Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Адвокат Руденко К.В., який діє в інтересах ТОВ «КЛТ Кредит» звернувся через систему «Електронний суд» до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору №8550 від 05.04.2024 року між ТОВ «КЛТ Кредит» та [PERSON] відповідач отримала кредит у розмірі 8000 грн., строком на 365 днів (до 05.04.2025 року), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,4% від суми кредиту за кожен день користування (876% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб - сайті в мережі інтернет https://kltcredit.com.ua/ та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Відповідач у порушення умов кредитного договору не повернула суму кредиту, не сплатила нараховані відсотки відповідно до графіку платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості, порушує умови кредитного договору, не виконує взятих на себе зобов`язань. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 23.05.2025 року становить 72320,00 грн, з який 8000 грн. - заборгованість за кредитом; 64320,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 05.04.2024 року по 05.04.2025 року, що нараховані відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 2,4% за кожен день користування кредитом (876% річних) та графіку платежів. На підставі викладеного представник позивача прохав суд стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором №8550 від 05.04.2024 року в розмірі 72320,00 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Ухвалою суду від 17 червня 2025 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з (викликом) повідомленням сторін в судове засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. На виконання ухвали суду 08 липня 2025 року від АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшла витребувана інформація. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подавши клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 05.04.2024 року між ТОВ «КЛТ Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №8550, який було відписано відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 650244. (а.с.14-17). Із розділу 1 слідує, що на умовах встановлених цим договором, товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим Договором. Мета отримання кредиту - на споживчі цілі. Процентна ставка за користування кредитом становить - 2,4% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 876,00%) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Строк надання кредиту становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку №1 до цього договору. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється Товариством через платіжний сервіс FONDY (ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС»). З Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (Додаток №1) слідує, що через кожні тридцять днів позичальник повинен сплачувати відсотки в сумі 5760,00 грн., а по закінченню строку кредитування 05.04.2025 р. сплатити відсотки та повернути тіло кредиту. Загальна вартість кредиту становить 78080,00 грн., з яких: 8000,00 грн. сума кредиту та 70080,00 грн. відсотки за користування кредитом. (а.с.18) Факт отримання коштів відповідачем підтверджується довідкою ТОВ ФК «Елаєнс» від 04.06.2025 року, із якої вбачається, що ТОВ «КЛТ Кредит» перерахував кошти у розмірі 8000 грн. на карту № [NUMBER] , призначення платежу: перерахування коштів за договором 8550 від 05.04.2024 на умовах фінансового кредиту. ( а.с.20) На виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надано інформацію, згідно якої [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] емітовано картку № [NUMBER] , фінансовий номер телефону [NUMBER] . Також надано виписку за договором №б/н за період з 05.04.2024 по 10.04.2024 , з якої вбачається, що 05.04.2024 року на карту № [NUMBER] відбулось зарахування переказу у розмірі 8000.00 грн. (а.с.64) Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №8550 від 05.04.2024 року, станом на 23.05.2025 року загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 72320,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 64320,00грн. - заборгованість за нарахованими процентами. (а.с.21-26) Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що згідно із положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України). У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаний в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 цього Закону). У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. В ході розгляду справи встановлено, що сторони уклали Кредитний договір №8550 від 05.04.2024 у якому досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та визначили: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. Під час укладення Кредитного договору сторони погодились укласти Кредитний договір з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 650244 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://kltcredit.com.ua/, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Відповідач не надав суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він не укладав із ТОВ «КЛТ Кредит» вказаного вище кредитного договору та не отримував кредитних коштів на свій картковий рахунок. Тобто, судом встановлена наявність договірних відносин між відповідачем та позивачем. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду у справі № 911/2768/20 від 22.07.2021 та у справі №910/3140/19 від 30.06.2021. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання кредиту в частині нарахування відсотків. Зазначений договір недійсним не визнано. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання ТОВ «КЛТ Кредит» перед відповідачем виконав, 05.04.2024 перерахував обумовлені кредитним договором кошти сумі 8000 грн, на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «Приватбанк», що підтверджено документально. До позовної заяви долучено довідку про перерахування коштів. Вказаний номер картки для перерахування коштів за Кредитним договором вказаний при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті відповідачем. Належність картки, на яку здійснювався переказ кредитних коштів, та їх отримання відповідачем підтверджено витребуваними від АТ КБ «Приватбанк» доказами у справі. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] порушила умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у неї утворилась заборгованість у розмірі 72320,00 грн, яку позивач підтверджує відповідним розрахунком. Наданий позивачем розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах Кредитного договору, Додаткової угоди та узгоджується з матеріалами справи. Відповідач під час розгляду справи не надала альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, не спростувала проведеного розрахунку, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Згідно з ст. 1048 ЦКУ позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ЦКУ процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі , який уклав та підписав Відповідач. Тобто, позивачем нарахування відсотків здійснювалося відповідно до погоджених умов договору та в обумовлений сторонами строк кредитування. ТОВ «КЛТ Кредит» не нараховувало проценти за Кредитним договором поза межами строку дії Кредитного договору. Отже, вимоги позивача про стягнення відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Чинне національне законодавство не наділяє суд правом зменшення суми процентів за користування кредитом, які Позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України. Таким чином, дослідивши матеріали справи суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved