Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У квітні 2025 року представник [PERSON] адвокат Дорошенко Сергій Олександрович через підсистему «Електронний суд» звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, у якому просить суд: змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 08.11.2022 року у справі №521/7899/22 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] із розміру 1/3 частина з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] ; після досягнення найстаршою дитиною, [PERSON] , [INFO] , повнолітнього віку, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., починаючи з 10.11.2036 року, та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повнолітнього віку, тобто до [INFO] включно. Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що на сьогодні, кошти, які отримує позивачка від відповідача на двох спільних малолітніх дітей на місяць, є недостатніми для повноцінного утримання та всебічного розвитку дітей. Як зазначає позивачка, діти ростуть і відповідно потребують більше грошових витрат на своє утримання та розвиток. Так, за доводами позивачки, восени 2025 року син [PERSON] , [INFO] іде у перший клас, що також буде потребувати більше витрат. Як стверджує позивач, відповідач є фізично здоровою людиною та як відомо позивачу, його матеріальний стан на даний час є задовільний. Більш того, будь-яким іншим утриманцям аліменти він не сплачує, що цілком дозволяє йому утримувати своїх дітей. При цьому, щодо матеріального стану позивачки, остання повідомила, що її матеріальний стан погіршився, оскільки має на утриманні ще дитину, [PERSON] , [INFO] . Отже, на переконання позивача, в зв`язку зі зміною її сімейного та матеріального стану, збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів та з урахуванням того, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, не погіршать їх матеріального становища, позивачка змушена звернутись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] із розміру 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на кожну дитину, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] . Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 21.04.2025 року\~цивільну справу 283/901/25 направлено до Хаджибейського районного суду міста Одеси за підсудністю. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 03.06.2025 року у справі 283/901/25 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено дату\~підготовчого судового засідання. 17.06.2025 року через підсистему «Електронний Суд» до Хаджибейського районного суду міста Одеси від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №39654), у якому відповідач просив суд у позовних вимогах [PERSON] про зміну розміру та порядку стягнення аліментів відмовити. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. Зокрема, за доводами відзиву відповідач наголосив, що з моменту призначення аліментів 08.11.2022 року у справі №521/7899/22 матеріальний стан відповідача суттєво погіршився, з 09.2022 року відповідач практично перестав отримувати заробітну плату, а 19.05.2023 року він втратив постійне місце роботи і до теперішнього часу є безробітним. Також, за твердженнями відповідача, у нього відсутнє нерухоме або інше цінне майно за винятком єдиного житла (1/3 частка у квартирі за адресою реєстрації), він є єдиним сином та працездатним членом своєї сім`ї, у якого на утриманні перебувають: мати пенсіонер, інвалід ІІ групи; батько пенсіонер, ветеран війни, учасник бойових дій; бабусі по лінії матері та батька, які також є пенсіонерами. Водночас, як зазначив відповідач, позивач має задовільне матеріальне становище, оскільки проживає з іншою особою, який є батьком [PERSON] , працює в сфері краси майстром по нарощуванню вій, про що свідчать сторінки у соціальних мережах. Відтак, на думку відповідача, у даному разі відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача, з огляду на що такі вимоги не потребують задоволення. 24.06.2025 року ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси у справі №283/901/25 було закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача не з`явилася, 25.08.2025 року через канцелярію суду скерувала заяву про розгляд справи без її участі, позовній вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явилися, 22.08.2025 року до суду відповідачем було скеровано заяву про розгляд справи без його участі. При цьому, у вказаній заяві відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог, з мотивів, викладених письмово у відзиві на позовну заяву. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку із неявкою сторін учасників справи, згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів потребують задоволення, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом. З рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 08.11.2022 року у справі №521/7899/22, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено вбачається, що стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України з електронним носієм № [NUMBER] виданий 03 грудня 2018 року, орган що видав 5112, який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України з електронним носієм № [NUMBER] виданий 11 листопада 2022 року, орган що видав 5114, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходів), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 25 липня 2022 року, та до досягнення найстаршою дитиною, [PERSON] , [INFO] , повнолітнього віку, тобто до [INFO] включно; після досягнення найстаршою дитиною, [PERSON] , [INFO] , повнолітнього віку, стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України з електронним носієм № [NUMBER] виданий 03 грудня 2018 року, орган що видав 5112, який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України з електронним носієм № [NUMBER] виданий 11 листопада 2022 року, орган що видав 5114, аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходів), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2036 року, та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повнолітнього віку, тобто до [INFO] включно, встановлено, що сторони даної справи перебували у шлюбі, зареєстрованому 05.11.2020 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ПМУ МЮ (м. Одеса), актовий запис №2766. Також, вказаним вище рішенням встановлено, що [INFO] у позивачки народився син - [PERSON] , у свідоцтво про народження якого, згодом, за заявою відповідача, були внесені зміни: змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] » на « [PERSON] », батьком записано [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER] , виданого повторно 26.05.2022 року. Також, як встановлено судом, в період шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 12.01.2021 року. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 01.08.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Також, у матеріалах справи наявна роздруківка банківської виписки про рух коштів по банківській картці позивачки, з якої вбачається, що остання отримувала від [PERSON] грошові кошти у період з 28.12.2022 року по 29.03.2025 року на загальну суму 75480 грн. 50 коп. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.04.2025 року №422618184 вбачається, що відповідач є власником 1/3 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, у матеріалах справи наявна виписка по банківському рахунку відповідача, відповідно до якої за період з 28.12.2022 року по 15.06.2022 рік останній переказав на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 89446 грн. 39 коп. З трудової книжки відповідача [PERSON] вбачається, що 19.05.2023 року його було звільнено з посади помічника машиниста електропоїзда у зв`язку із переїздом за власним бажанням. З довідки про доходи [PERSON] за період з червня 2022 року по листопад 2022 року останнім отримано доходу 29236 грн. 79 коп. Відповідно до довідки Одеського обласного центру зайнятості від 17.06.2025 року [PERSON] перебуває на обліку у Центрі зайнятості з 16.06.2025 року, як такий, що шукає роботу. Також у матеріалах справи наявні копії інших документів, а саме: довідка до акта огляду МСЕК [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, її пенсійне посвідчення № [NUMBER] ; пенсійне посвідчення [PERSON] № [NUMBER] ; посвідчення УБД [PERSON] від 29.08.2023 року; свідоцтва про народження, довідки про місце місце проживання. Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин між сторонами, матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для зміни способу стягнення аліментів, належних до стягнення з відповідача, на користь позивача, встановлених рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 08.11.2022 року у справі №521/7899/22. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічногоз`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02.11.2022 року у справі №685/1008/20. У ч. 1 та п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Отже, позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Таким чином, визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. З огляду на наведене, зміна способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду є беззаперечним правом позивачки, як одержувача аліментів, що не потребує доведенню відповідних обставин, зокрема щодо зміни матеріального стану платника аліментів. У даній справі судом встановлено, що позовні вимоги [PERSON] фактично зводяться до зміни способу виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 08.11.2022 року у справі №521/7899/22, яким визначено про спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частина від всіх видів доходу до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. При цьому, у позові позивач посилається на невідповідність розміру стягуваних та сплачуваних відповідачем аліментів на її користь розміру фактичних витрат на дітей, з огляду на що, просила змінити спосіб стягуваних аліментів із частки доходу платника аліментів на тверду грошову суму по 3000 грн. на кожного з дітей. Таким чином, у даному разі, право вимагати зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.02.2014 року №6-143цс13, яку неодноразово підтримано Верховним Судом у постановах: від 30.06.2020 року, у справі №343/945/19, від 12.01.2022 року у справі №545/3115/19, від 23.05.2022 року у справі №752/26176/18, від 19.02.2025 року у справі №367/10126/19. З огляду на зазначене, суд відхиляє позицію відповідача, викладену ним у відзиві на позовну заяву, який мотивований тим, що останній не має постійного доходу та місця роботи, має на утриманні інших осіб, а тому задоволення позовних вимог позивача не може мати місця за наслідками розгляду даної справи. Водночас суд зауважує, що розмір аліментів про який просить позивачка є фактично мінімальним розміром (прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку) встановленим Законом. Так, згідно із Державним бюджетом на 2025 рік (Закон 4059-IX, ст.7), з 1 січня показник прожиткового мінімуму для основних соціальних та демографічних груп населення залишився незмінним, зокрема, для дітей віком до 6 років 2 563 грн.; дітей віком від 6 до 18 років 3 196 грн. Таким чином, суд, розглянувши матеріали, наявні у справі, дослідивши їх в судовому засіданні вважає, з урахуванням того, що згідно із ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, що зміна способу стягнення аліментів з частки від доходів на тверду грошову суму є правом позивача, і підстав для обмеження такого права судом не встановлено. Відтак, у даному разі, щомісячна сплата відповідачем аліментів на утримання дітей у розмірі по 3000 грн. на утримання кожної дитини не буде складати для відповідача непомірний тягар, зокрема, у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів щодо непрацездатності відповідача та така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. З огляду на зазначене, суд виснує про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у повному обсязі. Аліменти на утримання дитини згідно ч. 1 ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, беручи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 08.11.2022 року, а предметом судового розгляду є зміна способу їх стягнення, то в даному випадку, зміна способу їх стягнення повинна відбутися з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили. Вказане відповідає вимогам п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», з якого вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. потребує стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved