Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

У червні 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] ,третьої особи органу опіки та піклування Ратнівської селищної ради про встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на утриманні . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 10 січня 2019 року між ним та [PERSON] , укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Заболоттівської селищної ради Ратнівського району Волинської області, актовий запис №2. До цього, [PERSON] перебувала в шлюбі із [PERSON] , 1987 року народження. Перебуваючи в шлюбі із [PERSON] . [PERSON] народила дочку [PERSON] . [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16.07.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] ,розірвано та визначено місце проживання дитини з мамою. У шлюбі з ним, [PERSON] народила двох синів, [PERSON] . [INFO] та [PERSON] ,. [INFO] . Таким чином, вони з [PERSON] мають на утриманні трьох неповнолітніх дітей. В силу того, що біологічний батько [PERSON] проживає в іншій області, а вона живе разом з братами в с-щі Ратне, Волинської області, він здійснює їх повне утримання. З сім`єю проживають у приватному житловому будинку, який було придбано ним у 2022 році і який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Всі вони зареєстровані за вказаною адресою. В даний час він є єдиною особою у сім`ї, яка забезпечує отриманий доходів, необхідних для задоволення базових потреб дітей. Дружина, [PERSON] , мати всіх трьох дітей у даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (догляд за [PERSON] , [INFO] ) Отже, він є основним джерелом фінансового забезпечення сім`ї, в тому числі [PERSON] . Зокрема, щомісяця покриває всі витрати ,пов`язані з утриманням дітей:придбання продуктів харчування;оплата одягу, взуття, засобів гігієни;забезпечення навчального процесу (канцелярія, підручники, оплата гуртків тощо); покриття витрат на медичне обслуговування;оплата комунальних послуг, житла, транспорту та побутових потреб, пов`язаних з утриманням дітей. Таким чином, він є єдиним повноцінним годувальником родини та несе на собі повну відповідальність за матеріальне утримання всіх трьох дітей, у тому числі і дитини своєї дружини від попереднього шлюбу, яку прийняв у сім`ю, як рідну і виховує та забезпечує нарівні з рідними дітьми. Факт утримання [PERSON] для його має юридичне значении та є підставою для встановлення у судовому порядку факту перебування її на його утриманні Факт встановлення перебування на його утриманні неповнолітньої дитини рішенням суду необхідний йому з метою реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Позивач просить встановити факт перебування неповнолітньої [PERSON] , [INFO] на його утриманні. Ухвалою суду від 27.06.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Ухвалами суду від 01.08.2025 року ( протокольно) визначено статус третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та не не прийнято до розгляду Акт обстеження умов проживання від 14.07.2025 року , який подано третьою особою у порушення ст. 83 ЦПК України. Позивач [PERSON] , його представник адвокат Панасюк І. І. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Позивач ствердив, що відповідач [PERSON] не бере участі у матеріальному забезпеченні [PERSON] , не цікавиться її життям. Позивач підтвердив, що йому усно [INFO] відмовлено у надання відстрочки від мобілізації у зв`язку перебуванням на його утриманні троє неповнолітніх дітей.Поряд з цим, обізнаний із батьками [PERSON] - його дружина та відповідач [PERSON] , який не позбавлений батьківських прав. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала та підтвердила викладені у позові обставини. Підтвердила, що нею не піднімалося питання позбавлення батьківських прав відповідача вжиття заходів до [PERSON] у зв`язку з невиконанням ним своїх батьківських обов`язків стосовно доньки [PERSON] .Ствердила, що сім`я отримала посвідчення багатодітної сім`ї. Крім того, [PERSON] визнала, що зареєстрована як ФОП з 2023 року, проте доходи отримує мінімальні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,звернувся із заявою про розгляд справи без його участі,не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Ратнівської селищної ради, звернувся із заявою про розгляд справи без участі їх представника,проти задоволення позовних вимог не заперечують . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Ухвалою суду від 01.08.2025 року ( протокольно) відмовлено у прийнятті визнання відповідачами [PERSON] , [PERSON] позову , оскільки визнання ними позову суперечить Сімейному кодексу України та продовжує розгляд цивільної справи. Поряд з цим, враховуючи висновок , викладений у постанові КЦС ВС від 12.03.2025 року № 336 /1978/23, яким " суди не вправі покладати в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 рокуу справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051 св 17) в якій вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову». За нормами ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. За приписами ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Відповідно до частин 2 та 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 260 СК України передбачено, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітнім, неповнолітнім пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Згідно з ч. 1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Заболоттівської селищної ради Ратнівського району Волинської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.01.2019 року (а.с. 4). За час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,що підтверджено копіями їх свідоуцтв про народження ( а. с. 11-14). Від попереднього шлюбу у відповідачки [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією її свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.06.2011 (а.с. 9). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16.07.2012 року, якее набрало законної сили 27 липня 2012 року, у шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано,дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю,прізвище залишено позивачці [PERSON] ( а. с. 15). Батько [PERSON] - [PERSON] проживає окремо в [ADDRESS] . Довідкою опорного закладу освіти «Ратнівський ліцей №1 імені героя України Едуарда Камардіна Ратнівської селищної ради» №90 від 19.06.2025 року вбачається,що мама [PERSON] та вітчим [PERSON] беруть активну участь у вихованні дитини [PERSON] .Батько дівчинки [PERSON] не підтримує контакту з кланими керівниками та вчителями предметниками,успішністю не цікавиться,батьківські збори не відвідує (а.с. 18). Позивач, відповідачка та їх діти проживають та зареєстровані у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , ,що стверджується відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №343 від 11.06.2025 року ( а. с. 8). Зазначене житло належить позивачу [PERSON] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності№302031021 від 03.06.20252 року ( а. с. 17). [PERSON] є фізичною особою підприємцем,займається вантажним автомобільним транспортом, отримує стабільний дохід. Цей факт підтверджується податковими деклараціями за 2023-1 квартал 2025 року (а.с.19-36). [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років,отримує допомогу при народжені дитини в розмірі 860 гривень(а.с. 38) Позивач зазначає, що всі троє дітей проживають разом із ним однією сім`єю, він їх утримує, видано посвідчення багатодітної сім`ї ( а. с. 7) . Звертаючись до суду , позивач просить суд встановити факт перебування на його утриманні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який має юридичне значення, а самае: право на отримання ним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Відповідно до статті 1 СК України питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку, здійснюється Сімейним кодексом України Згідно до частини першої статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Нормами ч.1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені статтями 150-151 СК України. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). В силу положень Цивільного кодексу України у момент народження фізичної особи, у неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Згідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Відтак, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У своїй заяві позивач вказує, що всі троє дітей знаходяться на його одноособовому утриманні. Позивач, відповідачі , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета підтверджують, що рідний батько неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у її утриманні та вихованні. Статтею 141 ч. 2 СК України встановлено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Нормами ст. 180 СК України, визнасчно, що обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків. Сімейним кодексом України визначені способи виконання батьками своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини. Так, зокрема статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина перша). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга). Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, за рішенням суду (частина третя). Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (частина перша статті 189 СК України). Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (частина перша статті 14, частина перша статті 15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один з батьків самостійно виконує їх. Установлено, що з батька неповнолітньої дитини не стягуються аліменти, оскільки відповідач [PERSON] не бажає звертатися із заявою про їх стягнення , як пояснила вона, проте [PERSON] зобов`язаний виконувати обов`язки, які покладаються нього, як на батька, вимогами законодавства України, зокрема статтею 150 СК України. Згідно з частиною першою статті 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України). Ураховуючи викладене, [PERSON] , перебуваючи у шлюбі з [PERSON] має право на участь у вихованні її дитини від першого шлюбу. При цьому, обов`язок щодо його утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не позбавлений батьківських прав, у дитини - [PERSON] є рідна мати та інші родичі , як по лінії матері так і по лінії батька, отже у [PERSON] відсутній правовий обов`язок утримувати дитину дружини [PERSON] і таке утримання ним здійснюється добровільно на підставі власного волевиявлення. Право позивача добровільно утримувати дитину не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить позивач. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Твердження адвоката Панасюка І. І. про те, що позивачеві видано посвідчення багатодітної сім`ї, а отже він утримує доньку дружини від попереднього шлюбу, не заслуговує на увагу та спростовується Порядком виготовлення і видачі посвідчень батьків багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2010 р. № 209 ( далі Порядок) , згідно до якого посвідчення є документами, що підтверджують статус багатодітної сім`ї і дітей з такої сім`ї та їх право на отримання пільг згідно із Законом України "Про охорону дитинства" та іншими актами законодавства. Зазначеним Порядком п. 3 визначено, що до заяви про отримання посвідчення додається, зокрема у разі реєстрації повторного шлюбу та проживання із дітьми від попереднього шлюбу - один із документів, що підтверджують факт виховання дитини одним із батьків (копія рішення суду із зазначенням місця проживання дитини з одним із батьків після розірвання шлюбу; витяг з реєстру територіальної громади, що підтверджує відомості про місце проживання заявника та дитини, у паперовій або електронній формі; копія судового наказу/рішення суду про стягнення аліментів, у якому зазначено місце проживання дитини; копія висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України; копія акта обстеження умов проживання, виданого службою у справах дітей; копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копія рішення суду про позбавлення батька чи матері батьківських прав, визнання батька (матері) недієздатним (недієздатною), безвісти відсутнім (відсутньою); копія свідоцтва про смерть батька чи матері; копія свідоцтва про народження дитини - у разі внесення до актового запису цивільного стану змін у зв`язку з усиновленням такої дитини). Відтак, отримання посвідченняч багатодітної сім`ї не свідчить про утримання дитини позивачем від попереднього шлюбу дружини. Всі інші твердження позивача, його захисника про задоволення позову не не є такими , що заслуговують на увагу та спростовують вищенаведене . Крім цього, перелік обставин та інших поважних причин для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зазначений у статті 23 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте, позивачем не доведено, що встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітньої дитини від першого шлюбу дружини є безумовною підставою для звільнення його від мобілізації. Щодо розподілу судових витрат пов`язаних з розглядом справи, то вони, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed