Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради в особі Служби у справах дітей Чернеччинської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Глобинської міської ради в особі Служби у справах дітей Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 29.09.2011 року по 17.05.2019 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. За період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 18.05.2022 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим у позивача склалася нова сім`я в якій народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] в цілому займається вихованням дітей [PERSON] та [PERSON] , які перебувають повністю на його утриманні. З моменту виникнення фактичних сімейних відносин, а саме з серпня 2020 року [PERSON] з метою покладення на себе обов`язку з утримання нової родини, в тому числі малолітніх дітей, забезпечив дружину та її малолітніх дітей житлом, шляхом надання для проживання власного житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Крім того [PERSON] виконує всі необхідні дії з метою забезпечення якомога найбільших інтересів дітей, а саме забезпечує їх матеріально, виконує функції батька, а саме: виховує дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готує їх до самостійного життя. Батько дітей - [PERSON] із 2018 року ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а саме: не утримує дітей матеріально та не приймає ніякої участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім життям та побутом, жодного разу не відвідував дітей в навчальному закладі та не відвідує дітей вдома. Відповідно до судового наказу від 17.05.2019 року, виданого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області, із [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів близько 230 тисяч гривень. Крім того [PERSON] взагалі не спілкується із дітьми, чим фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча мав та має таку змогу. Не звертався до органу опіки та піклування та до служби у справах дітей Чернеччинської сільської ради щодо встановлення днів побачень з дітьми. Позивач в свою чергу жодних дій до цього часу щодо позбавлення відповідача такої можливості не вчиняла. [PERSON] займається виключно своїм життям, фактично самоусунувся від виховання дітей, жодного разу не привітав із днем народження чи іншими святами, які діти сприймають як увагу батьківського виховання, не дарував подарунки і взагалі не спілкується із дітьми. Вищевикладені обставини вказують на те, що відповідач, який є батьком дітей, свідомо самоусунувся від належного утримання та виховання синів, не бажає змінити своє ставлення до них, що свідчить про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками а тому його необхідно позбавити батьківських прав відносно його дітей, оскільки змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо і таке ставлення до дітей є виною саме відповідача, оскільки позивач жодного разу не забороняла йому спілкуватися з дітьми, не приховувала місце свого проживання і не вчиняла будь-яких дій на перешкоджання у прийнятті ним участі у вихованні дітей. З метою позбавлення [PERSON] батьківських прав позивач звернулася до Служби у справах дітей Чернеччинської сільської ради, де отримала висновок від 28.06.2024 року № 48 про доцільність позбавлення батька батьківських прав. У зв`язку із наведеним позивач звертається до суду та прохає позбавити відповідача батьківських прав щодо його синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що доцільно позбавити відповідача батьківських прав підстав зазначених у позовній заяві, а також враховуючи висновок від 28.06.2024 року № 48 про доцільність позбавлення батька батьківських прав. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. У період з 29.09.2011 року по 17.05.2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі (а. с. 13, 15). Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їхніми батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8-9). 18.05.2022 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , про що Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №462 та видано свідоцтво про шлюб (а. с. 25). Відповідно до судового наказу від 17.05.2019 року, виданого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області, із [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Глобинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області від 22.01.2024 року, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 230 9234 грн. 95 коп. (а. с. 20-21). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 264 від 02.07.2024 року складеного депутатом Чернеччинської сільської ради, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] та її Чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 41-42). З довідки виданої Чернеччинським ліцеєм Чернеччинської сільської ради Дніпропетровської області № 62 від 27.06.2024 року вбачається, що вітчим [PERSON] приймає участь у вихованні та в навчанні дітей [PERSON] та та [PERSON] (а. с. 12). У висновку з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради № 48 від 28.06.2024 року, зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 44-45). В судовому засіданні в порядку ч. 2 ст. 171 СК України були допитані [PERSON] та [PERSON] без присутності батьків, за участю психолога. [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживають разом із матір`ю та вітчимом, які їх забезпечують та виховують. З батьком не спілкувалися тривалий час. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зазначили, що їм достовірно відомо, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дітей, їхнім вихованням займається виключно позивач та її чоловік [PERSON] . Статтею 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України\~визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України»\~ від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року\~у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Судом встановлено що відповідач свідомо ухиляється від виховання сина та його утримання. Крім того, суд погоджується з висновком з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради № 48 від 28.06.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей, що також підтверджується поясненнями свідків. Позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги той факт, що батько дитини не бажає спілкуватися із дітьми, враховуючи наявність передбачених частиною першою\~статті 164 СК України\~підстав для позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Судові витрати по справі, а саме судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved