Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

У серпні 2024 позивач звернулась з позовом до Комунального некомерційного\~підприємства 'Рубіжанська\~центральна міська\~лікарня'\~Рубіжанської міської\~ради Луганської\~області,\~в якому\~просила визнати\~незаконним та\~скасувати наказ\~Комунального некомерційного\~підприємства 'Рубіжанська\~центральна міська\~лікарня'\~Рубіжанської міської\~ради Луганської\~області від\~01червня\~2022\~року №2/2/К/032\~«Про призупинення\~дії трудових\~договорів з\~деякими працівниками\~КНП «РЦМЛ»\~РМР Луганської\~області»;\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~середній заробіток,\~за період\~з 01\~червня 2022\~року по\~05\~березня 2024\~року,\~у розмірі\~259\~431,39\~грн.,\~а також\~судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона працювала на\~посаді лікаря-отоларинголога\~дитячої міської\~поліклініки Комунального\~некомерційного підприємства\~«Рубіжанська центральна\~районна лікарня»\~Рубіжанської міської\~ради Луганської\~області з\~грудня 2018\~року. Після введення\~в Україні\~воєнного стану\~24.02.2022\~року,\~Позивач ніяких\~заяв щодо\~відпусток не\~оформлювала,\~трудові відносини\~не припиняла,\~трудова книжка\~залишається на\~підприємстві. У зв?язку\~з переїздом\~на нове\~місце проживання,\~05.03.2024\~року Позивач\~подала заяву до Відповідача\~щодо звільнення\~за власним\~бажанням. Наказом від\~05.03.2024\~року №\~60/к\~Позивача було\~звільнено,\~на підставі\~ч.\~1\~ст.\~38 К3пП\~України. Водночас,\~лише під\~час звільнення,\~ [PERSON] \~стало відомо,\~що з\~01.06.2022\~року дія\~трудового договору\~з нею\~була призупинена\~на підставі\~наказу КНП\~«Рубіжанська центральна\~міська лікарня»\~Рубіжанської міської\~ради Луганської\~області.\~Зазначений наказ\~не було\~доведено до\~відома Позивачки,\~жодних повідомлень\~від роботодавця\~з приводу\~зазначеного вона\~не отримувала,\~хоча засоби\~зв?язку не\~змінювала. 25.03.2024\~року,\~05.04.2024\~року,\~26.04.2024\~року представником\~позивача,\~адвокатом Крутоголовою О.0.,\~було зроблено\~запити до\~КНП «Рубіжанська\~центральна міська\~лікарня» Рубіжанської міської\~ради Луганської\~області щодо\~надання інформації\~у зв?язку\~з чим\~та на\~якій підставі\~було призупинено\~трудові відносини\~з [PERSON] \~та щодо\~отримання довідки\~про середньомісячну\~заробітну плату\~Позивача. Втім Відповідач,\~листами від\~29.03.2024\~№ 200,\~від 08.04.2024\~N?\~220,\~від 07.05.2024 №300,\~з різних\~підстав,\~що не\~ґрунтуються на\~положеннях чинного\~законодавства,\~відмовив у\~наданні запитуваної\~інформації. Отже,\~відсутня можливість\~документально обґрунтувати\~розмір заборгованості\~по недоотриманій\~заробітній платі,\~у зв?язку\~з чим\~Позивачка вимушена\~заявити клопотання\~про витребування\~доказів,\~що подається\~разом з\~позовною заявою. Наказ КНП\~«Рубіжанська центральна\~міська лікарня»\~Рубіжанської міської\~ради Луганської області\~від 01.06.2022\~року №\~2/2K/032\~свідчить про\~те,\~що дію\~трудового договору\~було призупинено\~з деякими\~працівниками лікарні,\~що суперечить\~ст.\~13\~Закону України\~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану»\~яким визначено,\~що дія\~трудового договору\~може бути\~призупинена у\~зв?язку з\~військовою агресією\~проти України,\~що виключає\~можливість надання\~та виконання\~роботи. Так само, відсутність належного повідомлення та ознайомлення Позивача з вказаним наказом є доказом порушення її трудових прав, адже весь час, з 01.06.2022 по 05.03.2024 року, Позивачка не була працевлаштована на інше місце роботи та фактично була позбавлена будь-яких грошових доходів. Ухвалою суду від 27 серпня 2024 року провадження у справі відкрито та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до відзиву представник позивача просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що в Україні введено воєнний стан на всій території України з 24 лютого 2022 року, місто Рубіжне було окуповано 13 травня 2020 року, що підтверджується даними Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року (зі змінами) код UA441200090000062828. Позивач по справі залишилася на окупованій території у місті Рубіжне Луганської області, роботу за своєю посадою не виконувала і тільки на при кінці листопада 2022 року виїхала на підконтрольну українській владі територію до Вінницької області. При цьому жодним чином не повідомивши роботодавця про повернення на територію яка підконтрольна українському уряду. Даний факт підтверджується довідкою ВПО №508-7001059790 вона видана на ім`я [PERSON] [INFO] 01 грудня 2022 року. У довідці також зазначено що вона прибула з зареєстрованого місця проживання; [ADDRESS] . Таким чином позивач по справі на момент видання Наказу про призупинення трудових відносин №2/2К/032 01 червня 2022 року на територію підконтрольну українській владі не виїхала, а залишалася на окупованій території, а тому не могла виконувати свої посадові обов`язки, при цьому відповідач КНП «РЦМЛ» РМР, Луганської області також не міг забезпечити роботою позивача оскільки позивач не повідомляла відповідача її виїзд з окупованої території та про її нове місце проживання, а також з причин захвату і руйнування медичного комплексу КНП «РЦМЛ» РМР, Луганської області який залишився не тимчасово окупованій території. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що вважає що позов немає правового обґрунтування, ті перепони, зв`язатись з роботодавцем, на які посилається позивач є необґрунтовані, робочі обов`язки позивачки відбувались з обладнанням, яким забезпечував роботодавець , але ці обладнання були пошкодженні ( не з вини роботодавця), є докази: витяг про початок досудового розслідування, позивачка повинна знати з засобів масової інформації, що місто окуповане, та роботодавець був вимушений зупинити договорів, оскільки не було інформації про позивачку, закон допускає за можливості повідомлення особи, роботодавець дізнався тільки коли вона вирішила звільнитися, вбачається що позивачка не повідомляла, думаючи що роботодавець повинен її знайти, в позові не зазначено що позивачка не змінювала номер і т.п., усі особові картки залишились на непідконтрольній території, обставини, які намагаються встановити у позові, щодо винних дій роботодавця, вони не підтвердженні, тобто позов є безпідставним, щодо розрахунку він не розкриває обставини, чому саме така сума, немає пояснення щодо заробітної плати, не було розкрито чому саме ця сума, оскільки відсутні винні дії з боку відповідача , винні дії містяться у позивача, оскільки жодних доказів що вона намагалась зв`язатись немає, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01 червня 2022 року наказом №2/2К/032 призупинено дію трудового договору з [PERSON] , лікарем-отоларингологом дитячим міської поліклініки КНП «Рубіжанська центральна\~міська лікарня»\~Рубіжанської міської\~ради Луганської області з 01.06.2022 р. до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану. Відповідно до наказу від 05 березня 2024 року №60/к звільнено [PERSON] .? лікаря-отоларинголога дитячого міської поліклініки КНП «Рубіжанська центральна\~міська лікарня»\~Рубіжанської міської\~ради Луганської області, 05.03.2024 за власним бажанням, у зв`язку із переїздом на нове місце проживання. Відповідно до супровідного листа №153/1 від 05.03.2024 року відповідач направив позивачу «Новою поштою» разом з копіями Наказу №2/2К/032 від 01.06.2022 року «Про призупинення трудових відносин з лікарем отоларингологом дитячим міської поліклініки «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області [PERSON] », копією Наказу №60/л від 05.03.2022 року «Про звільнення отоларингологом дитячим міської поліклініки «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області [PERSON] за власним бажанням». Окрім цього, із наказом позивач ознайомилась 05 березня 2024 року, що підтверджено повідомленням в месенджері Вайбер та визнано позивачем. Відповідно до довідки про середній заробіток (дохід) [PERSON] за січень 2024 року було нараховано 10927 грн., за лютий - 10927 грн. Відповідно до довідки від 01 грудня 2022 року № 508-7001659790 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] взята на облік як ВПО за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 11 квітня 2022 року № 5614-7000667736 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] взята на облік як ВПО за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу відомостей з Ліцензійного реєстру МОЗ з медичної практики від 21 лютого 2024 року, КНП «Рубіжанська центральна\~міська лікарня»\~Рубіжанської міської\~ради Луганської області, яка знаходилась за адресою: Луганська обл., м.Рубіжне, вул.Студентська, буд.19, місце провадження діяльності: м.Дніпро, проспект Олександра Поля, буд.22, м.Харків, вул.Георгія Тарасенка, 92а, м.Дніпро, проспект Олександра Поля, буд.98Д, Відповідно до витягу з ЄРДР № 12023130000001094 розпочато досудове розслідування за фактом незаконного заволодіння, невідомими особами на початку березня 2022 року, транспортних засобів, які перебували на території КНП «Рубіжанська центральна\~міська лікарня»\~Рубіжанської міської\~ради Луганської області. Відповідно до витягу з ЄРДР № 12022130000001367 розпочато досудове розслідування за фактом обстрілу по цивільним об`єктам та об`єктам критичної інфраструктури, під час якого пошкоджено приміщення КНП «Рубіжанська центральна\~міська лікарня»\~Рубіжанської міської\~ради Луганської області. Згідно зі\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадяни України реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Як вбачається ст. 43 Конституції України до цього переліку не входить. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який діє і на сьогоднішній день. Положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Частиною 1 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що призупинення дії трудового договору це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Згідно із частиною 3 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Таким чином, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам. Разом з тим, як вбачається з аналізу положень частини 1 статті 13 Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», таке право роботодавця настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником. Отже, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року місто Рубіжне було окуповано 13 травня 2022 року. Таким чином, у відповідача після 13 травня 2022 року до 21 лютого 2024 року не було можливості забезпечувати працівників підприємства роботою оскільки всі необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій і їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин стали неможливими. Позивач суду пояснила, що не повідомляла відповідачу про зміну своєї адреси. Прибувши як ВПО спочатку у Вінницьку область, потім у Рівненську, позивач не повідомила відповідача про нову адресу свого перебування, таким чином відповідач був позбавлений можливості повідомити її про наявність наказу про призупинення дії трудового договору. Суд вважає переконливими пояснення відповідача щодо втрати доступу до особистих карток працівників та можливості встановити контакти з позивачем. Окрім цього, на сайті Рубіжанської військової адміністрації та лікарні була розміщена інформація щодо зміни місцезнаходження відповідача, проте позивач не дізналась про місцезнаходження. Доказів щодо наявності контактів позивача у роботодавця позивачем не надано. Відповідно до довідки форми ОК-7 з червня 2022 року позивачці не виплачувалась заробітна плата, а також не сплачувались страхові внески, таким чином, вона могла знати, що вона не працює і заробітна плата їй не виплачується. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для скасування наказу, оскільк позивачем не доведено винної поведінки відповідача, а тому у задоволенні цих вимог слід відмовити. Окрім цього, відповідно ч. 1 ст. 233 КЗПП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Таким чином, [PERSON] було пропущено строк звернення із\~заявою про\~вирішення трудового\~спору,\~оскількиіз наказом позивач ознайомлена 05 березня 2024 року, проте із позовом звернулась до суду 01 серпня 2024 року. Позивачем не надано суду доказів того, що вона, діючи добросовісно, не мала можливості повідомити відповідача про зміну своєї адреси та дізнатись раніше про причини припинення їй виплат. Доводи позивача про поважність причин пропуску строку, передбаченого ст. 233 КЗПП Українїи суд вважає безпідставними, оскільки зазначені позивачем причини об`єктивно не перешкоджали можливості звернення позивача до суду з відповідним позовом. За таких обставин позов не підлягає задоволенню й з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

Outcome: dismissed