Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 100 000 грн. з [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 10 лютого 2022 року відповідач взяв у борг кошти у розмірі 63\~000 грн. із зобов`язанням виплачувати кожного місяця по 2800 грн. У випадку прострочення сплати коштів зобов`язався виплачувати штраф у розмірі 3000 грн. щомісячно за прострочений місяць, про що було складено розписку від 10.02.2022 року. Відповідач у порушення умов договору позики взятих на себе зобов`язань не виконав. Оскільки кошти не були повернуті через 23 місця після підписання договору, а саме у січні 2024 року, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 63\~000 грн., разом із цим у відповідача виникла заборгованість у сумі 69 000 грн. що складається з суми штрафу щомісячного прострочення за кожен місяць. Однак, позивачем було прийнято рішення про частковий захист своїх прав і стягнення з відповідача суми в розмірі 100\~000 грн., яка складається з 63\~000 грн. тіла заборгованості, 37\~000 грн. штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 100\~000 грн. Ухвалою судді від 01.04.2025 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.06.2025 року справу призначено до розгляду по суті. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. 10 лютого 2022 року відповідач взяв у борг кошти у розмірі 63\~000 грн. із зобов`язанням здійснювати щомісячні платежі у розмірі 2800 грн. для погашення основної суми боргу. У разі порушення Відповідачем термінів виконання грошового зобов`язання, встановлено відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 3000 грн. за кожен місяць прострочення платежу. Зазначений штраф нараховується додатково до основної суми боргу та підлягає сплаті за кожен повний або неповний місяць прострочення. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання та не повернуто кошти до січня 2024 року, а тому станом на лютий 2024 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 63\~000 грн., як основної суми боргу, та 69\~000 грн., як суми штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань. Проте позивачем було прийнято рішення про частковий захист своїх прав і стягнення з відповідача суми в розмірі 100\~000 грн., яка складається з 63\~000 грн. тіла заборгованості, 37\~000 грн. штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань. Отже, сума боргу, яку відповідач відповідно договору позики зобов`язаний повернути позивачу становить 100 000 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою\~ст. 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14 зазначено,що відповідно до норм ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. В силу ч.1\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст.530 ЦК України\~передбачено, що в разі якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зважаючи\~на те,\~що доказів\~повернення боргу\~відповідачем не\~надано,\~як і\~не надано\~будь-яких\~інших доказів\~у підтвердження\~відсутності обов`язку\~зі сплати\~заявленої в\~позові заборгованості,\~позовні вимоги\~про стягнення\~з відповідача\~на користь\~ [PERSON] вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно\~до ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір\~витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений\~ст. 141 ЦПК України\~(договір, рахунок на оплату замовлення). Позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у розмірі 100%. Отже з\~\~ [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved