Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася \~в суд з позовною\~ заявою до\~ [PERSON] , \~в якій\~ просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 гривень, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування\~позовних вимог\~вказала,\~ що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час, вони з відповідачем проживають окремо. Їх малолітні діти, проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач працездатний, має добрий стан здоров`я, офіційно не працевлаштований, проте отримує нерегулярний заробіток. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей. За таких обставин вона змушена була звернутися у суд із даним позовом. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2025 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами з викликом позивача і відповідача у судове засідання. (а.с. 11) 30 травня 2025 року, від відповідача [PERSON] , через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що відповідач не згідний з позовними вимогами [PERSON] та вважає розмір аліментів, які просить стягувати позивач на утримання їх малолітніх дітей завищеним та необгрунтованим. Крім цього, відповідач зазначив, що немає стабільного заробітку, однак допомагає своїм дітям чим може (продукти, одяг, інші необхідні речі). А тому, вважає, що співрозмірним його доходу буде розмір аліментів у сумі по 2000 гривень на місяць на кожну дитину. (а.с. 17-18) У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити її позов повністю. Додатково пояснила, що дочка [PERSON] має вроджене захворювання, у зв`язку з яким вони періодично відвідують медичні заклади та проходять необхідні обстеження. Крім того, діти займаються на різних гуртках: аеробіка, футбол, англійська мова, оплата яких потребує значних сум на місяць, про що подала відповідні підтверджуючі документи. (а.с. 40-106) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою. (а.с. 34) Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 7), а також мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 5,6) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено на 2025 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні та дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, обмежень у його працездатності не встановлено, інших утриманців відповідач немає, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Отже, виходячи з обов`язку батька утримувати своїх дітей, та враховуючи, що домовленості про спосіб утримання спільних дітей сторонами не досягнуто, суд прийшов до висновку що наявні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду, в розмірі запропонованому позивачем. На переконання суду, вказаний розмір аліментів ( по 4000 гривень на кожну дитину) є співрозмірним можливостям відповідача [PERSON] , який є фізично здоровим, молодим чоловіком, а також матеріальним потребам дітей, які підростають та потребують витрат не тільки на базові потреби, а й для загального фізичного та розумового розвитку. Даний факт доведено позивачем у вигляді товарних чеків та накладних на оплату секцій, гуртків, додаткових уроків, візитів у стоматолога та інших лікарів, яких регулярно відвідують їх спільні із відповідачем діти, а також на побутові потреби. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку по утриманню своїх дітей, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено, у зв`язку з чим заперечння відповідача проти позову, суд відхиляє. За приписом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Згідно штампу на позовній заяві, позовна заява пред`явлена до суду 22.04.2025. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~ \~На підставі\~наведеного,

Outcome: approved