Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 15 лютого 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 1457558, за умовами якого Позикодавець наддав Позичальнику грошові кошти у розмірі 4000,00 грн на строк 28 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Укладення договору відбулось в електронній формі, з використанням одноразового ідентифікатора, який було надіслано на електронну адресу позичальника. Факт укладення договору, а також надання Позичальнику грошових коштів підтверджується довідкою про ідентифікацію, наданою Позикодавцем, платіжною інструкцією №е86f3ее7-81ае-48f8-аdd-813bb5514с від 15.02.2021 року та довідкою ТОВ «ФК Фінекспрес» №КД-000027800/ТНПП від 06.05.2025 року, яка підтверджує виконання платіжної операції на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Умови укладеного договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало в повному обсязі, але Позичальник не повернув позику та не сплатив проценти за її користування внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 13392,80 грн, з яких: 4000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9392,80 грн сума заборгованості за відсотками. 21 червня 2021 року первісний кредитор - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклало договір факторингу №2106 з ТОВ «Фінансова компанія управління активами», за умовами якого відступило право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1457558, а в подальшому, за договором факторингу №030423-ФМ від 03 квітня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги за цим же кредитним договором на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». У зв`язку з викладеним, посилаючись на набуття право вимоги до відповідача позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. 18 липня 2025 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження. Представник відповідача в судове засідання не з`явися, надав відзив на позовну заяву/а.с.63-67/, згідно яких зазначив, що вимоги позивача не відповідають нормам діючого цивільного законодавства, оскільки ним не долучено до матеріалів справи Договір позики № 1457558. Також стверджує, що картковий рахунок [NUMBER] на який було перераховано грошові кошти не містять жодного відношення до нього, він ним не користувався, не мав електронної поштової скриньки та не отримував цифровий електронний цифровий підпис на цю адресу. Вважає, що позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов договору про надання коштів у позику Відповідачу на картковий рахунок позичальника, а надано розрахунок заборгованості, який не є достатнім для висновку про існування боргу у заявленому позивачем розмірі. Оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавався кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, не містить періодів, а саме дат нарахування відповідно до яких можна було б перевірити правильність нарахування процентної ставки. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачу [PERSON] за кредитним договором було видано кредит в сумі заявлених позовних вимог. Зазначення даної суми в Копія платіжної інструкції про не свідчить про її отримання Відповідачем. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у Відповідача [PERSON] перед Позивачем заборгованості за договором матеріали справи не містять, як і не надано самого договору. З урахуванням викладеного представник відповідача вважає, що додатки до договору факторингу (акт прийому-передачі, реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я, по батькові боржника, номер договору та сума боргу) без банківської виписки руху коштів з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. Просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що 15 лютого 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 1457558(на умовах повернення позики в кінці строку позики) /оберт а.с.13/ за умовами якого Позикодавець наддав Позичальнику грошові кошти у розмірі 4000,00 грн на строк 28 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Укладення договору відбулось в електронній формі, з використанням одноразового ідентифікатора raBdKpoa6b, який було надіслано на електронну адресу позичальника [INFO] 15 лютого 2021 року о 16:35:10 год, що підтверджується довідкою про ідентифікацію /а.с.19/ . Факт укладення договору, а також надання Позичальнику грошових коштів підтверджується довідкою про ідентифікацію, наданою Позикодавцем, платіжною інструкцією №е86f3ее7-81ае-48f8-аdd-813bb5514с від 15.02.2021 року /а.с.12/ та довідкою ТОВ «ФК Фінекспрес» №КД-000027800/ТНПП від 06.05.2025 року, яка підтверджує виконання платіжної операції на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Відповідно до умов Договору позики № № 1457558, Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику грошові кошти на погоджений сторонами строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошей у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти (р. 1 Договору). За змістом пункту 2 Договору сторони визначили, що сума позики складає 4000,00 грн, на строк 28 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день. Договір підписано електронним підписом Позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора: raBdKpoa6b. Тобто, між сторонами укладено Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб- сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Ідентифікація [PERSON] здійснювалася в ІТС. Будь-яких доказів того, що персональні дані Відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи- платника податків, номер телефону, адреса електронної пошти) були використані для укладення Договору від його імені іншою особою Відповідачем не надані. Факт виконання зобов`язань Позикодавцем підтверджується платіжною інструкцією№е86f3ее7-81ае-48f8-аdd-813bb5514с від 15.02.2021 року /а.с.12/ та довідкою ТОВ «ФК Фінекспрес» №КД-000027800/ТНПП від 06.05.2025 року /оберт а.с.19/ , яка підтверджує виконання платіжної операції на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , яка підтверджує виконання платіжної операції на картковий рахунок відповідача. Доказів на підтвердження того, що в нього немає карткового рахунку [NUMBER] та/або ним користувалася інша особа ним не надано. З матеріалів справи судом також встановлено, що 21 червня 2021 року первісний кредитор - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклало договір факторингу №2106 з ТОВ «Фінансова компанія управління активами», за умовами якого відступило право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1457558 /а.с.20-22/.Факт відступлення права вимоги підтверджується актом приймання передачі Реєстру заборгованостей від 21.06.2021 року, Реєстром заборгованостей від 21.06.2021 року, Актом звірки /оберт а.с.23,24/. 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги за цим же кредитним договором на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за договором факторингу №030423-ФК /а.с.25-27/. Факт відступлення права вимоги підтверджується актом приймання передачі документації /оберт а.с.28/. Згідно з Реєстром боржників від 03.04.2023 року до Договору факторингу№030423-ФК від 03.04.2023 року /оберт а.с.29/, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 13392,80 грн, з яких: 4000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9392,80 грн сума заборгованості за відсотками . Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано. Тобто відповідачем не спростовано факт отримання грошових коштів від позивача по справі. Користуючись кредитними коштами відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог, за таких обставин є підстави для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137ЦПКУкраїни встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Судом досліджено договір № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 /а.с.30-31/, витяг з акту №13-П приймання-прередачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 р. датований 16.05.2024 /а.с.32/, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів за оплату згідно акту №13-П приймання-прередачі наданої правничої допомоги від 16.05.2025 за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року /а.с.33/, ордер на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Фінпром маркет» адвокатом Ткаченко Ю.О. свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю /оберт а.с.33/. Зміст вказаних документів не суперечить вимогам законодавства до їх оформлення. З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, зважаючи на характер даної категорії справи, загальний обсяг наданих адвокатом правничих послуг за відповідний період, компенсації підлягають кошти в сумі 3500,00 грн., що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved