Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

У квітні 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернулася [PERSON] , в особі представника - адвоката Свірєпової А.В., з позовною заявою до [PERSON] , Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва, третя особа Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.02.2003 року між позивачем [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) та відповідачем-1 [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири реєстровий № 859, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кушніренко Л.О., зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за № 5304 від 12.03.2003 року. Згідно вказаного договору, позивач набула у власність квартиру [ADDRESS] , копія надається. 20.03.2025 року позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою № 65929257 про проведення реєстраційних дій, а саме: внесення даних про власника квартири [ADDRESS] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Тарасенко Ольгою № 78025925 від 29.03.2025 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій в зв`язку з наявним записом про обтяження (арешт) на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки № 419992189 від 27.03.2025 року арешт на квартиру позивача було зареєстровано 01.10.2004 року за № 1347406 Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Солом`янському районі АА 861300 від 11.06.2003 року, копія якої, на запит позивача, була надана Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою. Таким чином, обтяження (арешт) було накладено вже після набуття квартири [ADDRESS] у власність позивачем. З вказаної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.06.2003 року вбачається, що на примусовому виконанні Солом`янського районного управління юстиції перебував виконавчий лист № 2-676 виданий 19.05.2003 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Комунального підприємства Управління житлового господарства Солом`янського району м. Києва коштів у розмірі 1049,19 грн. Тому, з метою забезпечення виконання рішення суду, усунення можливості відчуження майна на яке можливо звернути стягнення, було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Не будучи стороною (боржником у вказаному виконавчому провадженні, позивач, 28.03.2025 року звернулась до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) з заявою про зняття арешту з належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] . Однак, у відповідь на запит позивача, Солом`янський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомив наступне (цитата): «Законом України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню регулюються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України №5 12/5 від 02.04.2012 року. Виходячи зі змісту Вашої заяви виконавчі провадження, згідно якого внесено запис про арешт в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні. Надати більш детальну інформацію не маємо можливості, оскільки вищезазначене виконавче провадження знищене відповідно до ч. 1, 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження та є знищеними. Отже, виходячи з вищевикладеного, Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не має підстав для задоволення Вашої заяви. По всіх спірних питаннях радимо звертатись до суду». За таких обставин, виходячи з того, що безпідставна наявність арешту на майно, яке належить позивачу, а не боржнику за виконавчим провадженням, порушує право позивача на вільне володіння та розпорядження майном на власний розсуд, позивач, не маючи можливість скасувати арешт в позасудовому порядку, змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. З обставин даної справи вбачається, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , на яку, на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Солом`янському районі АА 861300 від 11.06.2003 року, було накладено арешт. При цьому позивач не являється боржником у вказаному та (будь-якому іншому) виконавчому провадженні, що перебуває на примусовому виконанні в Солом`янському ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). А тому підстави для обтяження (арешту) майна позивача відсутні. Водночас, на звернення позивача, державна виконавча служба повідомила про те, що скасувати арешт неможливо, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання. Однак арешт, накладений на квартиру позивача, залишився не скасованим. Враховуючи вищевикладене, а також те, що наявність протягом тривалого часу (майже 22 роки) не скасованого арешту на майно позивача є невиправданим втручанням у її право на мирне володіння своїм майном, оскільки позбавляє її можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном, вважає, що право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Одночасно слід вказати про те, що,

Outcome: approved