Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

30 червня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» через свого представника адвоката Тараненка А.І. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 93261,40 грн, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору кредитної лінії № 799365355 від 14 жовтня 2021 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відповідачка отримала кредит в сумі 22000,00 грн на 30 днів дисконтного періоду зі сплатою відсотків за користування упродовж указаного періоду у розмірі 0,20 % за кожен день користування кредитом та у розмірі 1,98 % в день від суми кредиту після закінчення дисконтного періоду. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість, яку ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року з додатковими угодами до нього відступило для ТОВ «Таліон Плюс», яке у свою чергу 05 серпня 2020 року відступило для ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», яке 29 травня 2025 року відступило позивачу. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою узятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, за станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість в сумі 93261,96 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження та надано відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву. Копію цієї ухвали відповідач [PERSON] отримала 09 серпня 2025 року в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить відмітка у поштовому повідомленні про відсутність адресата за вказаною адресою. Цією ухвалою відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, якого на час розгляду справи до суду не подано. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги необхідно задовольнити частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір № 799365355, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 22000,00 грн на платіжну картку на 30 днів дисконтного періоду зі сплатою відсотків за користування упродовж указаного періоду в розмірі 0,20 % за кожен день користування кредитом та у розмірі 1,30 % в день від суми кредиту після закінчення дисконтного періоду. (а.с. 34-37). Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV464BU 14.10.2021 16:59:29 (а.с.37). Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 14 жовтня 2021 року договір, [PERSON] взяла на себе зобов`язання здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором (п. 2.2.2.1. Договору). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Передача права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача стверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами. Зокрема, на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року із додатковими угодами у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає за плату належні йому права грошової вимоги для ТОВ «Таліон плюс», визначені у відповідних реєстрах права вимоги. Наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в момент підписання ними відповідного реєстру прав вимоги (п. 4.1. Договору факторингу). Відповідно до Реєстру прав вимоги № 164 від 14 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило для ТОВ «Таліон плюс» право грошової вимоги до відповідачки в сумі 55236,60 грн (а.с.70), з яких 22000,00 грн заборгованість по основному боргу, та 33236,60 грн заборгованість по відсотках. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача. З витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року вбачається, що ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] в сумі 93261,40 грн, з яких 22000,00 грн заборгованість по основному боргу, та 71261,40 грн заборгованість по відсотках (а.с.61). На підставі договору факторингу № 29/05/25 від 29 травня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та реєстру боржників від 29 травня 2025 року до договору факторингу № 29/05/25 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 93261,40 грн. З дослідженого в ході судового розгляду договору № 799365355 від 14 жовтня 2021 року вбачається, що кредит надається строком на 30 днів дисконтного періоду зі сплатою відсотків за користування упродовж указаного періоду у розмірі 0,20 % за кожен день користування кредитом (п. 1.9.1 Договору). Відповідно останнім днем строку договору (строку позики) було 13 листопада 2021 року. В п. 1.14.1 договору записано, що орієнтовна загальна вартість кредиту за першим Траншем, що вказана в п. 1.3 Договору, за умови застосування до вілносин між Сторонами правил нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою, складає 23320,00 грн що свключає в себе 22000,00 грн тіло кредиту та 1320,00 грн процентів за користування кредитом. У п. 1.8 договору передбачено, що клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. В матеріалах справи відсутні і позивачем не надано доказів продовження строку надання кредиту, а відтак нарахування процентів поза межами 30 денного строку договору є порушенням ст. 526 ЦК України та існуючої домовленості сторін. Відповідно до правової позиці Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 799365355 від 14 жовтня 2021 відповідачці за 30 днів нараховано заборгованість в розмірі 23320,00 грн з яких: 22000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 1320,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.46). З таким розрахунком погоджується суд, оскільки такий розрахунок проведено сторонами, відповідає договору, закону і дійсній домовленості сторін. Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов слід задовольнити лише у цій частині. Пред`являючи позов, позивач поніс 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.92). Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 25,00 % відтак з відповідачки на користь позивача слід стягнути 605,60 грн судового збору (2422,40*25,00% = 605,60). Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Такі послуги адвоката, як складання позовної заяви (5000,00 грн) вивчення матеріалів справи (1000,00 грн), підготовка адвокатського запиту та подача клопотання (100,00 грн), що в сумі складає 7000,00 грн є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними. Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 1000,00 грн. На підставі\~ст.\~526,\~527,\~530,\~1050,\~1054,\~1079\~ЦК України,\~

Outcome: partial