Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] у лютому 2025 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, який мотивував тим, що сторони з 07.08.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25.04.2014 у справі № 588/572/14-ц був розірваний. За час шлюбу в сторін народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Відповідач жодної участі у вихованні дітей не приймає, сином та донькою не цікавиться. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачкою самостійно з її чоловіком - [PERSON] , без участі та підтримки з боку відповідача. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.07.2019 у справі № 588/983/19 з відповідача на користь позивачки на утримання дітей стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03.06.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач аліменти не сплачує, за період з 01.12.2023 по 01.01.2025 має заборгованість по аліментам у розмірі 142280,29 грн. Діти знаходяться на матеріальному утриманні позивачки. Позивачка отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях та тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. За глибоким переконанням позивачки у відповідача відсутнє почуття батьківського обов`язку відносно своїх дітей, оскільки об`єктивних перешкод хоча б у спілкуванні з ними засобами електронного та телефонного зв`язку немає. Діти сприймають вітчима як рідного батька. Відповідач ігнорує дзвінки дітей. Рішенням виконкому Боромлянської сільської ради від 12.12.2024 за № 131 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на зазначені обставини, представник позивачки просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 11.02.2025 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 06.05.2025 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду, задоволено клопотанням представника позивачки про виклик свідків. У судовому засіданні позивачка та її представник позивачки позов підтримали пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити вимоги та не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини неявки і не подав відзив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що позивачка та відповідач у період з 07.08.2010 по 06.05.2014 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25.04.2014 у справі № 588/572/14-ц був розірваний (а.с. 5, 9). За час цього шлюбу в позивачки та відповідача народились діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). 20.06.2019 позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Боромлянської сільської ради Охтирського району Сумської області від 22.01.2025 за №53 позивачка разом із чоловіком [PERSON] та дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.07.2019 у справі № 588/983/19 з відповідача на користь позивачки на утримання дітей були стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03.06.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 11). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Тростянецького відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конєвим О.М. від 15.10.2024 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на дітей [PERSON] та [PERSON] за період з 01.12.2023 по 01.10.2024 складає 132523,30 грн. За цей період відповідачем не було здійснено жодного платежу зі сплати аліментів (а.с. 13). З довідки про отримання допомоги виданої Управлінням соціального захисту населення Охтирської РДА від 22.01.2025 вбачається, що позивачці з 01.10.2024 по 31.03.2025 призначена тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме (а.с. 14). Згідно характеристик складених ліцеєм Боромлянської сільської ради діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у ліцеї Боромлянської сільської ради з першого класу, мають добрий загальний розвиток. Мама приділяє належну увагу вихованню дітей, підтримує тісний зв`язок зі школою, класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи (а.с. 15,16). Рішенням виконавчого комітету Боромлянської сільської ради від 12.12.2024 за № 131 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновку [PERSON] не сплачує аліменти на дітей, не спілкується з дітьми та не цікавиться їх життям. Протягом декількох років [PERSON] прикладала зусилля, щоб діти спілкувалися з батьком, але в останнього не було бажання до цього. Тому орган опіки та піклування Боромлянської сільської ради дійшов висновку про те, що [PERSON] у подальшому не буде належним чином займатися вихованням дітей та виконувати батьківські обов`язки (а.с. 17, 18). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачкою та їй відомо, що відповідач не спілкується із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] , не сплачує аліменти на дітей та не приймає участі у їх вихованні. Вона не бачила жодного разу щоб відповідач приїжджав до дітей. Позивачка разом із чоловіком [PERSON] виховують дітей та останній їх любить. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач не спілкується із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] навіть по телефону, не утримує матеріально. У спілкуванні з дітьми відповідачу ніхто не перешкоджає. Діти з ним намагалися спілкуватися, але він не бажає спілкуватися. Вихованням дітей займається позивачка разом із чоловіком [PERSON] . Опитана у судовому засіданні неповнолітня [PERSON] , пояснила, що батько не спілкується з нею близько 4-5 років. Вона намагалася з ним спілкуватися, але він не бажає, не відповідав на дзвінки, а потім взагалі заблокував номер. Її вихованням займається мати та вітчим [PERSON] . Вона сприймає його як батька. Вимоги матері про позбавлення батька батьківських прав підтримує. Опитаний у судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що він проживає з матір`ю, батьком [PERSON] , сестрою та братом у с. Боромля. З батьком [PERSON] вони намагалися спілкуватися, але той не бажає. [PERSON] він сприймає як батька, оскільки той з ним проводить час, грається, допомагає виконувати домашні завдання. Вимоги матері про позбавлення батька батьківських прав підтримує. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованою постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини). Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та праці. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи установлені судом обставини про те, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, не піклується про них, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складову частину виховання, що свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Судом не установлено обставин про те, що відповідачу будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов`язків, що вказує на свідоме ухилення останнім від виконання батьківських обов`язків. Така поведінка [PERSON] є незмінною тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому висновок органу опіки та піклування суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає найкращим інтересам дітей, узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. Також суд враховує і те, що діти, враховуючи їх вік, за час відсутності спілкування з відповідачем втратили з ним психоемоційний зв`язок, адаптувалися до відносин у сім`ї з новим чоловіком матері, почуваються комфортно у ній. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав. Відтак, позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved