Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва в інтересах [PERSON] звернулась адвокат Тарасенко Ольга Василівна із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення стягнення аліментів на дитину та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що позивач з відповідачкою перебував у шлюбі з 21 жовтня 2009 року по 29 березня 2018 року. У шлюбі у сторін [INFO] народилась донька - [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року у справі № 753/15017/18 з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання доньки у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07 серпня 2018 року до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року вказане рішення було змінено та стягнуто з відповідача аліменти на користь відповідача на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07 серпня 2018 року до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У подальшому, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2023 року вказаний розмір аліментів було зменшено до 1/6 частиниз усіх видів заробітку (доходу) позивача. Дарницьким ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) 24 квітня 2019 було відкрито виконавче провадження № 58974769 з примусового виконання рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки. Зокрема, аліменти відраховуються роботодавцем ТОВ «Тімак Агро Україна». На момент звернення до суду з цим позовом заборгованість зі сплати аліментів відсутня. З початком повномасштабного вторгнення РФ в Україну відповідачка з донькою виїхала за межі України, періодично приїжджала до м. Києва. Після того, як [PERSON] виповнилось 14 років, вона відмовилась виїжджати з України та виявила бажання постійно проживати з батьком. З 15 листопада 2024 року [PERSON] постійно проживає з позивачем за адресою - [ADDRESS] , позивач несе витрати на її утримання. Відповідачка продовжує отримувати аліменти, проте користується ними на власний розсуд, фактично не витрачає їх на утримання дитини. Отже, представник позивача вказує, що обставини, що стали підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача суттєво змінились, що є підставою для припинення стягнення аліментів з дати подання цього позову до суду. Крім того, з огляду на те, що дитина наразі проживає з батьком, який повністю її утримує, представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2025 року та до повноліття дитини. Вказує, що відповідачка є працездатною, здоровою особою, інших утриманців не має. Також, представник позивача просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року у справі № 753/15017/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з урахуванням рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2023 року у справі № 753/15401/23. Судові витрати просила покласти на відповідачку. Крім того, разом з позовною заявою представником позивача адвокатом Тарасенко О. В. була подана заява про забезпечення позову, якою вона просила вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено на суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача адвоката Тарасенко О. В. про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року у справі відкрито провадження в частині вимог про припинення стягнення аліментів на дитину та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. У відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено. 10 березня 2025 року представником позивача адвокатом Тарасенко О. В. була подана заява про зміну предмету позову, якоюпросила припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 у справі № 753/15017/18 та рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2023 у справі № 753/15401/23 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з 26 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 січня 2025 року та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу подання цієї заяви, тобто з 10 березня 2025 року, до повноліття дитини. У підготовчому засіданні 13 березня 2025 року ухвалою, занесеною у протокол підготовчого засідання, була прийнята до розгляду заява представника позивача адвоката Тарасенко О. В. про зміну предмету позову. У підготовчому засіданні 16 травня 2025 року ухвалою, занесеною у протокол підготовчого засідання, судом відмовлено у заявах відповідача від 28 квітня 2025 року про залучення до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та [INFO] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2025 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 22 липня 2025 року. 22 липня 2025 року у судове засідання з`явились позивач та представник позивача адвокат Тарасенко О. В. Відповідач, представник третьої особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Судове засідання було відкладено до 06 серпня 2025 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача адвоката Раздорського Р. А. про відкладення розгляду справи. 06 серпня 2025 року у судове засідання з`явилась представник позивача адвокат Тарасенко О. В. Відповідач та її представник, а також представник третьої особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. З огляду на те, що відповідач не повідомила суд про причини своєї неявки у судове засідання, а представник відповідача та представник третьої особи не з`явилися у судове засідання повторно, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності вказаних учасників справи. У судовому засіданні представник позивача адвокат Тарасенко О. В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що донька сторін [PERSON] після розірвання сторонами шлюбу залишилась проживати з матір`ю, що стало підставою для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання доньки. Після повномасштабного вторгнення РФ в Україну мати з донькою виїхали за кордон, періодично приїжджали у м. Київ. Під час одного з таких приїздів, коли [PERSON] виповнилось 14 років, вона забажала залишитись проживати в Україні разом з батьком. Відповідач останній раз виїхала з України за кордон 05 листопада 2024 року і більше в Україну не приїжджала. Весь цей час вона продовжує отримувати аліменти на утримання доньки, які регулярно стягуються з заробітної плати позивача, проте ці кошти не витрачає на доньку, а витрачає на власні потреби. При намаганні позивача з`ясувати питання щодо витрачання аліментів, відповідач уникає таких розмов. Позивач, у свою чергу, окрім того, що сплачує аліменти, наразі повністю утримує доньку. Також, на його утриманні перебувають ще двоє малолітніх дітей та дружина. Відтак, після ухвалення рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання їх доньки [PERSON] суттєво змінились обставини, що є підставою для припинення стягнення з позивача аліментів. Крім того, позивач вважає, що оскільки наразі донька постійно проживає з ним, наявні всі підстави для стягнення на його користь аліментів з матері дитини, відповідачки у справі. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2009 року, який було розірвано рішенням Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року у справі № 182/6137/17. У шлюбі [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 04 березня 2023 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року у справі № 753/15017/18 з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07 серпня 2018 року до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року вказане рішення було змінено та стягнуто з відповідача аліменти на користь відповідача на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07 серпня 2018 року до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 24 квітня 2019 року постановою головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження № 58974769 з виконання виконавчого листа № 753/15017/18 від 12 квітня 2019 року. 11 травня 2019 року у вказаному виконавчому провадженні головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2023 року у справі № 753/15401/23 розмір аліментів, встановлений постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 рокуу справі № 753/15017/18, було зменшено до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На підтвердження доводів позивача про стягнення з нього аліментів щомісячно із заробітної плати свідчить довідка ТОВ «ТІМАК АГРО Україна» від 08 січня 2025 року № 3500. Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 10 березня 2025 року підтверджується, що позивач не перебуває у вказаному реєстрі як боржник. На підтвердження доводів позивача про проживання з ним доньки [PERSON] у м. Києві свідчать: довідка Ліцею № 303 суспільно-природничого профілю м. Києва від 10 березня 2025 року № 30, з якої судом встановлено, що [PERSON] навчається у вказаному ліцеї у 8-В класі на інституційній (очній) формі навчання з 12 листопада 2024 року; довідка голови правління ОСББ «Княжий Затон 9» від 07 січня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 05 листопада 2024 року. Крім того, суд бере до уваги заяву [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким В. В. 27 грудня 2024 року за реєстровим № 3226, у якій [PERSON] зазначає, що з 05 листопада 2024 року вона проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та повністю знаходиться на його утриманні. З посадкового документа на потяг, придбаного 17 жовтня 2024 року на ім`я відповідачки, сполученням Київ - Відень, вбачається, що дата відправлення потяга 05 листопада. Перетин кордону України [PERSON] 06 листопада 2025 року за напрямом «Виїзд» та відсутність інформації щодо в`їзду відповідачки в Україну станом на 21 березня 2025 року підтверджується листом Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 21 березня 2025 року № 19/23102-25-Вих. Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як визначено положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Подібний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.06.2023 у справі № 186/126/21 (провадження № 61-1949св23). Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16, за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 Верховний Суд виснував, що припинення стягнення аліментів можливе тоді, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Як встановлено судом, неповнолітня [PERSON] з листопада 2024 року проживає у місті Києві разом з батьком [PERSON] . Саме позивач опікується дитиною, несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини, оскільки дитина мешкає з ним. В той же час мати дитини проживає окремо від доньки, з 06 листопада 2024 року та станом на 21 березня 2025 року перебувала за кордоном, отримувала аліменти на утримання доньки і користувалася ними на власний розсуд, фактично не витрачаючи їх на утримання дитини. Доказів зворотного відповідач суду не надала. Враховуючи встановлені обставини, які свідчать про суттєву зміну обставин після набрання рішенням суду про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання їх доньки законної сили, та враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про припинення стягнення з нього аліментів підлягають задоволенню з часу звернення його до суду, тобто з 09 січня 2025 року, оскільки на цей час дитина проживала з позивачем та він ніс витрати на її утримання. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, суд дійшов таких висновків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження: стану здоров`я та матеріального становища відповідача; наявності або відсутності у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків; наявності на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Витрати відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, позивачем відповідно до положень ст. 182 СК України суду не доводились. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває у працездатному віці, отже має змогу працювати, отримувати дохід та надавати достатню матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої доньки. Будь-які інші обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів судом не встановлено і ураховуючи все вище зазначене, а також беручи до уваги відсутність заперечень відповідача щодо заявлених вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від запропонованого позивачем розміру аліментів, який відповідає положенням ч. 5 ст. 183 СК України, тобто становить 1/4 частину від всіх доходів платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи, що заява про зміну предмету позову, якою позов було доповнено новою позовною вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, подано до суду 10 березня 2025 року, саме з цієї дати позивач має право на стягнення аліментів. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи, що позов задоволено і за одну з позовних вимог позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, вказана сума судового збору стягується з відповідача за користь позивача. Згідно з пунктом третім частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову з вимогою про стягнення на його користь аліментів, за результатами розгляду справи судом, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved