Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

12.05.2025 позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - Товариство) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.06.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» (далі - ТОВ «Макс кредит») та відповідачкою було укладено кредитний договір №00-9819182, за умовами якого кредитодавець надає позичальниці кредит на суму 6500 грн. строком на 360 днів. 17.12.2024 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. 02.04.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та Товариством укладено договір факторингу №020425-У, відповідно до якого до позивача відступлено право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідачка, не виконала належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по справі. 28.05.2025 ухвалою судді Полонського районного суду відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачці копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 25.04.2025 листом. [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання судом направлено копію ухвали про відкриття провадження, яку вона отримала 04.06.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, викладеною в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що 18.06.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9819182, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит, сума кредитного ліміту склала 6500 грн, на строк 360 календарних днів, зі сплатою фіксованої відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 1,45 % (стандартна процентна ставка), 1% (знижена процентна ставка). Відповідно до пункту 1.6 Договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, яка складає: 975 грн. Кредитодавець зобов`язаний надати Кредит у дату надання/видачі Кредиту: 18 червня 2024 р. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем в сумі 6500.00 грн на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (пункт 2.8 Договору). Договір підписаний електронним підписом сторін, відтвореним шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора «66298», який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, який вказаний у реквізитах договору. Як вбачається із вказаного договору та паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою, вона ознайомлена з умовами кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, реальної процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, про що свідчить її підпис у договорі та паспорті споживчого кредиту, шляхом накладення особистого електронного підпису. Отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до даних довідки про ідентифікацію для [PERSON] на номер телефону - [NUMBER] направлено 18.06.2024 о 10:02 год. одноразовий ідентифікатор «66298» для підписання договору №00-9819182. За даними інформаційної довідки Вих.№1387/12 від 20.12.2024 ТОВ «Платежі онлайн» повідомляє, що через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції, а саме: №41869-41809-93214 від 18.06.2024 о 10:03 год. на карту № [NUMBER] для [PERSON] за кредитним договором №00-9819182 в сумі 6500 грн. Згідно з наданого позивачем детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-9819182, розмір заборгованості відповідачки за даним кредитним договором станом на 17.12.2024 становить 23309 грн, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням в розмірі 6500 грн, заборгованість за нарахованими процентами 15834 грн, комісії - 975 грн, штрафні санкції - 3250 грн. З відомостей виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9819182 від 18.06.2024 заборгованість перед Товариством за кредитним договором №00-9819182 від 18.06.2024 станом на 07.05.2025 складає 23309 грн, що включає прострочену заборгованість за сумою кредиту в сумі 7475 грн та заборгованість за процентами в розмірі 15834 грн. Належність карти № [NUMBER] для [PERSON] вбачається з витребуваної інформації від АТ «Універсал Банк», відповідно до якої зазначено, що банківська картка № [NUMBER] була емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Також встановлено, що за період з 18.06.2024 по 23.06.2024 на вищевказану картку було зараховано кошти в сумі 6500 грн. 17.12.2024 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників від 17.12.2024 до вказаного договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» отримало право вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №00-9819182 від 18.06.2024 на загальну суму 23309 грн. 02.04.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та Товариством укладено договір факторингу №020425-У, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. За даними Реєстру боржників від 02.04.2025 Товариство отримало право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №00-9819182 від 18.06.2024 на загальну суму 23309 грн. Всупереч умовам Договору №00-9819182 від 18.06.2024 відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі коштів в сумі 23309 грн. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 цього Кодексу). За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з вимогами ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням ч. 2 ст. 516 ЦК України. За правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що договір кредитної лінії № 00-9819182 від 18.06.2024 між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] є укладеним. При цьому, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів за договором кредитної лінії №00-9819182 від 18.06.2024 в розмірі 6500 грн, однак Товариство розрахувало заборгованість [PERSON] за тілом кредиту в розмірі 7475 грн, включивши в цю суму, крім тіла кредиту в розмірі 6500 грн, комісію за надання кредиту в розмірі 975 грн, яка за своєю правової природою не є тілом кредиту тому безпідставно включена позивачем до суми заборгованості відповідачки за тілом кредиту. На підставі частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням наведеного позов про стягнення тіла кредиту підлягає задоволенню частково в сумі 6500 грн. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, суд вказує таке. Відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023, передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, враховуючи встановлений частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, починаючи з 24 грудня 2023 року протягом перших 120 днів, тобто до 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки для нарахування відсотків за користування кредитними коштами не міг перевищувати 2,5 % в день від залишку неповерненої суми кредиту, а з 22 квітня 2024 року 1.5 %. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Суд погоджується з порядком нарахування та розміром нарахованих відсотків за користування кредитом за договором №00-9819182 за період з 18.06.2024 по 19.08.2024, викладених в відомостях про щоденні нарахування та погашення, який станом на 19.08.2024 становить 5937,75 грн, оскільки такий не суперечить умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства. Починаючи з 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1%, тому кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами, виходячи із зобов`язання за основною сумою боргу (6500 грн станом на 20.08.2024) за період з 20.08.2025 до 17.12.2024 в розмірі 7800 грн (6500 грн х 1% / 100% х 120 днів). Відтак, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами за договором кредитної лінії №00-9819182 за період з 18.06.2024 по 17.12.2024 становить 13737,75 грн (5937,75 грн + 7800 грн), які підлягають стягненню на користь позивача. Зважаючи на оформлені в належному порядку кредитний договір №00-9819182 від 18.06.2024 та договори факторингу Товариство є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії №00-9819182 від 18.06.2024 в загальному розмірі 20237,75 грн. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2103,12 грн (20237,75 грн становить 86,82 % від 23309 грн; 86,82% від 2422,40 грн становить 2103,12 грн). Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені чи мають бути понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Так, на підставі договору надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025, додаткової угоди до нього №1 та довіреності від 04.12.2024 на представництво інтересів Товариства у всіх судових установах уповноважено адвоката Тараненко А.І. Адвокатом надано клієнту юридичні послуги, загальна вартість яких становить 7000 грн та погоджена актом прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного суду у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18). Отже, суд приходить до висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову на 86,82% від заявлених вимог, необхідно стягнути із відповідачки на користь позивача 6077,4 грн документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial