Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

26.06.2024 до суду звернувся представник позивача з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором №7733461 від 28.03.2024 у розмірі 24143,60 грн: заборгованість за тілом кредиту становить 5400 грн, заборгованість за відсотками становить 13899,6 грн, заборгованість за комісійними винагородами становить 0, 00 грн, заборгованість за пенею становить 4844 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 13.03.2024 року\~між відповідачем та ТОВ «Авентус України» укладено кредитний договір № 7682057. Відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5400 грн. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 27.11.2024 року згідно умов договору відступлення прав вимоги № 27.11/24-Ф ТОВ «Авентус України»\~відступило право вимоги за кредитним договором №7733461 від 28.03.2024 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором становить 24143,60 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5400 грн, заборгованість за відсотками становить 13899,6 грн, заборгованість за комісією 0, 00 грн, заборгованість за пенею становить 4844 грн. 02.07.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження і визначено строк для подачі відзиву. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. 12.08.2025 до суду надійшла заява відповідача про визнання позовних вимог, у зв`язку з цим просив стягнути з нього 50% судового збору та зменшити суму витрат на правову допомогу. В судове засідання відповідач не з`явився. Враховуючи такі обставини, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого. Так судом встановлено, що 28.03.2024\~року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7733461, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 5400 , строк дії кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту. 27.11.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Діджі фінанс» було укладено договір факторингу № 27.11/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором\~№ 7733461 від 28.03.2024\~ перейшло до ТОВ «Діджі фінанс». Як вбачається з реєстру боржників від 27.11.2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «Діджі фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7733461 від 28.03.2024\~\~ в сумі 24143,60 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 26.11.2024 року заборгованість за кредитним договором № 7733461 від 28.03.2024\~\~ відповідачем не погашена, залишок заборгованості 24143,60 грн: заборгованість за тілом кредиту становить 5400 грн, заборгованість за відсотками становить 13899,6 грн, заборгованість за комісійними винагородами становить 0, 00 грн, заборгованість за пенею становить 4844 грн. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055\~ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. За вимогами ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства. Згідно ч. 1-3 ст.639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦПК України, боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору кредиту, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення заборгованості слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 5400 гривень заборгованості за тілом кредиту. Стосовно вимоги про стягнення заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Умовами укладеного між сторонами договору, а саме п. 1.5.1, визначена стандартна процентна ставка, що становить 2,20% в день. Разом з цим, Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, а договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4270292 було укладено 04.01.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, суд дійшов висновку про неправомірність застосування позивачем до споживчого кредиту денної процентної ставки у 2,2%, яка, відповідно до закону, не може перевищувати 1%. За таких обставин, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 1.5.1 договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 2,20% у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Таким чином, стягненню підлягають проценти, нараховані за період з 28.04.2024 по 25.08.2024 включно у розмірі 1% в день, у сумі 6480 грн (5400 грн х 1% х 120 днів). Щодо позовних вимог про стягнення пені, суд виходить з такого. 17 березня 2022 набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 р., яким, зокрема, було внесено зміни до\~розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України\~та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань. Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи зазначене вище, вимога позивача про стягнення 4844 грн заборгованості за пенею задоволенню не підлягає. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених вимог. Згідно\~з ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити таке. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Білецьким Б.М. при зверненні до суду надано такі документи: - договір № 42649746 про надання правничої допомоги, укладені між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М.; - акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), у якому сторони підтверджують, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000,00 грн.; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості на суму 6000 грн. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням викладеного заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, сталою правовою позицією і є завищеними. В даному випадку суд враховує визнання позовних вимог відповідачем та з урахуванням пропорційності задоволених вимог на 49,2% , сума витрат на правову допомогу, яка підлягає відшкодуванню становить 2000 грн . Щодо судового збору. Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 7733461 від 30.05.2025 позивачем сплачено судовий збір за 2422,40 грн. З врахуванням того, що відповідач визнав позов, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, а\~\~саме у сумі 1211,20 гривень. Крім того, відповідно до ч.1\~ст. 142 ЦПК України,\~у разі\~визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З врахуванням вищезазначеного з державного бюджету на користь позивача слід повернути судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а\~\~саме у сумі 1211,20 гривень.

Outcome: partial