Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

ТОВ «Мілоан» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, вказуючи, що 01 грудня 2024 року між ними та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5753473 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідно до умов Договору позичальнику надано шляхом перерахування безготівково на рахунок карти № [NUMBER] кредит у розмірі 24868,00 грн., строком на 345 дні, остаточна дата повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом 11.11.2025 року (за умови дотримання Графіку платежів). Крім того, 16 грудня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 8715670, за умовами якого відповідачу надано шляхом перерахування безготівково на рахунок карти № [NUMBER] кредит у розмірі 1000,00 грн., строком на 345 днів, остаточна дата повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом 26.11.2025 року (за умови дотримання Графіку платежів). Відповідач зобов`язувався виконувати свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії на умовах, встановлених відповідними договорами. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на дату здійснення розрахунку утворилась заборгованість задоговором про споживчий кредит № 5753473 від 01 грудня 2024 року у розмірі 24868,00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 24868,00 грн., за договором про споживчий кредит № 8715670 від 16 грудня 2024 року у розмірі 1000,00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 1000,00 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 7100, 00 грн. судові витрати на професійну правничу допомогу. Позивач ТОВ «Мілоан» свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в прохальній частині позову просили проводити розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідачу [PERSON] у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено судову повістку про виклик до суду. Вказана судова поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою»/а.с.24-26/. Також відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив/а.с.22/. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 грудня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5733473. Позивач надав Відповідачу шляхом перерахування безготівково на рахунок карти № [NUMBER] кредит у розмірі 24868,00 грн., строком на 345 днів, (п. 2.1, 1.2, 1.3 Договору). Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 0,0010% річних на фактичну заборгованість за кредитом (п. 1.5.3 Договору). Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0,0010% річних від фактичного задишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, передбаченого Графіком платежів (п. 1.5.4 Договору). Згідно п. 2.4.1. Договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в розмірі та у терміни, що встановленні у Графіку платежів, додаток до Договору, який є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до довідки про укладення договору ТОВ «Мілоан» клієнт [PERSON] ідентифікований в інформаційно - телекомунікаційній системі товариством, відповідно до вимог частини 1 статті 12 Закону україни «Про електронну комерцію», акцепт оферти позичальником здійснено 01.12.2024 року одноразовим ідентифікатором - «562882», який направлено на номер телефону [NUMBER] . На підтвердження перерахування коштів за кредитним договором № 5733473 від 01.12.2024 року позивачем надано квитанцію АТ КБ «Приватбанк», згідно якої 01.12.2024 року 16:22 були перераховані кошти на платіжну картку клієнта - [NUMBER] в розмірі 24868,00 грн., ID операції - [NUMBER] , призначення платежу - кошти згідно договору №5733473. Згідно розрахунку заборгованості, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 5733473 від 01.12.2024 року у розмірі 24868,00 грн., з яких заборгованість по кредиту - 24868,00 грн.. 16 грудня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 8715670. Позивач надав Відповідачу шляхом перерахування безготівково на рахунок карти № [NUMBER] кредит у розмірі 1000,00 грн., строком на 345 днів, (п. 2.1, 1.2, 1.3 Договору). Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 0,0010% річних на фактичну заборгованість за кредитом (п. 1.5.3 Договору). Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0,0010% річних від фактичного задишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, передбаченого Графіком платежів (п. 1.5.4 Договору). Згідно п. 2.4.1. Договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в розмірі та у терміни, що встановленні у Графіку платежів, додаток до Договору, який є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до довідки про укладення договору ТОВ «Мілоан» [PERSON] ідентифікований в інформаційно - телекомунікаційній системі товариством, відповідно до вимог частини 1 статті 12 Закону україни «Про електронну комерцію», акцепт оферти позичальником здійснено 16.12.2024 року одноразовим ідентифікатором - «294335», який направлено на номер телефону [NUMBER] . На підтвердження перерахування коштів за кредитним договором № 8715670 від 16.12.2024 року позивачем надано лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім», згідно якого 16.12.2024 року були перераховані кошти на картку клієнта - [NUMBER] в розмірі 1000,00 грн., ID операції - [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 8715670 від 16.12.2024 року у розмірі 1000,00 грн., з яких заборгованість по кредиту - 1000,00 грн.. Згідно із статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19; від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною дванадцять статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною другою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Враховуючи наведене, оскільки відповідач порушив умови кредитних договорів, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2422,40 гривень. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги № 16012025 від 16.01.2025 року, дадаткові угоди до договору про надання правничої допомоги № 16012025 від 16.01.2025 року №1 від 23.01.2025 року та №3 від 20.06.2025 року, акту приймання - передавання наданої правничої допомоги від 30.06.2025 року у зв`язку з чим вказана сума у розмірі 7100,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved