Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

Позивач та його представник адвокат Осокін С.Ю. 08 липня 2019 року звернулись до суду з позовом до [PERSON] , та просили винести рішення суду яким стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 6 000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач [PERSON] притягався до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за те, що умисно заподіяв позивачу легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату працездатності. 08.11.2018 у підготовчому судовому засіданні Котовського міськрайонного суду Одеської області відповідач визнав свою провину, вибачився перед позивачем та пообіцяв відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в сумі 6 000,00 грн., про що власноручно та добровільно написав боргову розписку, відповідно до якої взяв на себе зобов`язання до квітня 2019 року сплатити позивачу 6 000,00 грн. Зазначена розписка була написана в присутності свідків. З часу закриття кримінального провадження [PERSON] кошти не сплатив, від спілкування уникає, що стало причиною звернення до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, проте його представник - адвокат Осокін С.Ю. надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, на позовних вимогах наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 листопада 2018 року ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області було призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відносно [PERSON] обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. 08 листопада 2018 року ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області кримінальне провадження відносно [PERSON] обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, потерпілий [PERSON] в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 125 КК України в зв`язку з примиренням і відмовою від обвинувачення відносно [PERSON] , оскільки претензій матеріального та морального характеру не має та надав заяву для приєднання до матеріалів кримінального провадження. Прокурор Нерубащенко О.Ю. проти заявленого клопотання потерпілого [PERSON] не заперечувала, оскільки потерпілий примирився із [PERSON] і відмовився від обвинувачення по кримінальному провадженню у формі приватного обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України. Захисник Бондар А.Б. і обвинувачений [PERSON] не заперечували проти задоволення клопотання [PERSON] і просили кримінальне провадження за ч. 2 ст. 125 КК України відносно нього закрити, оскільки вони помирилися з потерпілим [PERSON] . Оскільки в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений [PERSON] помирився з потерпілим, який не має до нього претензій матеріального характеру, а тому на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України підлягало закриттю. Таким чином, з вищезазначеної ухвали вбачається, що потерпілий [PERSON] претензій матеріального характеру до обвинуваченого [PERSON] не мав, а навпаки просив кримінальне провадження закрити в зв`язку з примиренням і відмовою від обвинувачення. Відповідно до копії розписки від 08.11.2018, [PERSON] зобов`язався до квітня 2019 року повернути матеріальну шкоду у розмірі 6 000,00 грн. Відповідно до ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Приписами ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Системний аналіз цих положень закону дає підстави констатувати, що цивільно-правова відповідальність настає при наявності таких умов (підстав): протиправність, шкода, вина, причинний зв`язок. Завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України). Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивачем не надано суду жодного судового рішення, яке б набрало законної сили та містило встановлені судом відомості щодо обставин справи. Також позивачем не надано суду жодних доказів в обґрунтування обставин доведеності факту завдання йому тілесних ушкоджень з боку відповідача, щодо наслідків, які викликали моральну шкоду, не надано доказів наявності моральної шкоди, не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та тілесними ушкодженнями. Також позивачем не надано доказів винної поведінки відповідача, винна останнього не встановлена кримінальним провадженням. З огляду на вищезазначене, враховуючи, що сторони примирилися в судовому засіданні, потерпілий [PERSON] заявив клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 125 КК України в зв`язку з примиренням і відмовою від обвинувачення відносно [PERSON] , зазначив, що претензій матеріального та морального характеру не має та надав заяву для приєднання до матеріалів кримінального провадження, кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито, а тому суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed