Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23-річного віку. Позов мотивований тим, що позивач являється рідним сином відповідача, який з його матір`ю [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, однак шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач залишився проживати із матір`ю. З відповідача на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області справа №2/1996/09 стягнуто було аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які до квітня 2025 року стягувалися із заробітної плати відповідача, 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно з 09.11.2009 року по досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач продовжує навчання та відповідно до довідки Відокремленого структурного підрозділу «Технологічно- промисловий фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету (надалі - ТПФК) за № 613 від 24.04.2025 він вступив та навчається по спеціальності 071 «Облік і оподаткування», група № 521, курс II, на денній формі навчання на контрактній основі відповідно до договору про надання освітніх послуг за № 46/3 від 06.08.2024. Термін навчання становить з 15.09.2024 по 30.06.2026. Договір про його навчання укладено з навчальним закладом з чоловіком його матері [PERSON] . Вартість навчання згідно з умовами Договору про надання освітніх послуг складає 28 000,00 грн за весь термін навчання. За навчання позивача фактично сплачує кошти його мати та на цей час нею оплачена за 2024 рік 14 000,00 грн, а відповідач категорично відмовляється допомагати позивачу у добровільній формі. Також відповідно до довідки ТПФК від 28.04.2025 позивач проживає у гуртожитку вказаного закладу, за адресою: [ADDRESS] , та враховуючи, що він не має інших засобів для свого матеріального забезпечення, то перебуває на повному матеріальному утриманні своєї матері. Позивач вказує на те, що його мати не в змозі самостійно утримувати його, оскільки вона відповідно до довідки Юліямпільського старостинського округу Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 05.05.2025 за № 93 з 01.03.2025 по цей час не має місце роботи. У зв`язку з цим він опинився у скрутному матеріальному становищі. Оскільки позивач, вчиться на денній формі навчання, здобуває освіту, працювати та заробляти кошти на власні потреби у нього можливості немає, тому крім оплати за навчання, матір позивача, несе витрати на його проживання, харчування, витрати пов`язані з навчання, проживанням. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений в ухвалі строк правом на подання відзиву до суду не скористався. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином, відзив на позов не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи зміст позовної заяви позивача, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с. 8), являється сином відповідача у справі. Відповідач разом із його матір`ю позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.01.2009 року Серія [NUMBER] шлюб між ними розірвано (а.с. 21). Згідно свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] від 16.05.2018 року відповідач [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] » (а.с. 13). Як встановлено судом мати позивача 23.09.2009 року повторно уклала шлюб із іншим чоловіком [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 17). Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між його батьками, позивач залишився проживати із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). З матеріалів справи встановлено, що з відповідача на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області справа №2/1996/09 стягнуто було аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які до квітня 2025 року стягувалися із заробітної плати відповідача, 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно з 09.11.2009 року по досягнення дитиною повноліття (а.с. 22-28). Відповідно до довідки Відокремленого структурного підрозділу «Технологічно- промисловий фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету за № 613 від 24.04.2025 позивач вступив та навчається по спеціальності 071 «Облік і оподаткування», група № 521, курс II, на денній формі навчання на контрактній основі відповідно до договору про надання освітніх послуг за № 46/3 від 06.08.2024. Термін навчання становить з 15.09.2024 по 30.06.2026. Вартість навчання згідно з умовами Договору про надання освітніх послуг складає 28 000,00 грн за весь термін навчання (а.с 10-11, 18-19). За навчання позивача фактично сплачує кошти його мати та на цей час нею оплачена за 2024 рік 14 000,00 грн, що підтверджується довідкою №152/25 вілд 06.05.2025 виданої ВСП «Технологічно- промисловий фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету (а.с. 29). Також відповідно до довідки ТПФК від 28.04.2025 позивач проживає у гуртожитку вказаного закладу, за адресою: [ADDRESS] (а.с 11). Судом встановлено, що в матеріалах справи наявний доказ в підтвердження того, що мати позивача не в змозі самостійно утримувати його, а саме довідка Юліямпільського старостинського округу Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 05.05.2025 за № 93 з 01.03.2025 по цей час не має місце роботи (а.с 16). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги та спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст.8 1 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, повинні бути достатніми і, разом із тим, співмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітнім, однак не досягнув віку двадцяти трьох років, продовжує навчання на другому курсі денної контрактної форми навчання ВСП «Технологічно-промисловий фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету, закінчує навчання у червні 30.06.2026 року і доказів отримання ним доходу суду не подано. Останній проживає у гуртожитку та матеріально його забезпечує всім необхідним його матір [PERSON] . Суд вважає, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, здоровою особою, оскільки доказів про зворотнє не надано та в судовому засіданні таких не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання доньки, яка досягла повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Зважаючи на те, що син відповідача [PERSON] є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, суд приходить до переконання що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, оскільки такий розмір буде достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та відповідатиме реаліям сьогодення. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнення з дати звернення до суду із позовом з 07.05.2025. Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення [PERSON] навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання нею освіти, граничний термін сплати аліментів, визначений ст. 199 СК України, змістом позовних вимог. Внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки до дати закінчення навчання, а за умови продовження останньою навчання - до досягнення 23 років. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки в даних правовідносинах позивач звільнений від сплати судових витрат і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно стягнути із відповідача у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved