Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

18.06.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва в системі «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Єреми Миколи Ростиславовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «FOODCARE» («Фудкейр») (далі - позивач, ТОВ «FOODCARE» («Фудкейр»)) до (далі - відповідач-1, [PERSON]), Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ) (далі - відповідач-2, УКРНОІВІ), Міністерства економіки України (далі - відповідач-3, Міністерство економіки України) про визнання правочину недійсним, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії, оскільки, судом не вирішено питання про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025 року, заяву про ухвалення додаткового рішення передано 06.08.2025 року головуючому судді Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2025 року в порядку загального позовного провадження прийнято до розгляду заяву представника позивача - адвоката Єреми Миколи Ростиславовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «FOODCARE» («Фудкейр») до [PERSON], Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», Міністерства економіки України про визнання правочину недійсним, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії та призначено судове засідання на 09 год. 30 хв. 18.08.2025 року. 12.08.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва в підсистемі «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Єреми Миколи Ростиславовича надійшла повторна заява про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі. 14.08.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва в підсистемі «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Єреми Миколи Ростиславовича надійшла заява про розгляд справи 18.08.2025 року без його участі. 18.08.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва в підсистемі «Електронний суд» від представника відповідача-2 - Фінагіна Владлєна Борисовича надійшли письмові пояснення на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в яких останній просив проводити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі без його участі та з урахуванням позиції Верховного Суду щодо відшкодування судових витрат. Учасники справи в судове засідання 18.08.2025 року не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Перевіривши заяву про ухвалення додаткового рішення, зміст судового рішення, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив наступне. Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «FOODCARE» («Фудкейр») до [PERSON], Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», Міністерства економіки України про визнання правочину недійсним, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії задоволено частково; рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (змінено назву на Міністерство економіки України) про публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про передачу [PERSON] ([PERSON]) права власності на знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.02.2014 року, реєстраційний номер 22423 від 23.10.2017 року (дата публікації та реєстрації 10.11.2017 року) скасовано; зобов`язано Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про скасування Рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про передачу [PERSON] ([PERSON]) права власності на знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.02.2014 року», реєстраційний номер 22423 від 23.10.2017 року (дата публікації та реєстрації 10.11.2017 року) і здійснити відповідну публікацію відомостей в офіційному бюлетені «Промислова власність»; зобов`язано Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» поновити дійсність (чинність) Свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 25.02.2014 року шляхом внесення відомостей до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність»; визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «FOODCARE» («Фудкейр»), резидентом Республіки Польща, право власності на знак для товарів і послуг «THE ORIGINAL PREMIUM BLACK ENERGY» за свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.02.2014 року; зобов`язано Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості щодо зміни власника знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.02.2014 на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «FOODCARE» резидента Республіки Польща, та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність»; в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «FOODCARE» («Фудкейр») 13 620,00 грн. у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору. Разом з тим, у вказаному рішенні суду не вирішено питання про розподіл судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц та від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Відповідно до заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача просить суд стягнути з відповідача-1 на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 євро. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано суду: копію договору про надання правової допомоги № 496-АО-2/2021 від 06.04.2021 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ІНТЕГРІТЕС» в особі в.о. Керуючого Партнера Корчева Вячеслава Дмитровича та FoodCare Sp z.o.o. (Товариства з обмеженою відповідальністю «FOODCARE» («Фудкейр»)), в особі члена правління [PERSON] та директора з продажів [PERSON] ; копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 496-АО-2/2021 від 06.04.2021 року; копію інвойсу від 17.10.2024 року на суму 500 євро та копію інвойсу від 21.07.2021 року на суму 4 000 євро; копія виписок по рахунку Адвокатського об`єднання «ІНТЕГРІТЕС» станом на 17.06.2025 року; копію Акту прийняття послуг від 11.08.2025 року до договору про надання правової допомоги № 496-АО-2/2021 від 06.04.2021 року. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19). Аналізуючи викладене, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлена представником позивача вимога щодо стягнення з відповідача-1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 євро є обґрунтованою, оскільки: відповідні витрати пов`язані з розглядом справи, є співмірними із складністю справи, виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також враховуючи належну поведінку сторони позивача під час розгляду справи; крім того, такий розмір витрат на професійну правничу допомогу не є завищеним і є розумним з урахуванням складності справи і наданих послуг, а також, суд враховує, що розмір таких витрат є пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, відсутності зі сторони позивача необґрунтованого завищення позовних вимог, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Отже, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру витрат на правничу допомогу до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, беручи до уваги, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес та з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 4 500 євро у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, представник позивача просить суд стягнути витрати професійну правничу допомогу в іноземній валюті, а саме євро. За умовами додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 496-АО-2/2021 від 06.04.2021 року сторони домовились, що вартість послуг визначено у фіксованих розмірах в іноземній валюті - євро, а також здійснено оплату у відповідній іноземній валюті. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що суд має право у своєму судовому рішенні вказувати про стягнення грошової суми в іноземній валюті, у якій і підлягає тоді його виконання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц та у справі № 464/3790/16-ц, від 23.10.2019 року у справі № 723/304/16-ц). Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.02.2023 року у справі № 824/145/22, з урахуванням вищезазначених позицій Великої Палати Верховного Суду, дійшов висновку про можливість визначити відшкодування витрат на правничу допомогу в євро. Враховуючи договірні умови оплати позивачем адвокатських послуг, суд вважає за необхідне визначити відшкодування витрат на правничу допомогу в євро. З урахуванням викладеного, суд вважає заяву представника позивача - адвоката Єреми Миколи Ростиславовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «FOODCARE» («Фудкейр») до [PERSON], Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», Міністерства економіки України про визнання правочину недійсним, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved