Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача [PERSON] адвокат Хомич О.В. звернулася до суду із позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою у розмірі 8279,30 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог, позивач послалась, на те що вона є власником земельної ділянки площею 2,809 га, кадастровий номер 7423689300:07:000:0304, яка розташована у Чернігівській області, Новгород-Сіверському районі, на території Чайкінської сільської ради )за межами населених пунктів) категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 20 грудня 2016 року між сторонами у справі було укладено договір оренди землі (далі Договір), який відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права іншого речового права індексний номер 120719266 від 16.04.2018 був зареєстрований на підставі заяви [PERSON] 11.04.2018 державним реєстратором Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області. Згідно договору позивачем була передана земельна ділянка в оренду відповідачу на строк 15 років, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 47578,82 грн. (п.п. 5.8 Договору). Відповідно до п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 6% від нормативної оцінки, що становить 2855,00 грн. у натуральній формі. Пунктом 10 Договору встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Відповідно до п. 11 Договору орендна плата вноситься до кінця поточного року. Пунктом 14 Договору встановлена пеня за несвоєчасне внесення орендної плати у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожний день прострочення. Вказує що відповідачем порушуються умови Договору. 15.11.2024 року в порядку досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з повідомленням-вимогою про сплату суми боргу. Відповідач не відреагував на вимогу, борг не сплатив, тому позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить стягнути з відповідача орендну плату з урахуванням індексу інфляції в сумі 8279,30 грн., з яких 7328,53 заборгованість за орендну плату, 662,06 грн.інфляційні витрати, 3% річних у розмірі 195,52 грн. , пеня у розмірі 93,19 грн. Також позивачка просить стягнути судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору та витрати на правничу допомогу, докази яких вона надасть у строки, передбачені ч.8 ст. 141 ЦПК України, після обрахування всіх наданих послуг адвокатом. Відповідач правом на відзив не скористався. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, з підстави викладених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що відповідач повністю розрахувалася за 2022 рік з переплатою на майбутній 2023 рік. Тому в частині стягнення за 2022 рік просив відмовити. Заяви та клопотання учасників справи. Представниками відповідача неодноразово були надані заяви про відкладення розгляду справи. Від представника позивача були надані клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. Від представників сторін надавались заяви про долучення доказів. Від представника позивача 06.08.2025 надійшло заперечення на клопотання відповідача про встановлення додаткового строку та долучення додаткових доказів. Інших заяв та клопотань від сторін у справі не надходило. Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 визначено головуючим суддею у справі № 739/447/25 Іващенка І.К. Ухвалою від 06 березня 2025 року судом прийнята позовна заява до розгляду та відкрите провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі, при цьому роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, зустрічний позов та заперечення, а позивачу, у разі подання відповідачем відзиву, право подати відповідь на відзив, а також визначено необхідні для вчинення вказаних дій строки. Ухвалами від 27.03.2025, 05.05.2025, 09.07.2025 за клопотанням представника позивача забезпечено проведення судового розгляду в режимі відеоконференції. За заявами представників відповідача, протокольно ухвалами суду було відкладено розгляд справи на інші дати. Протокольно ухвалою суду долучено до справи додаткові докази від представників сторін. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом відповідачка [PERSON] отримала у спадщину після смерті матері [PERSON] та стала власницею земельної ділянки, площею 2,809 гектарів, розташованої на території Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, кадастровий номер 7423689300:07:000:0304 (а.с. 11-15). 20 грудня 2016 року між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі площею 2,809 га, в тому числі рілля 2,809 га, пай № [NUMBER] кадастровий номер 7423689300:07:000:0304 строком на 15 років та передано згідно акту прийому-передачі від 20.12.2016 землю орендарю ФОП [PERSON] (а.с.16-19). У відповідності до п. 5 Договору оренди нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 47578,82 грн. У договорі сторони встановили розмір орендної плати 2855,00 грн., яка складає 6% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки та яку відповідач повинен сплатити до кінця поточного року (пункти 9, 11 Договору оренди). Згідно листа ГУ ДПС у Чернігівській області ДПС України та доданої до нього форми № 25 ДР відповідачем нараховано доходу від оренди у розмірі 2855,00 грн. у 2018 році, 2438,56 грн. у 2019 році, 2855,00 грн. у 2020 році, 2855,00 грн. у 2021 році, 2438,52 у 2022 році. 15.11.2024, в порядку досудового врегулювання спору, на адресу відповідача позивач направив повідомлення-вимогу про сплату орендної плати за оренду земельної ділянки, яке відповідачем залишено без задоволення, тому останній змушений звернутися до суду з цим позовом. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч. 1 ст. 3); права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави ( ч. 2 ст. 3); права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст. 21); кожен має право на повагу до його гідності ( ч. 1 ст. 28); права і свободи людини і громадянина захищаються судом ( ч. 1 ст. 55); однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (п. 2 ч. 3 ст. 129). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Гарантуючи державний, у тому числі судовий, захист прав і свобод людини і громадянина, Конституція України одночасно закріплює право кожного захищати свої права і свободи всіма способами, не забороненими законом (ст. 55). Способи захисту цивільних прав зазначені у ст. 16 ЦК України. Заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача у справі, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Положеннями частин 1, 2 статті 22 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із матеріалів справи, змісту укладених між сторонами договору оренди землі, відповідач не в повному розмірі розрахувався з позивачем за договором оренди землі б/н від 20 грудня 2016 року. Згідно розрахунку позивача, який не спростований відповідачем не сплачена орендна плата по договорам оренди склала 7328,53 грн. Договором б/н від 20 грудня 2016 року сторони погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожень день прострочення. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання щодо сплати орендної плати, тому до нього можуть бути застосовані положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо нарахування інфляційних витрат у розмірі 662,06 грн., 3 відсотків річних у розмірі 195,52 грн. та пені у розмірі 93,19 грн. Таким чином, вирішуючи спір, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 8279,30 грн. боргу, з яких: 7328,53 грн. заборгованість з орендної плати, 662,06 грн. інфляційних втрат, 195,52 грн. три відсотки річних, 93,19 грн. пеня за несвоєчасну оплату оренди. Суд не бере до уваги в якості доказу розрахунок оплати відповідачем оренди спірного 2022 року, як такий що спростовується офіційною довідкою Головного управління ДПС у Чернігівській області. (а.с.23-27 зв.) Також на пояснення представника відповідача щодо не оброблення орендованої земельної ділянки у 2023-2024 роки, в зв`язку з воєнними діями, фінансовим становищем суд хоче вказати, що згідно зі ст. 42 ГК України підприємництво - це\~самостійна, ініціативна, систематична на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Укладаючи з позивачем договори оренди земельних ділянок відповідач повинен був наперед передбачити щодо можливого настання для нього несприятливих фінансових умов під час виконання договорів. Також міг звернутися до ТПП для встановлення форс-мажорних обставин, відносно укладеного сторонами спору договору оренди землі від 20.12.2016. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову повністю з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved