Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

І. Зміст спору Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 20\~130,00 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.04.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено договір позики № 5855394. На виконання умов договору відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 12200,00 грн., однак відповідач свої зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконав і станом на 30.04.2025 розмір заборгованості за кредитним договором становить 20 130,00 грн: 12 200,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 830,00 грн сума заборгованості за відсотками, 6 100 грн. - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою. Таку заборгованість позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн. ІІ. Процесуальні дії у справі Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 26.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятиденний строк на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судом вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної з додатками направлена за адресою зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. 03.07.2025 року конверт із вказаними документами на ім`я відповідача повенрувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзиву на позовну заяву, про причини неподання суд не повідомив, а тому суд на підставі ч. 8\~ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов таких висновків. ІІІ. Обставини справи, встановлені судом та застосоване судом законодавство Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.77, 79, 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 16.04.2024 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2855394. Пунктом 1 договору передбачено, що позикодавець (ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Крім того, у зазначеному договорі сторони погодили суму позики у розмірі 12 200,00 грн (п.2.1 договору); строк дії договору - 30 днів, тобто з 16.04.2024 до 16.05.2024 (п.2.2 договору), денну процентну ставку 0,5 % за день, пеню 2,70 % за день, 2,70% за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (п.2.3 договору). Пунктом 6 договору сторони узгодили, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за базовою процентною ставкою, визначеною в п.п. 2.3. п. 2 договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Даний договір позики підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 8F36Mk, про що свідчить п.29 договору. Між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» 14.06.2021 укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.2. договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Із матеріалів справи слідує, що 25.09.2024 ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та «ФК «ЄАПБ» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників №31 від 25.09.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 31 від 25.09.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 130,00 грн, з яких: 12200,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1830,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 6100 грн. - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою. Разом з тим, за умовами договору №2855394 від 16.04.2024, предметом договору позики є кошти в сумі 12 200,00 гривень, які у безготівковій формі мали бути перераховані на банківський рахунок позичальника. Поряд з цим, доказів у підтвердження того, що зазначена сума позики була перерахована кредитодавцем на банківський рахунок відповідача [PERSON] матеріали справи не містять. Клопотання про витребування доказів позивач не заявляв. На переконання суду, розрахунок заборгованості зроблений представником позивача не може бути доказом існування заборгованості за кредитним договором, адже він не є первинним документом внаслідок того, що не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Аналогічна позиція щодо первинних документів відображена і в постанові Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 364/737/17. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин, проаналізувавши наявні у справі докази та правові норми, суд дійшов висновку, що позовна вимога Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 20\~130,00 грн за договором позики №2855394 від 16.04.2024 задоволенню не підлягає. IV. Судові витрати Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог витрати щодо сплати судового збору суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed