Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст капітал»\~звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 38730,60 грн та понесені судові витрати, з яких судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позивач мотивує позов тим, що 14.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено електронний договір № 4460837 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 9000,00 грн строком на 360 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит в повній сумі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу №\~27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошові вимоги за кредитним договором №6963721. Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є новим кредитором відповідача, який станом на день звернення позивача до суду має заборгованості перед позивачем у розмірі 38730,60 грн, яка складається з: 9000,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 16477,20 грн заборгованість за процентами нарахованих первісним кредитором, 13253,40 грн - нараховані проценти позивачем за 74 календарних днів. Оскільки відповідачка свої зобов`язання не виконала, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження; клопотання позивача про витребування доказів задоволено; витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію щодо надходження 14.08.2023 на картковий рахунок відповідачки грошових коштів від ТОВ «Авентус Україна». Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи за його відсутності, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату проведення судового засідання вважається повідомленим належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України. Відповідач про поважність причин не з`явлення суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На підставі зазначеного, суд відповідно до ст. ст.\~280, 281 ЦПК України, ухвалив без постановлення окремого документу провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 14.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6963721 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 9000,00 грн строком на 360 днів. Згідно з умовами кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 9000,00 грн; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна процентна ставка 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 73476,00 грн (а. с. 17 21). Відповідно до листа ТОВ «Фінтраст Україна» від 27.05.2024 відповідачку повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором (а. с. 25). Загальна сума заборгованості відповідачки склала 38730,60 грн, яка складається з: 9000,00 грн тіло кредиту, 16477,20 грн нараховані проценти первісним кредитором, 13253,40 нараховані проценти позивачем за 74 календарних днів (а. с. 10 11, 26 32). Заперечень від відповідачки щодо вказаних розрахунків заборгованості не надходило. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договорами, однак, відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідач суду не надав, відтак розрахунку заборгованості, наданого позивачем, не спростовано. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 р. (далі - Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону). В абзаці другому ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Тобто, договір № 6963721 від 14.08.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту був укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 9000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту № [NUMBER] , належність відповідачу якої підтверджується довідкою з АТ «Універсал Банк». З даної довідки також вбачається, що 14.08.2023 відповідачці було перераховано суму у розмірі 9000,00 грн на платіжну карту № [NUMBER] через платіжну систему ТОВ «Пейтек Україна» (а. с. 103). 27.05.2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №\~27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу №\~27.05/24-Ф\~від 27.05.2024 р. на момент відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] складала 25477,20 грн, з якої 9000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16477,20 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 13). Згідно з рішенням № 251124/1 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» учасник одноособово вирішив змінити найменування на товариство з\~обмеженою\~відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст\~Капітал» (а. с. 56-57). Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). За договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Таким чином, позивач, як правонаступник, мав право нарахувати проценти у межах строку договору. Суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. За положеннями ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору. Що стосується судових витрат, то слід звернути увагу на таке. Відповідно до акта прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 10000,00 грн. Відповідно до ч.4.ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд враховує ті обставини, що дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовів та клопотань у своїй більшості є подібними, оскільки не потребують проведення додаткових розрахунків. У звіті про надання правової допомоги зазначено, що робота з цією позовною заявою потребувала 10 годин часу, що вочевидь не є пропорційним обставинам справи. Окрім того, участь адвоката у судових засіданнях не реалізована, оскільки представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, зазначивши у заяві про розгляд справи у його відсутність, тому заявлена сума у 10000,00 грн є значно завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved