Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

АТ «Акцент-банк» (далі банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором АВН0СТ155101722797643897 від 04.08.2024, в розмірі 38299,23 грн. та судових витрат, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банк з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку підписавши Анкету-Заяву. 04.08.2024, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклав з АТ «Акцент-банк» кредитний договір АВН0СТ155101722797643897, щодо надання йому кредиту, в сумі 22000 грн., строком на 36 місяців, зі сплатою процентів, у розмірі 85 % річних. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором про надання кредитних коштів виконав. Однак відповідач умови договору не виконує, порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення за ним заборгованості розмір якої, станом на 26.05.2025, складає 38299,23 грн.,з яких: 22000 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 14806,56 грн. - заборгованість за процентами та 1492,67 грн. залишок заборгованості за пенею, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте до позову додав клопотання про розгляд справи відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують , проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомленаий своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин та якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заяву позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг, [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. 04.08.2024, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклав з АТ «Акцент-банк» кредитний договір АВН0СТ155101722797643897, щодо надання йому кредиту, в сумі 22000 грн., строком на 36 місяців, зі сплатою процентів, у розмірі 85 % річних. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором про надання кредитних коштів виконав. Однак відповідач умови договору не виконує, порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення за ним заборгованості розмір якої станом на 26.05.2025, складає 38299,23 грн.,з яких: 22000 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 14806,56 грн. - заборгованість за процентами та 1492,67 грн. залишок заборгованості за пенею. Вказані доводи позивача, відповідачем не спростовано. Статтею 634\~ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. З врахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір АВН0СТ155101722797643897 від 04.08.2024, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 22000 грн. - заборгованості за кредитом та 14806,56 грн. - заборгованості за процентами. В той же час, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, в сумі 1492,67 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі ч.10 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині вимог, тобто в розмірі 96,10 % від сплаченої суми судового збору.

Outcome: partial