Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: земельні ділянки площею 1,26 га та 0,21 га. До дня смерті померлий проживав один. У вересні 2024 року позивач отримав свідоцтво про смерть брата та у житловому будинку виявив Державні акти на право власності на земельну ділянку. Однак при зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав [PERSON] отримав відмову через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що вказаний строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки проживав у іншому населеному пункті, не мав спільного побуту із померлим, не знав про наявність спадкового майна у померлого. Позивач просить суд визначити [PERSON] додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що належала померлому [INFO] [PERSON] . 31.03.2025 року ухвалою судді відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 03.07.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Віньковецької селищної ради Лужняк В.О. у судове засідання не з`явився, але надіслав письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника селищної ради, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 09.09.2024 року. Згідно довідки Женишковецького старостинського округу Віньковецької селищної ради № 363 від 10.12.2024 року [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав до дня смерті в [ADDRESS] один. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 003750 від 16.05.2007 року [PERSON] належить право власності на земельну ділянку площею 1,2603 га, кадастровий номер 6820683000:07:003:0077. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 003942 від 16.05.2007 року [PERSON] належить право власності на земельну ділянку площею 0,2183 га, кадастровий номер 6820683000:06:003:0064. [PERSON] , [INFO] , є рідним братом померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 26.04.1977 року; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16.05.1972 року. Таким чином, [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за законом другої черги після померлого [PERSON] відповідно до ст. 1262 ЦК України, але пропустив шестимісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що підтверджується листом нотаріуса № 33/01-16 від 22.01.2025 року. Згідно відповіді приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Янцаловської В.О. від 10.06.2025 року № 346/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~підпунктів 3.1,\~3.3\~та 3.5\~пункту 3\~глави 10\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України 22.02.2012\~№ 296/5\~(надалі\~Порядок),\~право на\~спадкування здійснюється\~спадкоємцями шляхом\~прийняття спадщини\~або її\~неприйняття. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі, засобами поштового зв`язку заяви або заяви, яка надійшла технічними засобами електронних комунікацій. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), постанові Великої Палати Верховного суду від 26.06.2024 р. у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24). З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18, у п. 50-51 постанови Великої Палати Верховного суду від 26.06.2024 р. у справі № 686/5757/23 та багатьох інших. Посилання позивача у позовній заяві на постанову Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 565/1145/17 є безпідставним, оскільки у своїх висновках вказаний суд не приходив до висновку, що поважною причиною пропуску строку є необізнаність спрадкоємців про наявність спадщини. У вказаному судовому рішенні суд вказав, що поважною причиною пропуску строку є необізнаність спрадкоємців про наявність заповіту, оскільки потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Тому, якщо строк для прийняття спадщини пропущений через те, що спадкоємиць не знав про спадкову масу і це єдина підстава пропуску строку, оскільки інших перешкод встановлено не було, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України взагалі не застосовуються у цьому випадку (Постанова ВСУ від 26.09.2012 у справі № 6-85цс12, Постанова ВП ВС від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)). Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (п. 55-58 Постанови ВП ВС від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 (провадження № 14- 50цс24)). Отже судом встановлено, що позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом другої черги (рідний брат) і, не проживаючи постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, знаючи про відсутність спадкоємців першої черги спадкування, не вчинив активних дії для прийняття спадщини та пропустив шестимісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , а отже вважається таким, що не прийняв спадщину. У позивача були відсутні перешкоди для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини як особисто, так і засобами поштового зв`язку чи технічними засобами електронних комунікацій, а наведені ним такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як: проживання у іншому населеному пункті, відсутність спільного побуту із померлим, необізнаність про наявність спадкового майна у померлого не є поважними причинами для визнання судом додаткового строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки не перешкоджали звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Тому відсутні правові підстави, передбачені ч. 3 ст. 1273 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а отже у задоволені позовної заяви [PERSON] до Віньковецької селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 1262, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed