Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача про\~стягнення заборгованості\~за договором\~позики.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що 28.11.2023 року відповідач уклав із ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 4155852, який укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосування\~електронного підпису\~ та\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором. Відповідно до цього договору товариство передає позичальнику грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити проценти за користування від суми позики. 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 4155852 від 28.11.2023року, в сумі 25910 грн 00 коп, з яких: 6000 грн 00 коп - заборгованість за основним боргом; 19910 грн 00 коп - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 4155852 від 28.11.2023 року, в сумі 25910 грн 00 коп. Просить стягнути з відповідача вказану кредитну заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача, ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. \~ \~ \~ \~01.05.2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та зібрані у ній докази приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що 28.11.2023року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4155852 (а.с. 5-7). Відповідно до\~п.\~1\~ТОВ\~«1\~Безпечне\~агентство\~необхідних кредитів» (позикодавець) зобов`язалося надати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 договору позики позичальнику було надано позику в сумі 6000 грн 00 коп терміном на 15 днів, а саме на період з 28.11.2023 року по 13.12.2023 року, з базовою процентною ставкою за перший день користування позикою 44,86% (фіксована), базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3,00% (фіксована), знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 844442,25%, орієнтовна загальна вартість позики 8700 грн 00 коп. Цей договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронним повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосування електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» (п. 22 договору позики). Додатком № 1 до договору позики № 4155852 від 28.11.2023 року сформовано таблицю обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 8). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~було укладено\~договір факторингу\~№ 14/06/21,\~відповідно до\~якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 9-12). 28.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та додаткову угоду № 22 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, положення якої діють виключно до реєстру боржників № 22 та № 23 від 11.04.2024 року (а.с. 18, 19). Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 23 від 11.04.2024 року за Договором Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв Реєстр Боржників № 23 від 11.04.2024 року кількістю 6984, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Реєстр Боржників № 23 від 11.04.2024 року передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 20). Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~№ 23\~від 11.05.2024\~року до\~договору факторингу\~№ 14/06/21\~від 14.06.2021\~року,\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~набуло право\~вимоги до\~відповідача [PERSON] \~за договором\~позики №\~4155852 в сумі 25910 грн 00 коп (а.с. 21-22). Відповідач прийняті на себе за договором позики зобов`язання щодо своєчасного його погашення не виконував та відповідно до розрахунку заборгованості\~за кредитним\~договором №\~4155852 від 28.11.2023 року за період з 28.11.2023 року по 11.04.2024 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» складає 25910 грн 00 коп, з яких: 6000 грн 00 коп - заборгованість за основним боргом; 19910 грн 00 коп - заборгованість за відсотками (а.с. 23-24). Відповідно до статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому\~Законом України "Про електронну комерцію". Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У\~статті 3 цього Закону\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3\~ст.11 цього Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 вищевказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Приписами ст. 525, 526\~ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В п. 1\~ст. 629 ЦК України\~вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1\~ст. 612 ЦК України\~зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050\~ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредитів відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ними наданими їй кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості. За договором позики № 4155852 (за фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 28.11.2023 року, відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість станом на 11.04.2024 року становить 25910 грн 00 коп, з яких: 6000 грн 00 коп сума заборгованість за основною сумою боргу; 19910 грн 00 коп сума заборгованості за відсотками. В той же час, вищевказаний кредит надавався строком на 15 днів, тобто до 13.12.2023 року, з базовою процентною ставкою за перший день користування 44,86 % та базовою процентною ставкою з другого дня користування до повернення позики 3,00%. Згідно з п. 4 договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою до повного погашення заборгованості. Відповідно до п. 6 договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Тобто умови договору позики передбачають різні умови нарахування відсотків. При цьому слід звернути увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 вказала, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно достатті 1048 ЦК України. Суд не вбачає підстав для нарахування вказаних процентів в період поза строком кредитування. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позичальником дій, обумовлених пунктом 6 договору позики (продовження строку кредитування). Щодо нарахування відсотків «до повного погашення заборгованості», то суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16, з урахуванням умов договору, укладеного відповідачем. Зокрема Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що «для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». З урахуванням того, що суд дійшов висновку про безпідставне нарахування та стягнення процентів після спливу визначеного договором строку кредитування, враховуючи вищевикладене та умови договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4155852 від 28.11.2023 року, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 11211 грн 60 коп, яка складається з: 6000\~грн 00\~коп -\~суми заборгованості\~за основною\~сумою боргу;суми заборгованості за відсотками - 5211 грн 60 коп (6000х44,86х1+6000х3х14/100). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем відповідно до платіжної інструкції № 84834 від 15.10.2024 року сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп (а.с. 40). Оскільки судом задоволено позов у розмірі 11211 грн 60 коп, що становить 43,27 % від заявлених вимог в розмірі 25910 грн 00 коп, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1310 грн 21 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 509, 526, 527, 530, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1055, 1082 ЦК України,

Outcome: partial