Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~АТ "Акцент-Банк" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~Позов мотивовано тим, що 31.03.2020 [PERSON] \~приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачу надано кредит у виді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що в супереч чинному законодавству та умовам договору,\~ [PERSON] ,\~належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має заборгованість, яка станом на 22.03.2024 року становить загальну суму 62\~662,19 грн., та складається з: 54\~527,99 грн. - заборгованість за кредитом; 8\~134,20 грн.\~- заборгованість по відсотках за користування кредитом. До теперішнього часу сума боргу відповідачем не погашена. \~ \~ \~ \~З метою захисту порушених прав та інтересів, позивач обрав судовий захист відновлення таких прав, що і зумовило звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості. Крім того, позивач просив стягнути із відповідача понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08.05.2024 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Ухвалою суду від 30.05.2024 року переведено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.06.2024 року представником відповідача подано клопотання про розгляд справи в поряду загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.06.2024 року переведено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.07.2024 року витребувано у АТ "Акцент Банк" оргигінал Анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку від 31.03.2020 року. Ухвалою суду від 20.08.2024 року по даній цивільній справі призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи, виконання якої доручено експертам Вінницького науково - дослідного експертно -криміналістичного центру при МВС України. Ухвалою суду від 25.11.2024 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 16.01.2025 року по даній цивільній справі призначено повторну судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи, виконання якої доручено експертам Вінницького науково - дослідного експертно -криміналістичного центру при МВС України. 05.03.2025\~року на\~адресу суду\~повернуто цивільну\~справу №\~127/13422/24\~із клопотанням\~судового експерта\~про надання: - переліку всіх документів, де містяться вільні, умовно-вільні та експерементальні зразки почерку та підпису [PERSON] , що містяться в матеріалах цивільної справи №127/13422/24 та надані окремі, які можна використовувати в якості порівняльного матеріалу при проведенні експертизи, зазначивши назву документа, рядок, графу, де вони містяться, а також аркуш матеріалів справи, якщо зразки містяться в наданих матеріалах справи. Ухвалою суду від 06.03.2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 19.03.2025 року матеріали даної цивільної справи направлено для продовження проведення повторної судової почеркознавчої експертизи на підставі ухвали суду від 16.01.2025 р., та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи, виконання якої доручено експертам Вінницького науково - дослідного експертно - криміналістичного центру при МВС України. 19.05.2025 року на адресу суду повернуто цивільну справу № 127/13422/24 із висновком експерта. Ухвалою суду від 20.05.2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 12.06.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Шкапенко О. В. в судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві, просив суд їх задоволити. Щодо винесення заочного рішення не заперечив. Представник відповідача адвокат Покотило В. М. в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Вказав, що відповідач не підписував Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, із позовної заяви та доданих документів вбачається, що 31.03.2020 року між АТ «Акцент-банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку. Згідно із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 31.03.2020 року, станом на 22.03.2024, наявна заборгованість в загальному розмірі 62\~662,19 грн., яка складається з: 54\~527,99 грн. заборгованість за кредитом; 8\~134,20 грн.\~заборгованість по відсотках за користування кредитом. За клопотанням сторони відповідача ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2025 року призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, на розгляд якої поставлено питання: «Чи виконаний підпис в графі «Підпис» навпроти напису « [PERSON] » в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 31.03.2020 року, [PERSON] , чи іншою особою? - чи виконані підписи в документах: Анкета заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 31.03.2020 року в графі "Підпис" навпроти напису " [PERSON] " та Договір про поділ спадкового майна від 30.08.2022 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С., в графі "Підпис" навпроти напису " [PERSON] ", однією особою, чи різними особами? Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 628 ЦК України визначає, що договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій Формі. Стаття 1055 ЦК України передбачає, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частини першою статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). У статті 203 ЦК України \~ \~ \~ \~визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207\~ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини 1 цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження №61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Як вбачається із Висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 127/13422/24 від 06.05.2025 №1429/25-32 : - підпис, що міститься в графі «Підпис» праворуч від друкованого запису «П.І.Б. [PERSON] » в Анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 31.03.2020, виконаний не [PERSON] , а іншою особою; - підписи, що містяться в графі «Підпис» праворуч від друкованого запису «П.І.Б. [PERSON] » в Анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 31.03.2020, в графі «Підписи:» у рядку ліворуч від рукописного запису « [PERSON] » на зворотній стороні договору про поділ спадкового майна від 30.08.2022, посвідченого державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-674, виконані різними особами. Вказаний експертний висновок є категоричним, чітким та зрозумілим, експертами досліджено всі надані їм об`єкти та надано вичерпну відповідь на поставлене судом питання За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Згідно із ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групидоказів). Отже суд вважає, що в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Посилання банку на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку та умови кредитування, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, підпису відповідача, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. А також, за відсутністю підпису особи на Анкеті-заяви, яка залучена до справи в якості відповідача, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору від 31.03.2020, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Крім того до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за договором від 31.03.2020 року, однак зазначеного договору суду позивачем не надано. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені, вони не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-81 ЦПК України, і тому не підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У зв`язку із наведеним з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 грн. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 21 845,52 грн. (витрати на оплату судово-почеркознавчої експертизи). На підставі викладеного,

Outcome: approved