Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Куспись Є.А. звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 20 000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сина повноліття з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, а у разі навчання дітей у вищому навчальному закладі до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що 11.08.2017 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час син проживає з позивачкою.Будь-яке піклування про дитину зі сторони відповідача відсутнє, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Усі фінансові потреби на утримання дитини позивачка сплачує сама, окрім цього, сплачує оренду квартири в якій проживає разом із сином. Додає, що відповідач є здоровою та працездатною особою, здатний і має можливість заробляти своєю працею кошти на власне утримання і для виконання обов`язку з надання достатнього утримання своїй дитині. На момент звернення до суду між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітнього сина. Ухвалою суду від 17 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання на 23 липня 2025 року. Ухвалою суду від 23 липня 2025 року розгляд справи відкладено на 18 серпня 2025 року у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача. У судове засідання 18 серпня 2025 року позивач та її представник не з`явились. Від представника позивачки адвоката Куспись Є.А. надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подав. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно\~ст. 280 ЦПК України\~в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 11.08.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2017 року. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , від 09.01.2020 року. [PERSON] та ФОП [PERSON] , уклали договір №б/н 2024/25 від 03.09.2024 року про надання послуг дошкільної освіти дитини замовника. Відповідно до умов договору, вартість освітніх послуг за повний день становить 13000,00 грн та пів дня 10000,00 грн в місяць. Згідно з договором оренди житла від 31.05.2024 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зобов`язується сплачувати щомісячну орендну плату в сумі 350$ доларів США за оренду квартири. Позивачка, покликаючись на\~ст. 180 СК України, вказує на обов`язок відповідача як батька утримувати їхню дитину до досягнення повноліття, оскільки відповідач не виконує такого обов`язку, просить вирішити спір в судовому порядку. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються\~главою 15 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (стаття 180 СК України). Відповідно до частини першої та другої\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 СК України). Так, в обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина позивач зазначила, що домовленість щодо утримання дитини між сторонами не досягнута, а відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина не надає. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Судом враховано, що дитина проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні, а також те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Відповідно до вимог частини першої\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина друга\~статті 182 СК України\~визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вимогами ст.184\~СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи надані суду докази, виходячи із рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дитини, зважаючи на встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. Суд вважає, що розмір аліментів у сумі 20\~000,00 грн, є необґрунтований. Суду не надано доказів, на підтвердження розмір щомісячного доходу платника аліментів, наявність у платника аліментів на праві власності володіння та\\або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрати платника аліментів на придбання нерухомого або рухомого майна. Суд відхиляє докази позивача, а саме роздруківки з переліком платежів, касові чеки про оплату за продукти харчування, засоби гігієни, іграшки, оскільки вони не доводять хто здійснював оплату за ці товари та послуги та чи відбувалися вони в інтересах сина. Окрім цього, суд відхиляє докази подані позивачем щодо оренди житла та надання послуг дошкільної освіти, оскільки вони не підтверджують оплати за цими договорами. При визначенні розміру аліментів суд ураховує особу відповідача, який є працездатним, відсутність інформації про незадовільний стан здоров`я відповідача та про наявність на його утриманні інших дітей. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах на утримання неповнолітніх дітей, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Тому, враховуючи вищевикладене, а також стан здоров`я дитини, її матері, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн, щомісячно. Суд зазначає, що позивачка не позбавлена права в майбутньому звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення, а відповідач з позовом про зменшення розміру аліментів. Що стосується вимоги позивача, щодо стягнення аліментів у разі навчання дітей у вищому навчальному закладі до закінчення навчання, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає. Обов`язок утримувати повнолітніх\~дочку,\~сина,\~які продовжують\~навчання,\~відповідно до\~ вимог ст. 199 СК України, виникає у батьків якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. [PERSON] народився [INFO] , на час розгляду справи про стягнення аліментів, син сторін є малолітнім, тому у позивача не виникло право стягувати з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, а у відповідача не виник такий обов`язок. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги, що позивач при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд доходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн 20 к. в дохід держави. Вирішуючи питання щодо судових витрат, пов`язаних зі сплатою правничої допомоги у розмірі 5\~000,00 грн суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення судом розміру витрати на правничу допомогу позивачем не надано доказів понесення таких витрат. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі статей 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України

Outcome: partial