Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» (надалі - Банк) та Відповідачем було укладено кредитний договір № 200220103 від 30.09.2019 про надання кредиту у розмірі 20 087,22 грн, за яким Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Договору. Первісний кредитор свою частину зобов`язань за договором виконав, тоді як Відповідач належного виконання своїх зобов`язань не здійснив. 25 липня 2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким Позивач набув право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до Відповідача. Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 22\~845,57 грн та відшкодувати судові витрати по справі. Справу просить розглядати без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою суду від 17.06.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 15.07.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з неявкою Відповідача розгляд справи відкладено на 14.08.2025. В судове засідання Відповідач, будучим належним чином повідомленим рекомендованим листом, про розгляд справи, не з`явилася, про поважні причини неявки суд не повідомила. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подала, будь-яких клопотань та заяв від неї не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 вересня 2019 року Відповідач звернулася до Банку із підписаною Офертою (опитувальником клієнта) № 200220103 (а.с. 6), яка містить пропозицію про укладення кредитного договору шляхом вчинення банком дій, які відповідно до пункту 4.1 Оферти, вважаються акцептом оферти Відповідача, а саме відкриття Відповідачу поточного рахунку та зарахування на нього кредитних коштів. Наслідком прийняття Банком пропозиції Відповідача, стало укладання кредитного договору на умовах, указаних у Паспорті споживчого кредиту (додатку до Договору № 200220103), підписаному Відповідачем (а.с. 5) та з графіком платежів, визначених у додатку (а.с. 6-6 зворот), копія якого також підписана Відповідачем та згідно з п. 8 Оферти, ним отримана. Таким чином, між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та Відповідачем укладено кредитний договір № 200220103 від 30.09.2019 про надання кредиту, відповідно до умов яких Відповідачу було відкрито рахунок, надано кредит, який Відповідач зобов`язався повернути та вносити плату за користування кредитом відповідно до умов Договору. Кредит надано у розмірі 20087,22 грн на строк 36 місяців днів. Ставка про кредиту (на строкову частину основного боргу) фіксована - 30 % річних, ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001% річних. Отримання та використання Відповідачем кредитних коштів відображено у виписці по особовому рахунку позичальника Відповідача (а.с. 7 зворот-14). Відповідно до наданого Позивачем розрахунку заборгованості, станом на 25.07.2025 Відповідач має заборгованість у сумі 22\~845,57 грн, яка складається з 2\~372,97 грн заборгованості за кредитом, 19 762,55 грн заборгованості за процентами за користування кредитом та 710,05 грн заборгованості за комісією (а.с. 7). 25 липня 2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги (а.с. 16 зворот-19). Згідно вищевказаного Договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД». Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком 1 до договору Позивач набув право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 200220103 від 30.09.2019 в загальному розмірі 22 845,57 грн (а.с. 19 зворот). Відповідно до платіжної інструкції від 23.07.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахував АТ «БАНК ФОРВАРД» плату за відступлення права вимоги згідно договору № GL1N426202/1 в сумі 70\~122\~419,74 грн (а.с. 20). Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 200220103 від 30.09.2019. 09 червня 2025 року Позивачем було направлено на адресу Відповідача досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості (а.с. 20 зворот). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Суд доходить висновку, що факти виникнення між Позивачем та Відповідачем кредитних правовідносин, отримання Відповідачем та використання коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла кредиту та процентів у межах строку кредитування, а також правонаступництва Позивача як кредитора, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами. Відповідач не надав доказів повного виконання своїх зобов`язань перед первісним кредитором щодо сплати тіла кредиту та процентів за користування ним та комісії. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, який підлягає стягненню на користь Позивача. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Правову допомогу при зверненні до суду з позовною заявою Позивачу надавало Адвокатське об`єднання «Апологет» на підставі Договору (правничої) допомоги № 0206 від 02.06.2025 (а.с. 23). Обсяг допомоги підтверджується актом наданих послуг правової (правничої) допомоги (а.с. 23 зворот) та детальним описом наданих послуг (а.с. 24). За відсутності клопотання сторони Відповідача, суд не вбачає підстав для зменшення визначеного Позивачем розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому вважає за необхідне стягнути їх з Відповідача у розмірі 7\~000 грн. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved