Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

24.12.2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЛТ КРЕДИТ» звернулося до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1871 від 16.12.2023 року у розмірі 57750,00 грн., що нараховані відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом (1277,5% річних). Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 1871 від 16.12.2023 року між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів (до 15.12.2024 року), шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредит кожен день користування (1277,5% річних). Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідачки на веб-сайт мережі Інтернет https://kltcredit.com.ua/ та підписання Кредитного договору електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 963065, що направлявся відповідачу 16.12.2023 року о 11:03:09 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер ? [NUMBER] ?, який зазначений Кредитному договорі та ГТС. Відповідно до умов Кредитного договору, кошти перераховані на платіжну карту Відповідачки, яка була верифікована відповідно до правил міжнародних платіжних систем, на належну їй платіжну картку [NUMBER] після укладення Кредитного договору. Кредитні кошти у сумі 5000 грн. були відправлені відповідачу 16.12.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування (3,5% річних). Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 30 днів. Відповідно до п.1.3. періодичність платежів зі сплати процентів ставлять кожні 30 днів, що відображено в Додатку №№1 до Кредитного договору (далі по тексту Графік платежів). Таким чином, у межах строку кредитування Відповідач зобов`язаний сплачувати Позивачу проценти періодичними платежами кожні 30 днів. Починаючи з 15.01.2024 року, Відповідач має обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги Позивачем повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, однак в порушення зобов`язань не сплачує її. Відповідач своєчасно не сплатила нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, в зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом починаючи з 16.12.2023 року, що має відображення у Розрахунку заборгованості, порушує умови Кредитного договору, не виконує взятих на себе зобов`язань. В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення виключно про прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 16.12.2023 року по 10.11.2024 року.??? 20.05.2025 року дана справа надійшла до Окнянського районного суду Одеської області за підсудністю згідно ухвали від 16.04.2025 року. 02.06.2025 року отримано відповідь щодо реєстрації місця проживання відповідача. Ухвалою від 02.06.2025 року відкрито провадження по даній справі. 06.06.2025 року відповідач в системі «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, згідно з яким просила суд відмовити в задоволені позову та провести розгляд справи в її відсутність, обґрунтовуючи що матеріали справи не містять первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування грошових коштів за кредитним договором. 13.06.2025 року від представника позивача в системі «Електронний суд» до суду надійшли додаткові пояснення. Ухвалою суду від 22.07.2025 року за клопотанням позивача витребувано докази з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». 28.07.2025 року витребувані документи з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшли на адресу суду. Представник позивача, повідомлений належним чином, до суду не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про поважність причини неявки суд не сповістила, із заявою про відкладення розгляду справи не зверталася. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини. 16.12.2023 року між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та [PERSON] на підставі Заявки-анкети № 3256155 укладено кредитний договір № 1871. На підставі чого Товариство зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти в розмірі 5000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом строки, визначені цим Договором. Процентна ставка за користування Кредитом становить 3.5% від суми Кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 1277.50%) користування Кредитом. Процентна ставка за користування кредитом фіксованою. Строк надання Кредиту становить 365 днів, з сплатою Кредиту кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Крім того, невід`ємною частиною Договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», які розміщені на Сайті https://kltcredit.com.ua. 1.6.. відповідно до п.1.7. Договору, товариство здійснило переказ суми Кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить Позичальникові. Переказ суми Кредиту здійснюється Товариством через платіжний сервіс FONDY (TOB «ФК «ЕЛАЄНС», здійснює діяльність переказу коштів без відкриття рахунків, веб-сайт https://fondy.ua) або іншим способом. Відповідно до п.3.3. Договору, у випадку порушення строків повернення Кредиту, встановлених цим Договором, сторони погодили, щ Позичальнику встановлюється відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою 3.5% (річна процентна ставка становить 1277.50%) від суми несвоєчасно повернути грошових коштів переданих Позичальнику за цим Договором (суми кредиту) за кожний день користування. Інформація про суму нарахованих процентів за неправомірне користування грошовими коштами згідно ч.2 ст.625 ЦК України, повідомляється Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника та сплачується Позичальником одночасно з заборгованістю за Кредитом та нарахованим процентами за фактичну кількість днів користування Кредитом / а.с.7-12/. На підставі укладеного договору та згідно квитанції 705232050 від 16.12.2023 р. ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» перерахувало на карту [NUMBER] за договором 1871 від 16.12.2023 на умовах фінансового кредиту 5000.00 грн /а.с.13/. Відповідно до детального розрахунку заборгованості за договором №1871 від 16.12.2023 р., станом на 10.11.2024 року загальна сума заборгованості [PERSON] , становить 62750 грн, в тому числі 5000 грн. заборгованість за сумою кредиту, 57750,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом /а.с.14-17/. Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами статті 639 ЦК Українипередбачено, що Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон). Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися кредитодавцем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), з урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Встановлено, що між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір № 1871 від 16.12.2023, відповідно до умов якого, зокрема, товариство надало грошові кошти у позику на умовах фінансового кредиту, а позичальник зобов`язалася отримати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами (а.с.7-12). Відповідно до умов Договору відповідач отримала кредит в розмірі 5000,00 грн., строк користування кредитом - 365 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредит кожен день користування (1277,5% річних). У матеріалах справи наявна анкета-заявка на отримання кредиту № 19883 від 16.12.2023 року, відповідно до змісту якої, відповідач просила надати їй кредит у розмірі 5 000,00 грн. з терміном погашення кредиту 365 днів, а також зазначено анкетні відомості про позичальника, зокрема, прізвище ім`я по батькові, дата народження, РНОКПП, паспорта, адреса реєстрації, номер мобільного телефону, а також реквізити банківської платіжної картки (а.с.11). Як доказ перерахування кредитних коштів відповідачу позивач надає квитанцію від 16.12.2023, зі змісту якої слідує, що сума коштів у розмірі 5 000,00 грн. була перерахована на картку № [NUMBER] (а.с.13). Крім того, за клопотанням позивача ухвалою суду витребувано інформацію з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», згідно якої на ім`я [PERSON] , було емітовано платіжну карту [NUMBER] , за даною картою був закріплений фінансовий номер телефону - [NUMBER] , а згідно довідки про рух коштів по карті [NUMBER] , 16.12.2023 року об 11.03 год. було зараховано на рахунок [PERSON] 5000,00 грн. /а.с.88-90, 92-95/. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У статті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ч.2 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Так, матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №1871, що підписаний в електронній формі відповідачем, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5 000,00 грн., а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Договір позики є дійсними, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і той факт, що відповідач взяла на себе зобов`язання не виконала, у передбачені в договорі строки нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, котра підтверджена наданими матеріалами. Щодо судових витрат Положеннями ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, у розумінні положень ч.ч. 4,5 ст.137 ЦПК, у разі неспівмірності розміру витрат із складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт і їх обсягом, ціною позову, суд може за клопотанням сторони зменшити розмір відшкодування таких витрат. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. та 3028 грн. судового збору. Так, представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору №16/09/2024 про надання правової допомоги, укладеного 16.09.2024 року між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та ФОП [PERSON] » (а.с.30-31); акт приймання-передачі наданих послуг №1 до договору №16/09/2024 (а.с.34); витяг з реєстру №1 від 23.09.2024 р.; платіжну інструкцію №554 від 27.09.2024 року про перерахування 100 000,00 грн. за надання правничої допомоги згідно договору (а.с.36). 06.06.2025 року відповідачем у відзиві заявлено про зменшення розміру судових витрат, так як розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (а.с. 60-64). Згідно ч.2, 3, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд частково погоджується з доводами відповідача щодо зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки, спір, що виник між сторонами у справі відноситься до категорії типових спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокату потрібно було витратити багато часу. Крім того, у спорах даної категорії судова практика є сталою, а адвокат постійно надає правничу допомогу позивачу з даних питань. Інші доводи відповідача, суд вважає необхідним відхилити, враховуючи правові позиції, викладені Верховним Судом у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17 (провадження № 61-11991св20) та від 26 січня 2022 року у справі № 127/1415/20 (провадження № 61-878св21), а саме, що: «втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.5 ст.137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України». Таким чином, з урахуванням обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з обставин даної справи, з відповідача належить стягнути судові витрати на загальну суму 8028 грн., що складаються з судового збору 3028 грн. та витрат по оплаті послуг адвоката за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved