Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка" про стягнення заборгованості по заробітній платі. Згідно уточнених позовних вимог позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка" на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 45307 грн. 71 коп. з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів . В обґрунтування позовних вимог вказує, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював на посаді оператора заправних станцій ТОВ «Капабланка» з 07.12.2022 року. 14 лютого 2025 року на підставі наказу №129/к від 10.02.2025 року звільнений за згодою сторін (ст.36 п.1 КЗпПУ). Під час знаходження у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 45307 грн. 71 коп. Ухвалою суду\~від 21.05.2025\~відкрито провадження\~у цивільній\~справі за\~правилами спрощеного\~позовного провадження.\~Призначено \~судове засідання\~про що\~повідомлено учасників\~справи. Учасникам справи роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до приписів ЦПК України. 16 червня 2025 року ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області постановлено клопотання позивача [PERSON] задовольнити та витребувати у відповідача докази. На виконання ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16.06.2025 від відповідача ТОВ «Капабланка» 02.07.2025 року на адресу суду надійшли витребувані документи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду звернувся із письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції суду рекомендованим листом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно приписів ст.128 ЦПК України. Клопотань та відзиву на позовну заяву не надходило. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.43Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. За змістом ст. 1 ЗУ «Про оплату праці», ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Як передбачено частиною 5 ст. 97 КЗпП України, що аналогічно приписам ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Вказані норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати заробітної плати перед іншими виплатами та про підвищену захищеність таких виплат. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що у структуру заробітної плати входить: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки); додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 зазначила, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Судовим встановлено, що з 07.12.2022 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Капабланка» на посаді оператора заправних станцій. (Наказ №494/К від 01.12.2022 року). Відповідно до наказу №129/к від 14.02.2025 року між [PERSON] та ТОВ «Капабланка» було припинено трудові відносини та звільнено за згодою сторін згідно КЗпПУ п.1 ст.36. Відповідно до\~довідки про\~заборгованість Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю КАПАБЛАНКА\~(TOB\~«КАПАБЛАНКА») № 327\~від 01.07.2025\~р.,\~станом на\~01.07.2025\~року заборгованість\~по заробітній\~платі ТОВ\~«Капабланка» перед\~ [PERSON] становить\~до утримання\~податків 45307\~грн.\~71\~коп.\~Після утримання\~податків належить\~до виплати\~ [PERSON] :\~35332\~грн.\~90\~коп.,\~у тому\~числі:\~за листопад\~12742\~грн.\~05\~коп.,\~в т.ч.\~після утримання\~податків 10257\~грн.\~35\~коп.;\~за грудень\~12275\~грн.\~94\~коп.,\~вт.ч.\~після утримання\~податків 9452\~грн.\~47\~коп.;\~за січень\~9446\~грн.\~21\~коп.,\~в т.ч.\~після утримання\~податків 7273\~грн.\~58\~коп.; за лютий 10843 грн. 51 коп., в т.ч. після утримання податків 8349 грн. 50 коп. У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на статтю 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (статті 77, 81 ЦПК України). Отже, враховуючи що, відповідач фактично проти задоволення позовних вимог не заперечив, надав докази заборгованості по заробітній платі, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення в судовому порядку нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з листопада 2024 до лютого 2025 у розмірі 45307,71 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, з відповідача підлягає стягнення судового збору в дохід держави в розмірі відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою стягується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже сума судового збору складає 1211,20 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved