Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Позов мотивовано тим, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0555 га., кадастровий номер 0510137000:03:052:0170, розташована за адресою: [ADDRESS] , перебувала у спільній сумісній власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 790069, виданого 09.11.2011 року. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, на яку претендує донька померлого позивачка [PERSON] . Родинні відносини позивачки зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, виданим Міським бюро РАЦС м. Вінниці 19.05.1973 року, з якого вбачається, що [PERSON] (позивачка) є донькою [PERSON] . Позивачка зазначає, що вона 06.08.2002 року уклала шлюб та обрала прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 06.08.2002 року, виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області. Звернувшись до нотаріальної контори з питанням оформлення спадкових прав, позивачка отримала постанову державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорської Л. А. від 31.03.2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У якій зазначено, що оскільки земельна ділянка належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності, неможливо визначити склад спадкового майна та виділити частку померлого, а відтак оформити спадщину. Разом з тим, позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , що підтверджується довідкою № 566/02-14 від 17.07.2025 року, виданою державним нотаріусом тієї ж нотаріальної контори. Крім того, позивачка є єдиним власником житлового будинку [ADDRESS] , який знаходиться на спірній земельній ділянці. Право власності на зазначений будинок підтверджується договором дарування частини будинку, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. за реєстровим № 4197, згідно з яким позивачка набула 43/100 частки, а також свідоцтвом про право на спадщину від 11.04.2025 року, виданим державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорською Л. А., за яким позивачці перейшло 57/100 часток у праві власності на житловий будинок. Відповідні права позивачки підтверджуються також відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 21.04.2025 року. Таким чином, виникла необхідність визначення розміру часток співвласників земельної ділянки, що й стало підставою для звернення позивачкою до суду із цим позовом. Ухвалою суду від 02.05.2025 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 30.06.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки - адвокат Ковальова В. С., в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала за обставин, викладених у позовній заяві та просила їх задоволити, судові витрати просила залишити за позивачкою. Представник відповідача [PERSON] , в судовому засіданні при прийнятті рішення, поклався на думку суду. Заслухавши позиції учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, правовідносини зі спадкування регулюються правилами ЦК України, а саме його нормами, які містяться у Книзі 6 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] були співвласниками земельної ділянки, площею 0,0555 га, кадастровий номер 0510137000:03:052:0170, розташованої по [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 790069, виданого Управлінням Держкомзему у м. Вінниці Вінницької області 09.11.2011 року. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, на яку претендує його донька позивач [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ). Родинні відносини між позивачкою та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, виданим Міським бюро РАЦС м. Вінниці 19.05.1973 року, відповідно до якого [PERSON] є донькою [PERSON] . Факт зміни прізвища після укладення шлюбу позивачкою, підтверджується свідоцтвом про одруження від 06.08.2002 року. Разом з тим, відповідно до довідки № 566/02-14 від 17.07.2025 року, виданої державним нотаріусом Сікорською Л. А., позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . Позивач на підставі ст.\~1261\~ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців такої ж черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б у встановлений законом шестимісячний строк подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, чи які проживали зі спадкодавцем станом на день її смерті, згідно довідки про коло спадкоємців, виданої державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорської Л. А. від 17.07.2025 р. № 566/02-14 - не встановлено. В силу вимог ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Крім того, позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на вказаній земельній ділянці. Право власності на будинок підтверджується договором дарування частини будинку, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. за реєстром № 4197, згідно з яким [PERSON] набула 43/100 частки у праві власності, та свідоцтвом про право на спадщину від 11.04.2025 року, виданим державним нотаріусом Сікорською Л. А., відповідно до якого позивачці перейшло 57/100 часток житлового будинку. Позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, проте постановою державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорської Л. А. від 31.03.2025 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що земельна ділянка належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності, що унеможливлює визначення складу спадкового майна, тобто частки померлого у праві власності. Відповідно до ч. 2 ст.\~319\~ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.\~370\~ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За ст. 86\~Земельного Кодексу\~України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89\~Земельного Кодексу\~України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників житлового будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. ст. 1216, 1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 ЦК України. Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] , як спадкоємець учасника спільної сумісної власності правомірно звернулась з позовом до суду про визначення частки майна в праві спільної сумісної власності. За змістом ст.\~357\~ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Судові витрати за клопотанням позивача підлягають залишенню за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved