Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

29.11.2024 на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , подана їх представником адвокатом Валенком Р.І., до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, про визнання права власності на частини житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачі посилаються на те, що [INFO] помер [PERSON] . На час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживали дружина [PERSON] та діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняли його дружина та діти шляхом постійного проживання із спадкодавцем. До складу спадкового майна, входить житловий будинок, придбаний [PERSON] за договором купівлі-продажу №Н-200 від 19.10.1998, укладеним на Українській універсальній біржі. Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу №Н-200 від 19.10.1998, укладений на Українській універсальній біржі не був посвідчений нотаріально. Ураховуючи вищевказані обставини, з посиланням на норми чинного законодавства, позивачі просять суд визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частини (1/2 частину - як частку у спільному сумісному майні подружжя та 1/10 як за спадкоємницею першої черги за законом після смерті [PERSON] ) житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як за спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , право власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 25.12.2024 судом відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання було призначено на 30.01.2025, відповідачу та третім особам направлено копію позову з додатками, роз`яснено порядок та строки подання заяв по суті справи (а.с. 79). 30.01.2025 судом були витребувані додаткові докази по справі (а.с. 108). 10.02.2025 на адресу суду надійшли витребувані докази (а.с. 119-134). Ухвалою суду від 01.05.2025 прийнято до розгляду позовну заяву у редакції від 01 травня 2025 року та продовжено розгляд справи з урахуванням викладених у ній обставин, залучено до участі у справі, як співвідповідача Гоголівську селищну раду Миргородського району Полтавської області (а.с. 203). Позивачі змінили підставу заявлених позовних вимог, зокрема, посилаються на те, що спірний житловий будинок був придбаний [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , тому він є спільним сумісним майном подружжя. [PERSON] має право на частку у праві спільної сумісної власності подружжя у розмірі 1/2 частина, інша 1/2 частина - є спадковим майном. У іншій частині обставини на які посилалися позивачі не змінилися ( а.с. 190-195). 29.05.2025 судом було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 220). У судове засідання 19.08.2025 усі учасники судового розгляду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 247). Представник відповідача Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області подав на адресу суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 244). Відповідач [PERSON] подала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 93). Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ \~ \~ Згідно положень\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ Суд, вивчивши та проаналізувавши у сукупності всі докази зібрані по справі, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.07.2010, [INFO] в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області помер [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , шлюб зареєстрований 22.03.1986, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 12). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , відповідно (а.с. 16, 20, 23, 25). 19.10.1998 на Українській універсальній біржі між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу № Н-200, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] придбав житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). Відповідно до реєстраційного посвідчення колективного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «ІНВЕНТАРИЗАТОР» від 21.10.1998, за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №Н-200 від 19.10.1998 (а.с. 32). [INFO] помер [PERSON] , продавець за договором купівлі-продажу, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 102). Спадщину у встановленому законом порядку після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.02.2018 ( а.с. 100, 101,103). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №25 від 03.01.2024, провулок Косіора в селі Устивиця Миргородського (колишнього Великобагачанського) району Полтавської області в зв`язку з декомунізацією був перейменований у провулок Медовий на підставі рішення виконавчого комітету Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №6 від 12.02.2016 (а.с. 30). Відповідно до довідки №104 від 25.01.2021 виданої Виконавчим комітетом Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, у зв`язку з впорядкуванням нумерації будинків та перейменуванням вулиць та провулків в [ADDRESS] , змінено на [ADDRESS] (а.с. 33). Згідно довідки Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №103 від 25.01.2021 [PERSON] , [INFO] , на день смерті, був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] , сином [PERSON] , сином [PERSON] , дочкою [PERSON] , сином [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №195 від 19.06.2023 виданої Виконавчим комітетом Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: син [PERSON] , син [PERSON] , син. [PERSON] (а.с. 29). Згідно виписки №16-14/91 від 12.01.2024 з погосподарської книги №6, особовий рахунок № [NUMBER] за 1996-2000 роки житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області (в даний час цьому будинку присвоєно адресу: [ADDRESS] ) належав [PERSON] (а.с. 34). Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №24 від 03.01.2024, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , в приватну власність, в оренду або користування не передавалась та знаходиться в комунальній власності Гоголівської селищної ради (а.с. 35). Спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що установлено з матеріалів спадкової справи (а.с. 120-134). 01.02.2024 приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. відмовила [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу, укладений на Українській універсальній біржі між [PERSON] та [PERSON] не був нотаріально посвідчений (а.с. 36-37). Відповідно до технічного паспорту будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] розміщений житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що складається в цілому з: житлового будинку ( літ. А-1), літньої кухні ( літ. Б), гаражу ( літ. В), погребу ( літ. Г), погребу вхідного ( літ. Д), сараю ( літ. Ж), навісу ( літ. К), колодязю питного №1 (а.с. 38-42). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. На момент переходу права власності на спірне домоволодіння правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК України (у редакції 1963 року). Згідно зі\~статтею 224\~ЦК України (у редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~статті 227\~ЦК України (у редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно із частиною другою статті 15 Закону України від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Виходячи з\~положень статті\~227\~ЦК України (у редакції 1963 року), нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. За правилом\~статті 47\~ЦК України\~(у\~редакції 1963\~року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 661/3706/17 (провадження № 61-37644св18). У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Відповідно до змісту договору №Н-200 від 19.10.1998, даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Українській універсальній біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, підлягає реєстрації у Полтавському БТІ. Таким чином, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», суд приходить до переконання, що договір купівлі-продажу №Н-200 від 19.10.1998 є чинним, його дійсність сторонами договору не оспорювалася. Відповідно до реєстраційного посвідчення КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «ІНВЕНТАРИЗАТОР», домогосподарство в цілому зареєстровано за померли [PERSON] . Здійснивши державну реєстрацію в КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «ІНВЕНТАРИЗАТОР» домоволодіння, яке [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу №Н-200 від 19.10.1998, держава цим самим визнала його право на спірне домоволодіння, як таке, що виникло на незаборонених законом підставах. \~ \~ \~ \~Згідно положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю ( далі КпШС), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. \~ \~ \~ \~Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. \~ \~ \~ \~Статтею 24 КпШС визначено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 28 КпШС установлено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. \~ \~ \~ \~Із матеріалів справи установлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ( номер до зміни 14) був придбаний подружжям [PERSON] у період зареєстрованого шлюбу, тобто [PERSON] згідно закону є співвласником указаного майна та останній належить 1/2 частина у спільному сумісному майні подружжя. \~ \~ \~ \~У той же час, згідно положень закону, [PERSON] за життя належала на праві приватної власності 1/2 частина вказаного майна, на яке після його смерті відкрилася спадщина. У відповідності до\~ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Відповідно до положень\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України). \~ \~ \~ \~Статтею 1261\~ЦК України\~установлено,\~що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними ( ч. 1 ст. 1267 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~Не допускається\~прийняття спадщини\~з умовою\~чи із\~застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273\~цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1296 ЦК України\~визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~за письмовою\~заявою спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину в\~порядку,\~установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спадщину у встановленому Законом порядку після смерті [PERSON] прийняли його дружина та діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи, таким чином розмір частки кожного спадкоємця становить по 1/5 частині спадкового майна. А враховуючи, що до складу спадщини увійшло право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, то в порядку спадкування за законом кожний із спадкоємців успадкував по 1/10 частині вищевказаного майна. Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, іншим шляхом позивачі не мають можливості захистити свої права, таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved