-31.12.2024. Відповідно до ч.1 ст 12 Закону № 2189, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах згідно з умовами Договорів та законодавством України. З доказів, доданих до матеріалів справи не вбачається, що надання такої послуги пов`язаної із роботою дизель генератора зафіксовано певним Договором або Додатковою угодою, які є дійсними між Позивачем та Відповідачем, а також визначені умов використання та сплати компенсації витрат за роботу дизель- генератора. Відповідно ст.10 Закону України «Про ОСББ» нарахування додаткових послуг ( у даному випадку компенсація за роботу дизель-генератора) без погодження з співвласником, є порушенням. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ч.ч.1, 2 та ч. 3 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 вищезазначеного Закону, споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором бо законом. Частиною першою ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, стороною позивача частково доведено наявність залишку заборгованості за надані житлово комунальні послуги у розмірі 8\~140, 71 грн., виходячи із розрахунку: (залишок нарахованої заборгованості, із урахуванням добровільно сплаченої відповідачем, 12\~513,29) (4\~372,58 нарахована заборгованість за компенсацію фактичних витрат на забезпечення роботи ДГ). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено на 27,26 відсотків від заявленої суми вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 660,35 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial