Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, що утворилась за адресою [ADDRESS] , за період з 31.10.2023 по 30.06.2024 в розмірі 10913,28 гривень, судові витрати у розмірі 3028,00 гривень, а також судові витрати за отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 43,00 гривень. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розміщені на його офіційному веб-сайті для публічного доступу: https://zbutenergo.kharkov.ua. [PERSON] є побутовим споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , а також є власником квартири за даною адресою на підставі договору дарування. За період з 31.10.2023 по 30.06.2024 за вказаною адресою згідно переданих у відповідності до вимог п. 11 Постанови № 312, п. 4.3 ПРРЕЕ, п. 1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 10913,28 гривень. У зв`язку з несплатою відповідачем коштів за споживання електричної енергії, за ним утворилась заборгованість у вказаному розмірі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2024 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем подано заяву про призначення по справі технічної експертизи, оскільки вона має великі сумніви з приводу електроспоживання, має підозру, що накручують лишні кіловати. Представником позивача надано заперечення на подану заяву про призначення технічної експертизі, зі змісту яких вбачається, що розрахунки здійснюються на підставі даних адміністратора комерційного обліку (АТ «Харківобленерго»), який фіксує показники лічильників і передає їх постачальнику, тобто ПрАТ «Харківенергозбут» не має повноважень визначати обсяги споживання, а лише проводить розрахунки за даними оператора системи розподілу. Акти технічних перевірок і заміни лічильника в період 20232024 рр. підтвердили його справність, окрім цього відхилень у роботі приладу обліку не зафіксовано. Дані Акти з боку відповідача не оскаржувались. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2025 року в задоволенні клопотання відповідача відмовлено. Представник позивача у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву від представника позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки, причини неявки суду не повідомив. За загальним правилом частини першої статті 223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомляється про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно з ст.\~1\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 3, 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 15\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII, «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 «Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», яка затверджена постановою Національної\~комісії регулювання\~електроенергетики України\~від 04.05.2006\~№562 (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за № 782/12656), із змінами і доповненнями, внесеними постановою НКРЕ України від 14.10.2010 №1338). У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України\~"Про\~ринок електричної\~енергії"\~від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268. Відповідно до Переліку постачальників універсальних послуг на території Харківської області постачальником електричної енергії визначено Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут». Позивач має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 №505). ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Відповідно до пункту 13 розділу XVII\~Закону у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією. Правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01 січня 2019 залишається АТ "Харківобленерго", яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області. Відповідно до ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно з ч. 4 ст.\~319\~ЦК України власність зобов`язує. Приписами ст.\~322\~ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. За приписами п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належить комунальна послуга - послуга з постачання та розподілу електричної енергії. Відповідно до статті 4\~Закону України\~"Про\~ринок електричної\~енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Згідно зі статтею 56\~Закону України\~"Про\~ринок електричної\~енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Відповідно до частини 1 статті 63\~Закону України\~"Про\~ринок електричної\~енергії" встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім. (ст.156 ЖК України). У частині першій статті 19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20\~цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Пункт 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлений обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті, що відповідає частині 4 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії". Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII\~Закону України\~"Про\~ринок електричної\~енергії" встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Пунктом 13 Перехідних положень\~Закону України\~"Про\~ринок електричної\~енергії" передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642\~Цивільного кодексу\~України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua. Враховуючи , що за адресою: [ADDRESS] , фактично спожито електричну енергію, договір вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua. Згідно з п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору. За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 6.2 Договору про постачання електричної енергії про постачання електричної енергії споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Згідно з підпунктом 2 п. 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Згідно з підпунктом 1 пункту 5.2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Також вказані положення закону свідчать про те, що споживачі зобов`язані своєчасно і в повному обсязі оплачувати витрати на утримання будинку, споруд і прибудинкової території. За період з 31.10.2023 року по 30.06.2024 року за адресою: [ADDRESS] , згідно переданих у відповідності до вимог п. 11 Постанови № 312, п. 4.3 "Правил роздрібного ринку електричної енергії", затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, п. 1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ "Харківобленерго" показань приладу проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 10913 гривень 28 копійок. Судом встановлено, що згідно Інформації № 364937769 від 07 лютого 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , розмір частки 1 на підставі договору дарування, серія та номер: 1880, виданий 18 жовтня 2023 року, видавник: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Пугта договору купівліпродажу, серія та номер: 1271, виданий 30 травня 2012 року, видавник: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Пугачова Ірина Володимирівна Відповідно до довідки абонента і розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] , за якою за період з 31.10.2023 року по 30 06.2024 року наявна заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 10913 гривень 28 копійок. Відповідачем в ході розгляду справи не оспорювався факт відкриття на його ім`я особового рахунку, за яким позивачем надаються послуги постачання електричної енергії. Факт постачання електричної енергії відповідачу підтверджується показниками обсягів спожитої електричної енергії, а фактичне споживання - проведеними оплатами за надані послуги. Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склались фактичні договірні відносини щодо послуг з постачання електричної енергії. Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний був своєчасно і в повному обсязі оплачувати спожиту електричну енергію. Згідно зі статтею 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості позивача перед відповідачем складає 10913 гривень 28 копійок. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем доведено факт існування заборгованості за спожиту електроенергію в квартирі за адресою: [ADDRESS] тому нарахована заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до положень ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 гривень. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з отриманням довідки з Державного реєстру речових прав у розмірі 43 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1,2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно п. 4 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд визнає витрати позивача при зверненні до суду з позовом, пов`язані з отриманням довідки з Державного реєстру речових прав у розмірі 43 грн., згідно п. 4 ст. 3 ЦПК України як витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а тому задовольняє позов у цій частині.

Outcome: approved