Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що з 10 жовтня 2002 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1589. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, а подружні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає, можливість збереження сім`ї відсутня. У судове засідання учасники не з`явились, про дату, час та місце повідомлялись належним чином. До суду позивач та відповідач направили заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на таке. 10 жовтня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім`ї, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1589 (а.с.13). Шлюбні відносини сторін фактично припинені, спільно вони не проживають, а отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, спільне господарство сторони не ведуть. Відповідно до статей 21 та 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 та 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Частиною 1 статті 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи те, що позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки подальше перебування у шлюбі буде суперечити його інтересам, а відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає необхідним такий задовольнити. Згідно вимогами статей 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення судових витрат позивач надав копію квитанції зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. Також надано акт виконаних робіт та наданих послуг, зі змісту якого вбачається, що позивач сплатив 10000 грн за надання професійної правничої допомоги. На підставі статей 21, 24, 56, 105, 110, 111, 112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved