Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення до квартири [ADDRESS] та надання ключів від зазначеної квартири. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2016 року вона є власницею частки у спірній квартирі, яку отримала після смерті чоловіка [PERSON] . У червні 2017 року вона зареєструвала своє місце проживання у зазначеному житлі. Іншим співвласником квартири на той час була [PERSON] , яка мала частку у праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . У зв`язку з перешкодами у користуванні належним майном [PERSON] у 2017 році звернулася до суду, і рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.10.2017 її було вселено до квартири та зобов`язано співвласника надати ключі від житла. Проте вже у травні 2018\~року вона знову втратила доступ до квартири, оскільки замки було змінено, а у квартирі перебували сторонні особи. Згодом виявилося, що [PERSON] подарувала свою частку відповідачці [PERSON] . З огляду на нові обставини [PERSON] повторно звернулася до суду. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.07.2019 у справі № 712/1450/19 позов було задоволено: визначено порядок користування квартирою, виділено позивачці кімнату площею 12,1\~кв.м., а відповідачці - кімнату 14,9 кв.м., залишено у спільному користуванні допоміжні приміщення; зобов`язано [PERSON] надати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири та не чинити перешкод у користуванні належною їй часткою майна. Також стягнуто з відповідачки на користь позивачки грошові кошти у рахунок відшкодування збитків. Черкаським апеляційним судом 21.02.2020 зазначене рішення залишено без змін. Незважаючи на набрання судовим рішенням законної сили, воно фактично виконане не було. Виконавча служба обмежилась діями лише щодо зобов`язання відповідачки передати ключі, а виконавче провадження у частині вселення позивачки відкрите не було. У подальшому виконавчі листи були повернуті без виконання. Позивачка зазначає, що протягом тривалого часу вона фактично позбавлена можливості проживати у належному їй житлі, змушена орендувати квартири, у той час як відповідачка, ігноруючи судові рішення, чинить перешкоди у здійсненні нею права користування своєю власністю. Її неодноразові спроби потрапити до квартири у присутності свідків та працівників поліції виявилися безрезультатними. За інформацією сусідів, у квартирі проживають сторонні особи, тоді як місце перебування відповідачки невідоме. За таких обставин [PERSON] вважає, що відповідачка умисно порушує її права як співвласника, створює перешкоди у користуванні майном та позбавляє її можливості реалізувати своє право на житло. У зв`язку з цим просить суд усунути перешкоди у користуванні належним їй житлом шляхом вселення до квартири [ADDRESS] ; зобов`язати відповідачку надати їй ключі від вхідних дверей та забезпечити вільний доступ до житлової кімнати площею 12,1 кв.м. та приміщень спільного користування відповідно до встановленого судом порядку. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася. Рух справи в суді першої інстанції, процесуальні рішення, позиції сторін в судовому засіданні Позовна заява [PERSON] надійшла 27.05.2025 до Соснівського районного суду м.\~Черкаси. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.06.2025 позовна заява залишена без руху. Представником позивача [PERSON] 18.06.2025 подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2025 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] 26.06.2025 подав заяву про стягнення витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник\~Ліннік М.С. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилася, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Тому, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.08.2025, справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК\~України, за відсутності відповідача, який повідомлявся у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, однак, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд 18.08.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення. Фактичні обставини, встановлені судом На підставі свідоцтва про право власності за законом від 27.12.2016 [PERSON] є власником частки квартири [ADDRESS] . Дане майно вона отримала у спадок від померлого чоловіка [PERSON] . На час набуття [PERSON] права власності на частку квартири іншим співвласником частки квартири за адресою: [ADDRESS] була [PERSON] , яку остання отримала у власність в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] . В подальшому згідно договору дарування від 16.05.2018 [PERSON] подарувала частину вказаної квартири [PERSON] , яка і є власником на даний час. Таким чином позивач та відповідач є власниками по частини квартири [ADDRESS] кожна. Позивач в своєму позові посилається на те, що з моменту успадкування нею частини квартири, їй як попереднім власником так і відповідачкою чиняться перешкоди у користуванні квартирою. Факт того, що [PERSON] дійсно чинилися перешкоди у користуванні квартирою [PERSON] підтверджується рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.10.2017 у справі № 712/9513/17-ц, яким вирішено вселити [PERSON] до квартири за адресою: [ADDRESS] та зобов`язано [PERSON] надати їй ключ від вхідних дверей квартири та не чинити перешкоди у користуванні вказаною квартирою. Також рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.07.2019 у справі №\~712/1450/19 усунуто перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON] до квартири. Зобов`язано [PERSON] надати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири. Визначено порядок користування квартирою та виділено [PERSON] кімнату житловою площею\~12,1 кв.м, [PERSON] - житлову кімнату площею 14,9 кв.м. Залишено у загальному користуванні ванну кімнату, вбиральню, кухню, коридор, вбудовані шафи. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21.02.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на вказане вище рішення суду. Згідно з актом опитування сусідів від 18.02.2025 № 294 [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] тому, що її не впускають. Відповідно до акту опитування сусідів від 05.03.2024 [PERSON] з травня 2017 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . З листа начальника Другого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.02.2024 № 171/26.21-42/29532 встановлено, що у вказаному відділі ДВС виконавчий документ про вселення [PERSON] до квартири за адресою: [ADDRESS] не перебував. Водночас на виконанні перебувало виконавче провадження № 60809398 з примусового виконання виконавчого листа № 712/1450/19 від 30.08.2019, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про зобов`язання [PERSON] надати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS] , яке закінчено 08.02.2021 згідно з п.\~11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону). Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.05.2024 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Згідно з інформацією Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» від 23.06.2025 № 12611/18529-01-10 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Норми матеріального права, що підлягають застосуванню, оцінка суду Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Захист права власності гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. У п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень ст. 391, 396\~ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст.\~150\~ЖК України закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №\~761/5115/17. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст.\~386\~ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Отже, для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном. Суд установив, що позивачка [PERSON] є власником частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 27.12.2016 та інформацією від 10.06.2025 з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Відповідачка [PERSON] є співвласником іншої частки квартири на підставі договору дарування від 16.05.2018. Раніше судами вже неодноразово встановлювався факт чинення позивачці перешкод у користуванні спірним житлом, зокрема рішенням Соснівського районного суду м.\~Черкаси від 22.07.2019, яким було визначено порядок користування квартирою та зобов`язано відповідачку надати ключі від вхідних дверей. Незважаючи на набрання законної сили рішенням, обов`язки, покладені на відповідачку, виконані не були, а позивачка фактично позбавлена можливості проживати у належному їй житлі, що в тому числі підтверджується актами опитування сусідів. Наведене свідчить про наявність обох необхідних умов для задоволення позову: 1)\~право власності позивачки підтверджене належними та допустимими доказами, 2)\~відповідачка чинить перешкоди у користуванні квартирою, що виразилося у фактичному недопущенні позивачки до житла. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення є обґрунтованими, підтверджуються належними і допустимими доказами, узгоджуються з нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню. Частиною 1, 2\~ст. 355 ЦК України\~визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ч. 1 та ч. 3\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до п. 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 №\~7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальну користуванні учасників спільної часткової власності. У постанові Верховного Суду України у справі № 6-1500цс15 від 17.02.2016 зазначено, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м.\~Черкаси від 22.07.2019 між власниками вказаної квартири [PERSON] та [PERSON] визначено порядок користування квартирою: виділено у користування [PERSON] кімнату житловою площею 14,9 кв.м, [PERSON] кімнату житловою площею 12,1 кв.м.; ванну кімнату, вбиральню, кухню, коридор, вбудовані шафи залишено у загальному користуванні сторін. Саме у зв`язку з цим позивачка просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні зазначеною квартирою відповідно до встановленого судом порядку користування шляхом надання вільного доступу до виділеного їй \~ \~ \~ \~приміщення житлової кімнати площею 12,1 кв.м, а також ванної кімнати, вбиральні, кухні, коридору, вбудованої шафи, що знаходяться в загальному користуванні, з наданням ключів від \~ \~ \~ \~вхідних дверей коридору та квартири. Співвласник майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час. У постанові від 20.11.2023 у справі №\~397/355/22 Верховний Суд вказав, що заперечення співвласника щодо задоволення позову про усунення перешкоду користуванні майном або заперечення щодо вселення співвласника та відсутність можливості у власника самостійно без звернення до співвласників реалізувати свої права (відсутність ключів від будинку тощо) за відсутності вільного доступу до належного йому майна є підставою вважати, що інший співвласник чинить перешкоди у користуванні належною позивачу власністю. Доводи касаційної скарги про те, що надані позивачем докази (звернення до органів поліції) не підтверджують, що йому, як співвласнику будинку, чиняться перешкоди у володінні та користуванні своєю власністю, є безпідставними. Сам факт подання відповідачем апеляційної і касаційної скарг свідчить про невизнання, оспорення прав позивача. Отже, суд, встановивши, що частина спірного домоволодіння належить на праві власності позивачу і вона, як співвласник майна, має право користуватись та розпоряджатися належним їй майном, а відповідач чинить їй перешкоди у цьому, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідачки надати ключі від вхідних дверей та забезпечення вільного доступу до виділеної у користування житлової кімнати та приміщень спільного користування. Розподіл судових витрат Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача з урахуванням ч. 3 ст. 4 вказаного закону підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 1\~937,92\~грн за вимоги щодо усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та зобов`язання не чинити перешкод. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно із ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи, надані позивачем докази (копії договору про надання юридичних послуг від 19.05.2025, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, банківської квитанції, розрахунку про надання юридичних послуг) за відсутності клопотання про зменшення таких витрат, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивачки підлягають до стягнення витрати на правничу допомогу в сумі 5\~000,00\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved