Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

У червні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 02.10.2024 року [PERSON] , будучи клієнтом банку, уклав з банком кредитний договір №ABH0CT155101727860264368, який складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту, щодо надання останньому кредиту в розмірі 22000 грн. 00 коп. строком на 36 місяців, тобто до 01.10.2027 року, зі сплатою процентів у розмірі 85 річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 05.06.2025 року має заборгованість в сумі 26460 грн. 04 коп., яка складається з наступного: 21138 грн. 91 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5090 грн. 92 коп. - заборгованість за процентами, 230 грн. 21 коп. - заборгованість за пенею, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.39-40). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі (а.с.7). Відповідач в судовому засіданні пояснив, що погасив заборгованість за кредитним договором. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк», у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 18.06.2024 року та заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за картою/рахунком б/н від 18.06.2024 року (а.с. 8-11). 02.10.2024 року, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклав з АТ «Акцент-Банк» кредитний договір №ABH0CT155101727860264368 шляхом підписання заяви про надання послуги «Швидка готівка» (а.с.13 зворотній бік - 16). Кредитний договір підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 18.06.2024 року. Із заяви про надання послуги «Швидка готівка» судом встановлено, що відповідач отримав в АТ «Акцент-Банк» кредит за послугою «Швидка готівка» на таких умовах: вид кредиту - кредит на споживчі потреби; тип кредиту - строковий; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту - 22000 грн.; строк кредиту - 36 місяців з 02.10.2024 року по 01.10.2027 року включно; процентна ставка (фіксована) - 85% на рік; у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. Із змісту таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка підписана відповідачем 02.10.2024 року електронним підписом, слідує, що в ній наявна інформація про дату видачі кредиту, кількість днів у розрахунковому періоді, сума кредиту, проценти за користування кредитом та види платежів за кредитом (а.с.15). До позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», підписаний відповідачем електронним підписом 02.10.2024 року, згідно якого АТ «Акцент-Банк» надав відповідачу інформацію, яка зберігає чинність та є актуальною до 01.10.2027 року, про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та інше (а.с.12 зворотній бік - 13). Виконання позивачем обов`язку щодо надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 22000 грн. підтверджується меморіальним ордером №TR.40354740.36182.65455 від 02.10.2024 року (а.с.17 зворотній бік). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 05.06.2025 року становить 26460 грн. 04 коп., яка складається з наступного: 21138 грн. 91 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5090 грн. 92 коп. - заборгованість за процентами, 230 грн. 21 коп. - заборгованість за пенею (а.с.17). Інформація, викладена у розрахунку заборгованості підтверджується також і випискою про рух коштів по кредиту за період з 02.10.2024 року по 04.06.2025 року (а.с.18). Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач як позичальник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Слід також зазначити, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, умови договору позивачем виконані, грошові кошти відповідачу перераховані на рахунок. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Разом з тим, з наданих відповідачем квитанції від 04.07.2025 року на суму 27979 грн. 00 коп. та довідки АТ «Акцент-Банк» про заборгованість від 04.07.2025 року (а.с.53, 54) судом встановлено, що відповідач після подачі позову повністю сплатив заявлену до стягнення заборгованість за кредитним договором №ABH0CT155101727860264368 від 02.10.2024 року, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed