Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Заява мотивована тим, що на ім`я [PERSON] , [INFO] , була заведена трудова книжка серії [NUMBER] . На першій сторінці трудової книжки, в графі «прізвище» внесено виправлення прізвища заявниці з « [PERSON] » на « [PERSON] », та зазначено, що зміна прізвища внесена на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 04.05.1993 року, виданого Староміським райвідділом. Заявниця зазначає, що таке виправлення суперечить вимогам законодавства, що ставить під сумнів належність цієї трудової книжки саме їй. У зв`язку з цим вона не зможе використати її для підтвердження стажу роботи при оформленні пенсії, а виправити зазначену помилку іншим способом, окрім судового звернення, неможливо, що й стало підставою для зверненнязаявницею до суду із даною заявою, в якій заявниця просить встановити факт належності трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 03.01.1991 року на ім`я « [PERSON] » - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] . Ухвалою суду від 26.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. Заявниця [PERSON] , в судове засідання не з`явилась. На адресу суду від представника заявниці [PERSON] адвоката Кундеуса С. І. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника та заявниці, заявлені вимоги підтримують та просили їх задовольнити. Судові витрати просили залишити за заявницею. Представник заінтересованої особи Головного управління ПФУ у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника Головного управління. При прийнятті рішення, поклався на думку суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом становлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 04.12.1996 року, [PERSON] народилась [INFO] (а.с. 5-6). Як вбачається із копії трудової книжки серії [NUMBER] , на першій сторінці трудової книжки в графі прізвище, внесено виправлення прізвища власниці трудової книжки з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вказане виправлення здійснено на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого Староміським райвідділом 04.05.1993 року. Внесення таких виправлень не відповідає законодавству та ставить під сумнів належність трудової книжки саме заявниці. Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 04.05.1993 року, [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 129 від 04.05.1993 р. та змінила своє прізвище із [PERSON] на дошлюбне - [PERSON] (а.с.6). Відповідно до Архівної довідки від 14.05.2025 року №84/02-06/10 встановлено, що [PERSON] у 1987 році зарахована на 1-й курс шкільного відділу Вінницького педагогічного училища на денну форму навчання (Наказ про зарахування від 20.08.1987 №196), а у 1991 році закінчила повний курс навчання за спеціальністю «Викладання в початкових класах». Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 28.06.1991 року (Протокол №18) їй присвоєно кваліфікацію «учитель початкових класів, вихователь» (Наказ про присвоєння кваліфікації та видано диплом звичайного зразка [NUMBER] ). Відповідний запис зроблено у Книзі реєстрації видачі дипломів про закінчення педучилища (реєстраційний номер 8617, дата видачі диплома 29.06.1991) (а.с. 9). Також, відповідно до Довідки №108 від 17.06.2025 року, яка подана як доказ, встановлено, що [PERSON] працювала на Вінницькому виробничому об`єднанні «Хлібпром» («Вінницький хлібокомбінат») з 05.08.1988 року (копія довідки додається) (а.с. 10). Постанова Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31\~березня 1995\~року дає роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. У судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Встановлення цього факту, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить їй в подальшому реалізувати своє законне право щодо оформлення пенсії. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заявницею надано достатньо доказів на підтвердження викладених обставин, а заінтересованою особою не спростовано доводи, викладені у заяві. Таким чином, у суду не виникає сумніву у тому, що заведена трудова книжка серії [NUMBER] року, належить заявниці [PERSON] . Встановлення даного юридичного факту за рішенням суду породжує для заявниці певні правові наслідки. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що заява підлягає задоволенню. Судовий збір підлягає залишенню за заявницею, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved