Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокферд» (надалі за текстом - відповідач) про стягнення заборгованості по орендній платі. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що позивачем та відповідачем укладено договір найму (оренди) від 13 липня 2023 року, що посвідчений приватним нотаріусом Стиблиною О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1362. Відповідно до умов вказаного договору, наймодавець передає за плату в користування наймачу автомобіль марки Volkswagen моделі CRAFTER, випуску 2014 року, номер шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] на 3 роки з моменту підписання акту приймання-передачі автомобіля. Відповідно до п. 5 Договору, за згодою сторін орендна плата за користування автомобілем становить 20 000 грн. на місяць. Наймач зобов`язується виплачувати орендну плату за користування автомобілем щоквартально, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний наймодавцем або шляхом видачі готівки в касі наймача не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітнім періодом. Автомобіль, який є предметом оренди за договором, належить наймодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , що видане 25.01.2020 року ТСЦ 5642. На виконання умов договору, позивачем було передано автомобіль відповідачу, а відповідачем було здійснено часткову сплату орендної сплати в сумі 186 978 грн. Таким чином, з врахуванням строку користування автомобілем наймачем, а саме протягом 16 місяців (за період липень 2023 року - жовтень 2024 року) та розміру орендної плати в сумі 20 000 грн. щомісячно, загальна сума орендної плати за період в якому наймач здійснював користування автомобілем, складає 320 000 грн. Отже, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 133 022 (сто тридцять три тисячі двадцять дві) грн. з врахуванням частково сплачених коштів. На неодноразові вимоги Позивача щодо сплати орендної плати за користування автомобілем відповідач не відреагував, грошові кошти не сплатив, а отже позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 02.12.2024 року, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі, з повідомленням (викликом) сторін. 27.01.2025 року від представника відповідача надійшов відзив у якому зазначено, що відповідач не погоджується з сумою, яку позивач зазначає за орендну плату за користування автомобілем, а по-друге із заявленим розміром витрат на правову допомогу. 13.05.2025 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по орендній платі у розмірі 79 963,39 грн., витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Представник відповідача визнав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачем та відповідачем укладено договір найму (оренди) від 13 липня 2023 року, що посвідчений приватним нотаріусом Стиблиною О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1362. Відповідно до умов вказаного договору, наймодавець передає за плату в користування наймачу автомобіль марки Volkswagen моделі CRAFTER, випуску 2014 року, номер шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] на 3 роки з моменту підписання акту приймання-передачі автомобіля (а.с. 5-6). Відповідно до п. 5 Договору, за згодою сторін орендна плата за користування автомобілем становить 20 000 грн. на місяць. Наймач зобов`язується виплачувати орендну плату за користування автомобілем щоквартально, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний наймодавцем або шляхом видачі готівки в касі наймача не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітнім періодом (а.с. 5-6). Автомобіль, який є предметом оренди за договором, належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , що видане 25.01.2020 року ТСЦ 5642 (а.с. 7-8. На виконання умов договору, позивачем було передано автомобіль відповідачу, а відповідачем було здійснено часткову сплату орендної сплати в сумі 186 978 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 9-25). Крім того, сторони у пункті 17 договору визначили, що орендар за цим договором виступає податковим агентом орендодавця зі сплати податку з доходів фізичних осіб (18%) та військового збору (1,5 %). 29 листопада 2024 року між сторонами було укладено акт приймання передачі транспортного засобу за яким відповідач повернув позивачу предмет оренди, а саме автомобіль (а.с. 70). 04 грудня 2024 року сторонами було укладено договір про розірвання договору найму (оренди) автомобіля від 13.07.2023 року (а.с. 71). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ( надалі - Кодекс) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу. Вказаною статтею передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно дост.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Кодексу визначено, що при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки між позивачем та відповідачем було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, то відповідно сторони за таким договором мають певні зобов`язання, зокрема наймодавець зобов`язаний передати автомобіль в користування, а наймач зобов`язаний здійснювати таке користування в передбаченому договором порядку та сплачувати орендну плату в сумі, строк та порядок, що визначений договором. Позивач виконав свої зобов`язання щодо передачі автотранспорту в повному обсязі, в той же час відповідач не здійснив в повному обсязі оплату за користування транспортним засобом. Сторони у пункті 17 вищезгаданого Договору зазначили зокрема, що орендар за цим договором виступає Податковим агентом орендодавця зі сплати податку з доходів фізичних осіб (18%) та військового збору (1,5%). Оскільки позивач, підписуючи договір, погодився з усіма його умовами, включаючи умову про утримання податків, а отже, не може зараз вибірково трактувати умови договору на свою користь. Статтею 628 ЦК України чітко визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За нормами до ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. В свою чергу, у статті 57 ПК України вказано, що податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом. Статтею 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач порушив умови договору оренди, а відтак, з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 79 963,39 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1 331 грн.

Outcome: approved