Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 14 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, відповідний актовий запис за №14. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини з ним припинились більше року часу до дня подання позову, з того часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Будь-які спроби примиритись не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки, та відсутнє взаєморозуміння. Фактично їхня сім`я розпалась, існує лише формально, а тому вона прийшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. Звернення до суду із позовною заявою обґрунтовує тим, що [PERSON] відмовляється подати спільну заяву про розірвання шлюбу до органів ДРАЦС. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до початку судового засідання через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, засобами поштового зв`язку подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та просив розірвати між ними шлюб. Розгляд справи просив проводити без його участі. Відповідно до ч. 1 та ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені такі обставини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14 лютого 2003 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, про, що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений запис за №4. Від шлюбу у сторін повнолітній син. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав. У силу ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з позовної заяви, між подружжям погіршилися відносини, сторони не проживають разом, позивач не має намірів відновлювати стосунки. Судом на підставі викладених у позовній заяві обставин, які відповідач [PERSON] у поданій письмовій заяві визнав, встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка у позовній заяві просила понесені нею судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору у сумі 1211,20 грн не стягувати з відповідача, що огляду на зазначене підлягає до задоволення.

Outcome: approved