Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

11.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що 09.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 103402274, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 5 600 грн, строком на\~30\~днів,\~який підписано\~електронним підписом\~позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання позичальником\~одноразового ідентифікатора\~(електронного\~підпису), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,80 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) ставка процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за даним договором фіксований. 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16072024, згідно якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором позики № 103402274 від 09.12.2021 (витяг з реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18\~496,80 грн, з яких: 5\~600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12\~896,80 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість у визначеній сумі. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 103402274 від 09.12.2021 в сумі 18\~496,80 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3\~028,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025, цивільну справу №203/1579/25, провадження №2/0203/1202/2025 було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 13.03.2025. 17.03.2025 ухвалою суду від Міністерства соціальної політики України витребувано інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно відповідача, на виконання якої 10.04.2025 листом Міністерства соціальної політики України за вих. 8320/0/290-25/13 від 02.04.2025 повідомлено, що станом на 31.03.2025 в ЄІБД ВПО відсутня інформація щодо запитуваної особи. В порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №1202618 від 17.03.2025 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача - фізичної особи [PERSON] , яка відповідає адресі, зазначеній в позовній заяві. Ухвалою суду від 29.04.2025, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 21.04.2025, відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у п.4 прохальної частини позовної заяви просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом публікації оголошення\~на офіційному\~веб-порталі\~«Судова влада\~України».\~Клопотань про\~розгляд справи\~за його\~відсутності відповідач\~не надав,\~про причини\~неявки не\~повідомив. З урахуванням викладених вище обставин, на підставі ст. 280 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку, про що в судовому засіданні постановлено ухвалу. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту (індивідуальна частина) № 103402274, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 5 600 грн, строком на 30 днів з 09.12.2021 до 08.01.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,80 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) ставка процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за даним договором фіксований. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді в особистому кабінету позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі, із застосуванням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (розділ 6 договору). Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ підписаний електронним цифровим підписом відповідача. Розмір та строки сплати позичальником платежів за цим договором погоджений сторонами в Додатку №1 до цього договору, який є невід`ємною його частиною. Згідно наданої відомості про щоденне нарахування та погашення заборгованості ТОВ «Мілоан» вбачається, що станом на 16.07.2024 відповідач жодних оплат за договором позики не здійснив, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 18\~496,80 грн, з яких: 5 600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12\~896,80 грн - сума заборгованості за відсотками. 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16072024, згідно якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором позики № 103402274 від 09.12.2021 (витяг з реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 496,80 грн, з яких: 5 600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 896,80 грн - сума заборгованості за відсотками. Вказана сума заборгованості також підтверджується розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №\~103402274 від 09.12.2021 за період з 09.12.2021 по 16.07.2024, розраховану ТОВ «Мілоан» станом на 16.07.2024. Отже, вищенаведені докази підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідача за вказаним договором позики. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513\~ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відтак, оскільки вищевказані договори про надання позики та факторингу не були визнані у встановленому законом порядку недійсними чи нікчемними, то в силу положень Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 6, 204, 207, 627, 629, 638, 639, 642, 1077\~ЦК України ці правочини є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання, що у відповідності до вимог ст.ст.12,\~81\~ЦПК України не спростовано відповідачем жодними доказами. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення позики чи спростування вказаних обставин на час розгляду справи відповідачем не надано, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3\~028, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved