Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 2017 року був знайомий із відповідачкою [PERSON] з якою тривалий час зустрічався та мав інтимні стосунки. Приблизно в червні 2021 року після сварки вони перестали спілкуватись, а в кінці 2022 року знову відновили стосунки. [INFO] відповідачка народила дитину та при реєстрації факту народження відомості щодо [PERSON] дитини було записано у відповідності до ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері як [PERSON] . Після продовження стосунків з лютого 2022 року та проживання з відповідачкою однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, остання 01.01.2023 року, під час святкування Нового року, повідомила позивача, що [PERSON] є його рідною донькою. В подальшому вони домовились записати позивача батьком дитини та звернулись з цією метою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), проте їм було відмовлено в цьому в усному порядку без зазначення причин відмови. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра) від 17.01.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Протокольною ухвалою суду від 24.04.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 29.05.2025 року визнала позов. В подальші судові засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Від третьої особи надійшла заява, в якій зазначено про відсутність заперечень проти позову та розгляд справи за відсутності представника відділу. Таким чином, враховуючи подані відповідачкою та третьою особою заяви, визнання відповідачкою позову, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за фактичної явки учасників. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~ст.ст.122,125\~цього Кодексу. Відповідно до ст.125 СК України, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Частиною 1 ст.126 СК України встановлено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~ст.126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~ч.1 ст.135\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] відповідачкою [PERSON] було народжено доньку [PERSON] , актовий запис про народження №77 від 29.01.2022 року, зроблений Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29.01.2022 року). Батьком дитини в свідоцтві про народження зазначено [PERSON] . Відповідно до листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 05.04.2025 року на виконання ухвали суду вбачається, що відомості про батька народженої дитини [PERSON] , [INFO] , в актовому записі про народження №77 від 29.01.2022 року зазначені за вказівкою матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.11.2024 року, Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 09.11.2024 року було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачкою, актовий запис №826. Як зазначив позивач, визнала під час розгляду справи відповідачка та підтвердив свідок [PERSON] , з 2017 року по червень 2021 року позивачка та відповідач зустрічались та мали інтимні стосунки. Після сварки стосунки між ними на деякий час було припинено. В січні 2022 року останні поновили стосунки, стали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка, а 09.11.2024 року зареєстрували шлюб. З цього часу мешкають разом та виховують доньку відповідачки, яка народилась [INFO] . Також в судовому засіданні відповідачка визнала позов та батьківство позивача щодо доньки [PERSON] , [INFO] , що народилась через сім місяців після тимчасового припинення між сторонами відносин. Суд враховує, що позов ймовірного біологічного батька про визнання його батьківства підлягає розгляду судом по суті. У такий спосіб національні суди мають можливість належним чином встановити, чи було порушено право позивача на приватне життя, визначити найкращі інтереси дитини, оцінити баланс інтересів батька, сім`ї та дитини. В інший спосіб біологічний батько був би позбавлений будь-якої можливості доводити правовий зв`язок між ним та дитиною. Така позиція узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, висловленою, зокрема, у рішенні від 18 травня 2006 року у справі «Ружанські проти Польщі» («Rozanski v. Poland», заява №55339/00). У рішенні від 13.10.2020 року справі\~«KOYCHEV v. Bulgaria»\~(заява №32495/15)\~ЄСПЛ виснував про те, що неможливість стверджуваного біологічного батька дитини домогтися розгляду по суті питання про визнання його батьківства є порушенням статті 8 Конвенції. Хоча національні органи та суди у своїх рішеннях навели конкретні причини, які, на їхню думку, виправдовували відмову у наданні дозволу заявникові встановити своє батьківство, процес прийняття цих рішень, як вбачається, не гарантував належного захисту інтересів заявника та не дав змоги детально оцінити факти і збалансувати відповідні інтереси. Як наслідок, ЄСПЛ визнав, що, незважаючи на широкі межі свободи розсуду, наданої державам у таких справах, право на повагу заявника до його приватного життя було порушено. На противагу, стаття 8 Конвенції не була порушена у випадах, коли національні органи влади відмовляли у розгляді такого позову після ретельного вивчення інтересів зацікавлених осіб, приділивши особливу увагу інтересам дитини та не проігнорувавши при цьому інтереси ймовірного біологічного батька (рішення ЄСПЛ від 12 лютого 2013 року у справі «Кріштіан Барнабас Тот проти Угорщини» («Krasztian Barnabas Tot v. Hungary», заява №48494/06, §33-38). У справах, в яких чоловік бажає ініціювати провадження про оспорювання батьківства щодо дитини, суть позову заявника полягає не у тому, що держава повинна була утриматися від дій, а радше у неспроможності національних судів вирішити питання його біологічних відносин з дитиною, тим самим забезпечивши «повагу» до «приватного життя» заявника.\~Хоча основною ціллю статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання органів державної влади, вона не лише зобов`язує державу утримуватися від такого втручання, на додаток до цього негативного зобов`язання можуть існувати позитивні зобов`язання, притаманні ефективній повазі до приватного або сімейного життя.\~Ці зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин осіб між собою (див. рішення у справі «Фон Ганновер проти Німеччини (№ 2)» [ВП] (Von Hannover v. Germany (no. 2) [GC], заяви № 40660/08 та № 60641/08, пункт 98, ЄСПЛ 2012). Межа між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за статтею 8 Конвенції не підлягає чіткому визначенню, проте застосовні принципи є подібними. В обох контекстах слід враховувати справедливий баланс, який має бути встановлений між конкуруючими інтересами (там само, пункт 99) (YAKUSHEV v. UKRAINE, №15978/09, § 16, 21, 22, ЄСПЛ, від 14 грудня 2018 року). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19)). Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи наведені вище положення законодавства та практику ЄСПЛ, встановлені судом обставини, зокрема щодо періоду перебування сторін у стосунках та дати народження відповідачкою дитини, а також визнання останньою позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. \~ \~ \~ \~В зв`язку з цим, слід визнати позивача [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] ; а також внести зміни до актового запису про народження №77 від 29.01.2022 року, складеного Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), а саме: виключити з актового запису відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] ; зазначити батьком дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] ; прізвище дитини змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відомості про ім`я та дату народження дитини залишити без змін. Оскільки позивач в позовній заяві та його представник під час розгляду справи не ставили питання про розподіл судових витрат та їх стягнення з відповідачки, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на останнього.

Outcome: approved