Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано 11 березня 2004 року виконкомом Нижньоапшанської (Дібрівської) сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу з відповідачем мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між ними припинені приблизно у 2018 році. Причиною припинення спільного життя стали різні погляди на життя та несумісність характерів. На фоні таких відносин почалися суперечки та сімейні сварки. Вона переконалася, що з відповідачем вони зовсім різні люди і подальше спільне життя продовжувати неможливо. З моменту припинення шлюбних відносин вони проживають окремо, не мають сумісного бюджету, не ведуть сумісного господарства, у кожного з них на даний час особисте життя окремо одне від одного. Збереження шлюбу можливе тільки на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Проте їхній шлюб не ґрунтується на даних засадах та існує тільки на папері. Вважає, що усе вищевикладене є досить ґрунтовними причинами, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу. Вважає, що подальше спільне життя з чоловіком та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Враховуючи викладене просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати та залишити їй прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] ». 29 травня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, згідно позовної заяви просила справу розглянути у її відсутності. Також згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 11 березня 2004 року у виконавчому комітеті Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 40 (а.с.10). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України,\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини\~щодо взаємин\~подружжя свідчать\~про те,\~що сімейне\~життя у\~сторін не\~склалося,\~у них\~відсутнє взаєморозуміння,\~а розлад\~в сім`ї\~має не\~тимчасовий характер,\~а тому\~при таких\~обставинах шлюб\~підлягає розірванню. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Таким чином,\~аналізуючи та\~оцінюючи всі\~вищевикладені обставини\~у їх\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку,\~що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Статтею\~113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище без змін, а тому суд прийшов до переконання, що необхідно залишити позивачці її прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved