Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, у якому просить зобов`язати [PERSON] усунути для неї, [PERSON] , перешкоди у користуванні власними будинком та допоміжними господарськими спорудами, а також земельною ділянкою загального користування, до яких обмежено повноцінний доступ, шляхом знесення самочинно збудованих елементів благоустрою (парканів), розташованих між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що на підставі договору дарування від 21.04.1994\~р. [PERSON] отримала у дарунок домоволодіння [ADDRESS] , на земельній ділянці мірою 916,0\~кв.\~м, що складається з будинку, допоміжних будівель сараю та погребу, із "підтверджуючим землеволодінням" (так у позовній заяві) на 1\~075,2\~кв.\~м. Рішенням №\~539 від 22.09.2994\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області "Про розподіл домоволодіння [ADDRESS] на два окремих домоволодіння" здійснено поділ між [PERSON] та [PERSON] по 50/100 ідеальних частин домоволодіння, "зареєструвавши" (так у позовній заяві) за [PERSON] будинок [ADDRESS] із правом користування земельною ділянкою в розмірі 1\~1179\~кв.\~м, а за [PERSON] будинок [ADDRESS] із правом користування земельною ділянкою в розмірі 1\~075,2\~кв.\~м. На підставі договору дарування від 22.10.2008\~р., укладеного [PERSON] , власником домоволодіння [ADDRESS] стала [PERSON] . Між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, на свій власний розсуд [PERSON] здійснила умовний поділ земельної ділянки, залишивши на своїй території погреб [PERSON] , який пошкодила та зруйнувала, встановила паркан і загорожу під стінами будинку [PERSON] , якими здійснила перешкоди у доступі та користуванні майном [PERSON] , [PERSON] користується значно більшою частиною земельної ділянки, ніж визначено. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що незрозумілим є, до якого погребу [PERSON] не має проходу, погріб не належить [PERSON] , тому паркан [PERSON] не перешкоджає [PERSON] доступу до погребу, немає чіткої площі земельних ділянок, на яких знаходяться житлові будинки [PERSON] та [PERSON] , немає чітко визначеного правовстановлюючого документа на них, паркан перебуває на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні [PERSON] . Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області своєї позиції щодо предмета спору у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив, проте у своїх неодноразових заявах про розгляд справи за відсутності його представника зазначав що у вирішенні справи покладається на розсуд Суду. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування від 21.04.1994\~р., за умовами якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 50/100 часток жилого домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з двох будинків: будинку під літерою А-1, будинку під літерою Б-1, до домоволодіння належать: погріб В-1, сарай Г-1, гараж Д-1, погріб-сарай Ж, розміщене на земельній ділянці 910,00\~кв.\~м, в користування обдарованої переходять жилий будинок під літерою Б, погріб В, частина сараю Г (а.\~с.\~6). Копія цього договору та його оригінал містяться також у матеріалах інвентаризаційної справи №\~10623 (а.\~і.\~с.\~14 15, 22 23). Рішенням №\~539 від 22.09.2994\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області "Про розподіл домоволодіння [ADDRESS] на два окремих домоволодіння" вирішено розділити домоволодіння [ADDRESS] , яке належить [PERSON] 50/100 часток, [PERSON] 50/100 часток, домобудівлі літ.\~А-1 присвоїти [ADDRESS] та визнати право власності за [PERSON] на ціле домоволодіння, домобудівні літ.\~Б-1 присвоїти [ADDRESS] та визнати право власності за [PERSON] на ціле домоволодіння, зареєструвати право користування земельними ділянками: за домоволодінням [ADDRESS] 1\~075,2\~м\~кв. (а.\~с.\~7). Цей саме рішенням міститься у матеріалах інвентаризаційної справи №\~10623 (а.\~і.\~с.\~20 21) та інвентаризаційної справи №\~1972 (а.\~і.\~с.\~108). На підставі цього рішення Виконавчим комітетом Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області були видані: \~свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок від 10.11.1994\~р., яке посвідчує, що цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] (а.\~с.\~8), це саме свідоцтво міститься у матеріалах інвентаризаційної справи №\~10623 (а.\~і.\~с.\~22); \~свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок від 10.11.1994\~р., яке посвідчує, що цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] (міститься у матеріалах інвентаризаційної справи №\~1972 (а.\~і.\~с.\~109). З матеріалах інвентаризаційної справи №\~10623, зокрема, з довідки від 17.02.2023\~р. №\~341 Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради (а.\~і.\~с. 47) випливає, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Між [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] (Обдаровувана) укладено договір дарування житлового будинку від 22.10.2008\~р., за умовами якого, з урахуванням додаткового правочину до цього договору від 01.11.2008\~р., Дарувальник передає безоплатно у власність (дарує), а Обдаровувана приймає в дар цілий житловий будинок, який належить Дарувальнику, що знаходиться по [ADDRESS] , до будинку належать: сарай Г, гараж Д, колодязь №\~1, сарай-погріб Ж, будинок знаходиться на неприватизованій земельній ділянці (а.\~с.\~9, 10). З матеріалів інвентаризаційної справи №\~1972, зокрема, з довідки від 12.02.2022\~р. №\~40 Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради (а.\~і.\~с.\~129) випливає, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Зміст договору дарування від 21.04.1994\~р. та договору дарування житлового будинку від 22.10.2008\~р. свідчить про те, що сарай Г-1, про який йдеться у договорі дарування від 21.04.1994\~р., та сарай Г, про якій йдеться у договір дарування житлового будинку від 22.10.2008\~р., є однією є тією ж самою будівлею, що також випливає і з матеріалів інвентаризаційних справ №\~10623 та №\~1972 та Висновку експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 22.02.2024\~р. №\~657/02-2024 (далі Висновок експертів від 22.02.2024\~р.) З фотокарток, технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленому станом на 12.01.2022\~р. та Висновку експертів від 22.02.2024\~р. вбачається, що між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] наявна огорожа №\~2, що стосується спору, яка була побудована у 2020\~р., (а.\~с. 17 18, 129 133), 141 176, зокрема, фото №\~1, №\~2, №\~12, №\~14 (а.\~с.\~158, 159), рисунок №\~6 (а.\~с.\~168), яка примикає до сараю Г (Г-1), чим позбавляє [PERSON] доступу до цього сараю з території належного їй будинку по [ADDRESS] , тобто перешкоджає ним користуватися. [PERSON] не заперечує, що огорожа №\~2 побудована нею та їй належить. З фотокарток та Висновку експертів від 22.02.2024\~р. випливає, що огорожа №\~2 розташована впритул до сараю Г (Г-1), який за умовами укладених між [PERSON] та [PERSON] договору дарування від 21.04.1994\~р., та між [PERSON] та [PERSON] договору дарування житлового будинку від 22.10.2008\~р. перебуває у власності як [PERSON] , так і у власності [PERSON] . У цих договорах дарування не зазначено, у яких саме частках [PERSON] відчужувався сарай Г (Г-1) [PERSON] та [PERSON] , проте у будь-якому випадку сарай Г (Г-1) перебуває у спільній (сумісній або частковій) власності [PERSON] та [PERSON] (майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) частина перша статті 355 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої третьої статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть\~домовитися про\~порядок володіння\~та користування\~майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частиною першою статті 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Тобто у будь-якому випадку, незалежно від того, у якій саме спільній власності (сумісній або частковій) [PERSON] та [PERSON] перебуває сарай Г, [PERSON] має право ним (його частиною) володіти та користуватися. Як зазначено вище, огорожа №\~2 примикає до сараю Г (Г-1), чим позбавляє [PERSON] доступу до цього сараю з території належного їй будинку по [ADDRESS] , тобто перешкоджає ним користуватися. При цьому [PERSON] не подано доказів, що огорожа №\~2 перебуває на земельній ділянці, яка перебуває у її законному користуванні, зокрема, доказів, що у передбаченому законодавством України порядку встановлювалися межі земельної ділянки по [ADDRESS] , та [ADDRESS] . Частинами першою та третьою. статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 391 визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, Суд вважає, що [PERSON] має усунуту перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування сараєм Г (Г-1). Разом з тим, для усунення цих перешкод достатнім буде знесення не усієї огорожі №\~2, а її частини, яка примикає до сараю Г (Г-1), в обсязі, необхідному для забезпечення [PERSON] вільного доступу до сараю Г (Г-1), а саме довжиною два метри. Підстави для знесення іншої частини огорожі №\~2 відсутні, так як [PERSON] не довела, що частина цієї огорожі, яка залишиться, перешкоджатиме їй користуватися належним їй нерухомим майном, розташованому по [ADDRESS] . Зокрема, [PERSON] не подано доказів, що огорожа №\~2 розташована на виділеній їй у користування земельній ділянці, матеріали справи не містять доказів, які б вказували, що у передбаченому законодавством України порядку встановлювалися межі земельної ділянки по [ADDRESS] , та [ADDRESS] . Також Суд зазначає, що посилання [PERSON] у позовній заяві на те, що [PERSON] користується значно більшою частиною земельної ділянки, ніж визначено, є безпідставним. Так, як зазначалося вище, рішенням №\~539 від 22.09.2994\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області "Про розподіл домоволодіння [ADDRESS] на два окремих домоволодіння" вирішено, зокрема, зареєструвати право користування земельними ділянками (по [ADDRESS] ): за домоволодінням [ADDRESS] 1\~075,2\~м\~кв. (а.\~с.\~7). За Висновком експертів від 22.02.2024\~р. площа земельної ділянки, яке перебуває у користуванні будинковолодіння [ADDRESS] , становить 1\~113,5\~кв.\~м (пункт 2 висновку), тобто є меншою площею, ніж була виділена у користування наведеним у попередньому абзаці рішенням 1\~117,9\~кв.\~м. Підсумовуючи наведене, Суд приходить до висновку, що позову підлягає частковому задоволенню, а саме зобов`язанням [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належною останній частиною сараю Г (Г-1), який належить до будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] , шляхом знесення частини огорожі №\~2, яка примикає вказаного сараю, довжиною два метри. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 5\~831,00\~грн.

Outcome: partial