Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №19.12.2024-100002350 від 19.12.2024 року у розмірі 14 450 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2\~422 грн. 40 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 грудня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір (оферти) №19.12.2024-100002350, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп., строком на 140 днів, тобто до 07.05.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, комісія за надання кредиту становить 250 грн., комісія за обслуговування кредитної заборгованості 250 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, неустойка 75 грн. 00 коп. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за укладеним Кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 14 450 грн. 00 коп., яка складається з: 5\~000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 5\~950 грн. 00 коп. заборгованість по процентам, 250 грн. 00 коп. комісія, 750 грн. 00 коп. додаткова комісія, 2\~500 грн. 00 коп. неустойка. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 23.06.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що у матеріалах справи відсутні належні докази отримання ним наданих кредитних коштів. Не може бути доказом отримання і надання коштів, наданий позивачем розрахунок боргу, який містить лише математичні обчислення, без зазначення відповідальної особи, підпису та печаток. Ураховуючи вищевикладене, вважав, що позов не підлягає задоволенню. Від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення, з яких убачається, що кредитний договір укладено відповідно до норм чинного законодавства. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією №600431942 від 19.12.2024 року. Відповідач не надав до суду виписки по його рахунках у банківських установах, у тому числі по рахунку на який кредитором було надано кредитні кошти. ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг без відкриття рахунків, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, 19 грудня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису укладено кредитний договір №19.12.2024-100002350, шляхом підписання заявки Кредитного договору, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 5\~000 грн. 00 коп., шляхом відкриття кредитної лінії строком на 140 днів, тобто до 07 травня 2025 року, зі сплатою відсотків у розмірі 1% за процентною ставкою «Стандарт» за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів та 0,5% за процентною ставкою «Економ» за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Комісія за надання кредиту становить 250 грн. 00 коп., комісія за обслуговування кредитної заборгованості 250 грн. 00 коп. у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 4\~645,86%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 11\~950 грн. 00 коп. Неустойка 75 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 547,5% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база рахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦКУ встановлюється законом. Реквізити для надання кредитних коштів - №5375-41ХХ-ХХХХ-7455. Кожна сторінка підписана\~відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора Е161. Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» за вих. №1-2605 від 26.05.2025 року, 19 грудня 2024 року грошові кошти у розмірі 5\~000 грн. 00 коп. успішно перераховано на банківську картку № [NUMBER] за призначенням платежу: видача за договором кредиту №19.12.2024-100002350. Згідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №19.12.2024-100002350 від 19.12.2024 року, заборгованість [PERSON] становить 14\~450 грн. 00 коп., що складається з: 5\~000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 5\~950 грн. 00 коп. заборгованість по процентам, 250 грн. 00 коп. комісія, 750 грн. 00 коп. додаткова комісія, 2\~500 грн. 00 коп. неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 19 грудня 2024 року по 07 травня 2025 року. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За правилом ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Положеннями\~ст. 6 ЦК України визначено, що\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2\~ст. 639 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судовим розглядом установлено, що 19 грудня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір №19.12.2024-100002350. Вищевказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом (одноразовий ідентифікатор Е161), а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд звертає увагу, що відповідач [PERSON] не спростовує факт укладання кредитного договору. Однак, отримавши кредитні кошти за вказаним договором, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув у передбачений договором строк тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами. Тому зважаючи на умови укладеного договору, у відповідача виник обов`язок повернення кредиту та сплати процентів. Надана довідка ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» за вих. №1-2605 від 26.05.2025 року є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування кредитором кредитних коштів відповідачу на умовах визначених кредитним договором №19.12.2024-100002350 від 19.12.2024 року. Отже, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши позичальнику у користування кредитні кошти. Між тим, позичальник порушив умови договору, допустивши прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду. При цьому, відповідач не надав доказів того, що на його картковий рахунок № [NUMBER] не було перераховано грошові кошти у розмірі 5 000 грн. 00 коп. Також відповідач не надав суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на його рахунок, враховуючи, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою. Тобто [PERSON] не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Таким чином, суд вважає доведений факт отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором. Ураховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. При цьому, відповідач не виконав у повному обсязі всі свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами кредитного договору, в результаті чого заборгованість відповідача становить 14\~450 грн. 00 коп., що складається з: 5\~000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 5\~950 грн. 00 коп. заборгованість по процентам, 250 грн. 00 коп. комісія, 750 грн. 00 коп. додаткова комісія, 2\~500 грн. 00 коп. неустойка. Щодо посилання відповідача, що розрахунок позивача є недоведеним, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідачем не надано суду власного розрахунку заборгованості, тому такі заперечення є безпідставними. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач не надав. Також, сторонами було погоджено розмір відсотків та порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим суд погоджується з розміром та порядком нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Щодо вимог про стягнення неустойки, суд зазначає наступне. В Заявці Кредитного договору №19.12.2024-100002350 від 19.12.2024 року передбачено, що неустойка становить 75 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п.17). Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 05:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому продовжувалась і триває на цей час. Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нарахована неустойка за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором в цей період, підстави для стягнення з відповідача 2 500 грн. 00 коп. неустойки відсутні. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19. Встановивши, що позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд дійшов до висновку про те, що стягнення з відповідача заборгованості по комісії є безпідставним. Однак, кредитний договір №19.12.2024-100002350 від 19.12.2024 року передбачає одноразову сплату комісії за надання кредиту у розмірі 250 грн. 00 коп. Наведені приписи ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування» прямо не вказують на недійсність умови кредитного договору про встановлення комісії за надання кредиту. Ураховуючи вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 1\~877 грн. 60 коп. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial