Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 35932,07 грн та судові витрати (судовий збір у сумі 3028,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9200 грн). Свої вимоги обгрунтовує тим, що 08.04.2019р. між АТ «Альфа-Банк» і [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 200000 грн та процентною ставкою 26% річних. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику в розпорядження кредитні кошти, тоді як відповідач не виконав своїх договірних зобов`язання й станом на 20.12.2021р. допустив заборгованість у загальній сумі 35932,07 грн. 20.12.2021р. між АТ «Альфа-Банк» і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу згідно якого банк відступив товариству, а те набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Однак відповідач існуючий борг не сплатив, що й спонукало позивача звернутися з даним позовом до суду. Позивачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 09 липня 2025 року було направлено в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але той інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. При цьому, суд зважує на те, що позивач в п.1 прохальної частини позову просив розглядати справу саме в такому порядку, а приписи ст.19, 274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення даної категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін 09 липня 2025 року разом із копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), однак той відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Також в установлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відтак, у силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (свобода договору). За приписами ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). За приписами ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства). Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому засіданні встановлено, що 06 квітня 2019 року [PERSON] й АТ «Альфа-Банк» підписали анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», у якій [PERSON] надала свої персональні дані, просила відкрити рахунок гривні на її ім`я та підтвердила акцепт Публічної пропозиції на укладення Договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених у Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці банку. 06 квітня 2019 року [PERSON] й АТ «Альфа-Банк» підписали Паспорт споживчого кредиту. Також 06\~квітня 2019\~року [PERSON] подала до АТ «Альфа-Банк» оферту на укладення угоди про надання кредиту №592280603, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в якій пропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське фізичних осіб. В цій оферті зазначено: тип кредиту споживчий, сума кредиту 7449,90 грн (6799,90 грн для власних потреб позичальника, оплата страхового платежу ПрАТ «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» 650,00 грн), процентна ставка фіксована 0,01% річних, строк кредиту 28 місяців, дата повернення кредиту 08.08.2021р., комісійна винагорода за послуги з розрахунково-касового обслуговування кредиту: за період з 1 по 24 місяць користування кредитом 0% від суми кредиту (змінна частина) та 35 грн (фіксована частина), за період з 25 по 36 місяць користування кредитом 3% від суми кредиту (змінна частина) та 35 грн (фіксована частина); умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії сума кредиту до 200000 грн, процентна ставка фіксована 26,0% річних, строк дії картки 3 роки з моменту випуску; обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50 грн. Додатком №1 до угоди про надання кредиту №592280603 від 06.04.2019р. є Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Цього ж дня [PERSON] отримала акцепт банком даної оферти, про що мається підпис позичальника. У листі-зобов`язанні до угоди про надання кредиту №592280603 АТ «Альфа-Банк» повідомило, що прийнято рішення про надання [PERSON] споживчого кредиту в сумі 6799,90 на придбання у продавця ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН» товару. Отже, на виконання вимог ч.1 ст.638\~ЦК України сторони у вказаному кредитному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він у силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, 06 квітня 2019 року між [PERSON] й ПрАТ «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» був укладений комплексний договір добровільного страхування від нещасних випадків та страхування медичних витрат (здоров`я ОК), умовами якого встановлена загальна страхова премія 650,00 грн. АТ «Альфа-Банк» зазначені свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши [PERSON] можливість користуватися фінансовими ресурсами кредитної лінії банку, що підтверджується випискою по рахунку з кредитною карткою позичальника за період з 06.04.2019р. по 20.12.2021р. Натомість [PERSON] порушувала умови договору, кредит, відсотки за його користування та комісії своєчасно не сплачувала, допускала овердрафт, у зв`язку з чим їй нараховувались штрафні санкції; у визначений договором строк кредит своєчасно не повернула. Згідно наданого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 592280603 від 06.04.2019р. станом на 20.12.2021р. складала 35932,07 грн, що не спростовано відповідачем, зокрема й шляхом надання інших своїх контрозрахунків. Водночас [PERSON] всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог, а відсутність у неї коштів не може бути підставою для звільнення її від погашення кредитної заборгованості. 20 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (Фактор) й АТ «Альфа-Банк» (Клієнт) укладено договір факторингу №4, за умовами якого АТ «Альфа-Банк» відступає позивачу, як новому кредитору, а той набуває право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено у Додатку №1-1 (п.2.1). Право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п.4.2 цього договору (12878944,00 грн), сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників за формою, встановленою в Додатку №2 до цього договору (п.2.3). Право кредитодавця на відступлення права вимоги без згоди позичальника кредитним договором не обмежене. Факт передачі від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прав вимоги за вказаним договором факторингу підтверджується платіжним доручення №34291 від 20.12.2021р. про перерахування ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» АТ «Альфа-Банк» коштів у сумі 12878944,00 грн, актом приймання-передачі реєстру боржників від 20.12.2021р. та випискою з додатку до договору факторингу №4 від 20.12.2021р., де в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами значиться й заборгованість [PERSON] за кредитним договором №592280603 від 06.04.2019р. у розмірі 35932,07 грн, з яких: 29041,26 грн борг за тілом кредиту, 0,00 грн борг за відсотками, 0,00 грн борг за комісіями, 6890,81 грн борг за штрафними санкціями. Однак, зазначені у даній виписці з додатку до договору факторингу штрафні санкції в сумі 6890,21 грн не підлягають стягненню з позичальника з огляду на таке. Законом України № 691-IX від 16.06.2020р. «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19», який набрав чинності з 04.07.2020р., розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 15 такого змісту: «У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення». Карантин через COVID-19 було введено в Україні з 12 березня 2020 року, його неодноразово продовжували і скасовано з 01 липня 2023 року. Кредитний договір укладений між сторонами 06 квітня 2019 року й розрахунок заборгованості позичальника за ним виконано станом на 20.12.2021р., тобто, коли в Україні через COVID-19 вже був запроваджений карантин і на кредитні правовідносини поширювалося положення п.15 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Однак, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в позовній заяві пред`явлено до стягнення з відповідача лише загальний розмір заборгованості за кредитним договором без зазначення складових елементів цієї кредитної заборгованості. Зокрема, ні позовна заява, ні виписка з додатку до договору факторингу, ні розрахунок заборгованості по кредиту не містять періоду нарахування позичальнику штрафних санкцій у розмірі 6890,81 грн. Водночас у розрахунку заборгованості по кредиту аналогічна сума вказана як відсотки за користування кредитом. Відтак, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми й достовірними доказами, що правовою природою зазначеної величини є саме відсотки за користування кредитом, а не неустойка (штраф, пеня), щодо якої також не наведено періоду її нарахування позичальнику, то в даному випадку з огляду на основні засади цивільного судочинства (ч.3 ст.2 ЦПК України) та п.15 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України суд вважає за необхідне виключити спірну суму в 6890,81 грн із загального розміру заборгованості відповідача за кредитним договором. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №592280603 від 06.04.2019р. підлягають частковому задоволенню в сумі 29041,26 грн, з яких: 29041,26 грн борг за тілом кредиту. Відповідно до ч.1, 3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать й витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з\~ч.1,\~2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн та на професійну правничу допомогу адвоката Литвиненко О.І. у сумі 9200 грн, які підтверджені належними й допустимими доказами (договір про надання правничої допомоги №03-07/2024 від 03.07.2024р., акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024р., який містить детальний опис виконаних адвокатом послуг, затраченого часу та вартості, платіжна інструкція №4925 від 01.10.2024р. про перерахування адвокату коштів гонорару). При цьому, суд враховує, що до понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу адвоката відносяться як оплачені, так і ті, що будуть оплачені ним у майбутньому, що відповідає умовам договору та усталеній практиці Верховного Суду (постанови від 27.07.2022р. у справі №686/28627/18, від 15.06.2021р. у справі №159/5837/19,\~від 03.10.2019р.\~у справі\~№922445/19та Європейського суду з прав людини (п.115 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України від 07.11.2013р»). Суд зважує на ту обставину, що відповідачем не було подано заперечень чи клопотань про зменшення пред`явлених стороною позивача до стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Водночас, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р.); відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (рішення у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р). Наведене також узгоджується й з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, \~де ВП ВС зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З урахуванням вищенаведеного, слід виснувати, що не є обов`язковими для суду договірні зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. З огляду на викладене суд вважає, що супровід даної справи не потребував від адвокатського об`єднання вивчення великого обсягу фактичних даних, регулювання даної категорії справ здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, справа є малозначнною (за ціною позову, за складністю) та розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, бере до уваги типовість та поширеність такої категорії справ (про стягнення заборгованості за кредитним договором), зокрема й ініційованих ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у судах різних регіонів України (за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень), у зв`язку з чим підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи. Тому, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн є завищеною і непропорційною до предмета спору та його складності. У зв`язку з цим, з огляду на критерії співмірності, розумності, обгрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 9200,00 грн до 3000,00 грн, що забезпечить справедливий баланс між інтересами сторін. Таким чином, зважаючи на загальне часткове задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2447,31 грн (29041,26 : 35932,07 х 3028,00) сплаченого ним при подачі заяви судового збору та 2424,68 грн (290-41,26 : 35932,07 х 3000,00) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 4871,99 грн судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial