Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

16.04.2025 до Київського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25», в інтересах якого діє адвокат Андрощук Борис Миколайович до [PERSON] , в якій представник просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з червня 2022 року по 01 березня 2025 року у розмірі 11824, 82 грн, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 2\~422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~000, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що Об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25» (надалі ОЖК «Приозерний-25», позивач) є зареєстрованою в установленому законом порядку юридичною особою, основною діяльністю якої є комплексне обслуговування об`єктів та належне утримання будинків та прибудинкової території. ОЖК «Приозерний-25» діє на підставі власного установчого документа, а саме на підставі Статуту, який затверджено протоколом загальних зборів №2 від 14.03.2016 року. Відповідно до п.п.1.1., 1.9. Статуту ОЖК «Приозерний-25» є кооперативним об`єднанням, яке створене в результаті реорганізації Житлово-експлуатаційної контори №25 по обслуговуванню будинків житлово-будівельних кооперативів шляхом перетворення в ОЖК «Приозерний-25» та є правонаступником всіх його прав та обов`язків, відповідно до ЗУ «Про кооперацію». Засновниками ОЖК «Приозерний-25» є Житловий кооператив «Приозерний-9» із місцезнаходженням за адресою: [ADDRESS] , Житловий кооператив «Приозерний-10» із місцезнаходженням за адресою: [ADDRESS] , Житловий кооператив «Приозерний-11» із місцезнаходженням за адресою: [ADDRESS] , Житлово-будівельний кооператив «Приозерний-27» із місцезнаходженням за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача вказує, що ОЖК «Приозерний-25» надає свої послуги з утримання будинків та прибудинкової території усім його учасникам (засновникам), зокрема і власникам квартир, які знаходяться у будинку [ADDRESS] та який входить у Житлово-будівельний кооператив «Приозерний-27», у зв`язку з чим у власників таких квартир виникає обов`язок своєчасно та в повному обсязі оплачувати рахунки за спожиті житлово - комунальні послуги. Зважаючи на перелік послуг, які надаються ОЖК «Приозерний-25» за адресою [ADDRESS] , позивачем, на підставі протоколу загальних зборів №1 від 24.12.2021 року та протоколу загальних зборів №2 від 26.12.2023 року, було затверджено калькуляцію тарифів (щомісячного внеску) за утримання будинку та прибудинкової території ЖБК «Приозерний-27», відповідно до якої на період 01.01.2022 по 31.12.2023 року ОЖК «Приозерний-25» встановив для власників квартир тариф у розмірі 5,20 грн. за 1 кв.м. площі квартири та 3,66 грн. за 1 кв.м. площі квартири, яка розташовується на першому поверсі будинку, а з 01.01.2024 року по теперішній час 5,40 грн. за 1 кв.м. площі квартири та 4,38 грн. за 1 кв.м. площі квартири, яка розташовується на першому поверсі будинку. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №417663806 від 13.03.2025. ОЖК «Приозерний-25» добросовісно виконує зобов`язання щодо обслуговування житлового будинку та утримання прибудинкової території, однак, відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг у будинку, ігнорує покладений на нього обов`язок щодо сплати у повному обсязі коштів за утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим у нього за період червня 2022 року 01 березня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 11824, 82 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. З урахуванням викладеного просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 11824, 82 грн., а також судові витрати. \~\~16.04.2025 до суду надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зуб Г.А. \~\~17.04.2025 судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано 17.04.2025. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2025 позовну заяву залишено без руху. 21.04.2025 до суду надійшла заяву щодо усунення недоліків. Ухвалою судді від 25.04.2025 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявний поштовий конверт з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне його повідомлення, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч.2\~ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. \~Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до інформації з Державного реєстру\~речових\~прав\~на нерухоме\~майно\~та\~Реєстру прав\~власності\~на\~нерухоме майно,\~Державного\~реєстру\~Іпотек,\~Єдиного\~реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого\~майна № 417663806\~від\~13.03.2025 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 14834214) [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про\~право\~власності,\~б/н,\~17.04.2006,\~Київська\~районна\~рада м.\~Харкова, належить трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2016 року проведено державну реєстрацію Об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25», що розташоване за адресою: [ADDRESS] , в результаті перетворення. Протоколом загальних зборів № 2 ОЖК «Приозерний-25» від 14 березня 2016 року затверджений Статут ОЖК «Приозерний-25». Положеннями Статуту ОЖК «Приозерний-25» передбачено, що ОЖК «Приозерний-25» є кооперативним об`єднанням, яке створене в результаті реорганізації Житлово-експлуатаційної контори №25 по обслуговуванню будинків житлово-будівельних кооперативів шляхом перетворення в ОЖК «Приозерний-25» та є правонаступником всіх його прав та обов`язків, відповідно до ЗУ «Про кооперацію». Засновниками ОЖК «Приозерний-25» є Житловий кооператив «Приозерний-9» із місцезнаходженням за адресою: [ADDRESS] , Житловий кооператив «Приозерний-10» із місцезнаходженням за адресою: [ADDRESS] , Житловий кооператив «Приозерний-11» із місцезнаходженням за адресою: [ADDRESS] , Житлово-будівельний кооператив «Приозерний-27» із місцезнаходженням за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці (теперішня назва вул. Нескорених), буд.18. Пунктами 2.1., 2.3 Статуту передбачено, що метою створення та діяльності ОЖК «Приозерний-25» є забезпечення належного утримання будинків та прибудинкової території житлових кооперативів, що є засновниками Об`єднання. Об`єднання забезпечує сплату внесків власниками квартир, житлових та нежитлових приміщень на утримання будинку, його інженерного обладнання, під`їздів, інших місць загального користування будинку та прибудинкової території. Відповідно до п.12.2 Статуту до компетенції ОЖК «Приозерний-25» відноситься: організація обслуговування будинку та прилеглої території, профілактичний огляд і технічне обслуговування конструктивних елементів і інженерного устаткування будинку, прибирання і освітлення місць загального користування, санітарне очищення, прибирання території домоволодіння і вивезення побутового сміття, чищення вентканалів, дезінфекція, дератівація приміщень, скидання снігу і сміття з крівлі, своєчасна підготовка будинку і устаткування до експлуатації в зимовий і літній період за участю голови правління кооперативу, контроль за безперебійним функціонуванням системи центрального опалювання впродовж всього опалювального сезону, систем гарячого і холодного водопостачання, електро- і газопостачання, каналізації, сміттєпроводу і іншого устаткування, підготовка домоволодіння до свят, аварійне обслуговування за участю представника кооперативу голови правління, забезпечення виконання правил протипожежної безпеки, а також виконання вказівок місцевих органів пожежного нагляду за участю представника кооперативу голови правління. Згідно з п.14.1. Статуту ОЖК «Приозерний-25» надає послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно на загальних зборах учасників (засновників), а у випадках, передбачених законом за державними цінами і тарифами. Зі змісту протоколу № 1 загальних зборів ОЖК «Приозерний-25» від 24 грудня 2021 року вбачається, що загальними зборами ОЖК «Приозерний-25» було затверджено розмір витрат на управління багатоквартирним будинком/внесок на утримання будинку та прибудинкової території із розрахунку 5,20 грн за 1 кв.м. площі квартир, розташованих з 2-го поверху та 3,657 грн за 1 кв.м. площі квартир першого поверху (не враховуючи витрат на технічне обслуговування ліфтів). Зі змісту протоколу № 2 загальних зборів ОЖК «Приозерний-25» від 26 грудня 2023 року вбачається, що загальними зборами ОЖК «Приозерний-25» було затверджено розмір витрат на управління багатоквартирним будинком/внесок на утримання будинку та прибудинкової території із розрахунку 5,40 грн за 1 кв.м. площі квартир, розташованих з 2-го поверху та 4,38 грн за 1 кв.м. площі квартир першого поверху (по [ADDRESS] ). Згідно з розрахунком заборгованості з експлуатаційних внесків за адресою: [ADDRESS] заборгованість [PERSON] за період з червня 2022 року по 01 березня 2025 року становить 11824, 82 гривень. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно ст. 322 ЦПК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до статей 64, 66, 67, 162 ЖК України власники квартир, наймачі повинні своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією, яка обслуговує будинок, а також приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Стаття 179 ЖК України передбачає, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. №45, власник або наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором чи законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з\~управління багатоквартирним\~будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як власник нерухомого майна, зобов`язаний сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, що затверджуються загальними зборами ОЖК. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). В силу статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В ході судового розгляду відповідачем не надані будь-які докази на спростування вказаних обставин, своєї незгоди або будь-яких заперечень щодо наданого позивачем розрахунку суду не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 11824, 82 грн. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем в особі представника було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 3000, 00 гривень. В обґрунтування якої додано договір №1 про надання правових послуг від 02.04.2025, укладений між Об`єднанням житлових кооперативів «Приозерний-25» та ФО-П адвокатом Андрощуком Б.М., акт №1 приймання послуг (робіт) до Договору про надання правових послуг №1 від 02.04.2025, складений 25.04.2025 між Об`єднанням житлових кооперативів «Приозерний-25» та ФО-П адвокатом Андрощуком Б.М., про те, що станом на дату складання акту Адвокатом були надані послуги з юридичного консультування, правового супроводження та представлення прав та інтересів Замовника за Договором про надання правових послуг №1 від 02 квітня\~2025\~року. Загальна вартість наданих послуг становить 20 500,00 гривень із розрахунку 1 година\~1000\~гривень. 1.2. Адвокатом були надані наступні послуги - представництво прав та інтересів Замовника, як позивача у цивільній справі №953/3617/25, яка перебуває в провадженні Київського районного суду м. Харкова: складання та подання позовної заяви до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, час витрачений адвокатом 3 години; заключну виписку за період з 15.07.2024 по 15.07.2025, згідно з даними якої Об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25» сплатило ФО-П [PERSON] 3000,00 гривень сплати по договору №1 від 02.04.2025 та акта виконаних послуг від 25.04.2025 без ПДВ; ордер на надання правничої допомоги серія Ах №1253666 від 16.04.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХВ №002611 від 17.05.2023. Суд приходить до висновку, що ця вимога обґрунтована, однак підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 3, 8\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною четвертою\~статті 62 ЦПК України\~повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями\~26,\~27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Надані документи відповідно до положень ст.\~15,\~77 ЦПК України\~є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі. Таким чином, у відповідності до вимог\~ст. 137 ЦПК України, представником позивача надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Отже, вимога про розподіл судових витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а саме у сумі 2000,00 гривень, що в даному випадку є співрозмірним розміром, та враховуючи складність вказаної справи, та те, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, а тому в іншій частині вказаної вимоги слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державахучасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved