Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на особистому рахунку [PERSON] [NUMBER] до стану 3120 гривень 39 копійок, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 26 грудня 2024 року; списати нараховану за картковим рахунком [PERSON] [NUMBER] заборгованість в сумі 148526 гривень 03 копійки, відсотки, пеню, штрафні санкції, суми комісій. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» і має відкритий рахунок в банку [NUMBER] . В грудні 2024 року права позивачки як споживача були порушені: неправомірно списані з карткового рахунку позивача сума в розмірі 3120,39 грн, та нараховані кредитні зобов`язання в сумі 148526,03 грн. 26.12.2024 на 17:00 баланс рахунку [NUMBER] складав 3120,39 грн. Однак протягом півгодини з 17:12 по 17:55 по її рахунку без її відома здійснились шахрайські операції, внаслідок яких було списано 151646,00 грн. Свої дані, паролі, PIN-коди позивач нікому не передавала. Натомість, від банку надійшли повідомлення з поміткою: «підозрілі операції» в 17:59 «Нещодавно за Вашою карткою 5*79 було зафіксовано підозрілі операції, що можуть виявитися шахрайськими. Тому з метою безпеки Вашу картку було тимчасово заблоковано». Позивач невідкладно повідомила про шахрайські дії в поліцію. А також за номером 3700 повідомила банк про те, що не здійснювала операцій по рахунку. 27.12.2024 у відділенні банку написала заяву про вчинення шахрайських дій та про повернення списаних коштів на рахунок. Пізніше, 14.01.2025 позивач написала до банку лист, в якому просила відновити баланс на її картковому рахунку [NUMBER] до позитивного значення 3120,39 грн, і відповідно не нараховувати відсотки та списання заборгованості по кредитній картці. Відповідач листом 22.01.2025 відмовив позивачці у відновленні позитивного значення на її картковому рахунку і розпочав нараховувати на неправомірно списану суму кредитних коштів проценти. Прохання позивачки провести службове розслідування щодо незаконного списання коштів з її рахунку банк проігнорував. Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують її права споживача банківських послуг. Тому звертається з цим позовом. Представник позивача в судовому засіданні поданий позов підтримала, просила його задовольнити. Також представник позивача повідомила, що 26.12.2024 позивачка намагалась зареєструватись на сайті ОЛХ та для завершення реєстрації їй надійшло повідомлення із посиланням, за яким вона й перейшла, після чого телефон вимкнувся та приблизно пів години вона не могла його увімкнути. Після телефон увімкнувся і вона почала отримувати повідомлення про зміни паролів, про списання коштів тощо. Представник вважає, що позивачка ніяким чином не сприяла розголошенню своїх персональних даних. Представником відповідача подано відзив на позов, в якому представник просила відмовити в його задоволенні, з огляду на наступне. АТ КБ «ПриватБанк» ознайомившись із заявленими вимогами вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне: 1) позивачка порушила свої зобов`язання щодо забезпечення конфіденційності персональних даних та засобів доступу до рахунку; 2) нею було надано доступ третім особам до своїх автентифікаційних даних; 3) саме її дії призвели до шахрайського списання коштів, що підтверджується наявними в банку доказами. Позивачка неодноразово зверталась до банку телефоном. Із наявних записів телефонних розмов з позивачкою встановлюється послідовність подій, яка свідчить про те, що: а) позивачка приймала участь у шахрайстві, ініційованому на платформі OLX; б) вона добровільно надала свої персональні дані третім особам; в) вона під впливом сторонніх осіб встановила на власний мобільний пристрій додаток, який забезпечив неправомірний доступ до її рахунку. Ці обставини, визнані самою позивачкою у телефонних розмовах із працівниками банку, спростовують твердження у позовній заяві про ненадання доступу до своїх даних третім особам. Крім того, доступ до системи Приват24 26.12.2024 було здійснено з пристрою, який раніше використовувався позивачкою, що свідчить про те, що доступ до системи Приват24 здійснювався або безпосередньо з пристрою позивачки, або шахраї отримали віддалений доступ до цього пристрою через встановлене програмне забезпечення. Ця обставина додатково підтверджує, що позивачка не забезпечила належний захист своїх даних та дозволила третім особам отримати доступ до свого пристрою. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» вважає, що позивачка, як користувач послуг банку своїми діями сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, котрі згодом вирішили оспорити до суду, в зв`язку з чим в задоволенні позову належить відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні проти поданого позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні. Також представник пояснила, що позивач, всупереч вимогам щодо необхідності збереження власних даних та обачливого ставлення до можливих випадків їх розголошення, здійснила перехід за посиланням, яке було їй надіслано, та тим самим сприяла розголошенню своїх даних, в результаті чого стверджувати про її непричетність до списання грошових коштів з рахунку неможливо. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. [PERSON] є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» і має відкритий рахунок в банку [NUMBER] . Згідно довідки про стан рахунку станом на 26.12.2024 00 год. 10 хв. залишок грошових коштів на рахунку складав 3120,39. У подальшому 26.12.2024 о 17:12, 17:50, 17:53, 17:54, 17:55 відбулись операції, внаслідок яких були списані грошові кошти з рахунку позивача у загальному розмірі 151646,42 грн. Таким чином, станом на 17:55 26.12.2024 залишок грошових коштів на рахунку позивача складав -148526,03 грн. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024221200002652 від 27.12.2024 до реєстру внесено відомості за заявою [PERSON] від 26.12.2024 про заволодіння коштами останньої шахрайським шляхом із застосуванням електронно-обчислювальної техніки. Згідно інформації ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області, викладеної в листі № 47357 від 09.06.2025, досудове розслідування № 12024221200002652 від 27.12.2024 триває, проводяться необхідні слідчі дії, наразі жодній особі не було повідомлено про підозру. Той факт, що грошовими коштами [PERSON] заволоділи сторонні особи шахрайським шляхом, АТ КБ «Приватбанк» не оспорює. 14 лютого 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь [PERSON] про відмову у поверненні коштів, що були списані 26 грудня 2024 року, з посиланням на те, що переказ коштів можливо здійснити лише за допомогою використання її фінансового телефону та іншої особистої інформації. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно п. 3, 4 ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції. При цьому, відповідно до п. 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 № 223, емітент\~ у\~ разі\~ здійснення недозволеної або некоректно\~ виконаної\~ платіжної\~\~ операції,\~\~ якщо\~\~ користувач\~\~ невідкладно повідомив\~ про\~ платіжні операції,\~ що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та,\~ за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач\~ не\~ несе\~ відповідальності\~\~ за\~\~ здійснення платіжних\~\~ операцій,\~\~ якщо\~\~ спеціальний\~ платіжний\~ засіб\~ було використано\~\~ без\~\~ фізичного\~\~ пред`явлення\~\~ користувачем\~\~\~ або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями\~ чи\~ бездіяльністю\~ сприяв втраті,\~ незаконному використанню ПІНу або іншої\~ інформації,\~ яка\~ дає\~ змогу\~ ініціювати\~ платіжні операції. Таким чином, для встановлення причетності користувача банківських послуг до списання грошових коштів необхідним є встановлення обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Той факт, що позивач, здійснюючи реєстрацію на сайті ОЛХ, перейшла за посиланням, яке було їй надіслано у повідомленні, з метою завершення реєстрації, не свідчить про те, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач одразу звернулась до банку про скасування спірних транзакцій, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції. Крім того, суд вважає, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, суд приходить до висновку, що перехід позивачкою за посиланням, яке надійшло їй у повідомленні не може вважатись сприянням втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Суд також зазначає, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц; постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22. Вирішуючи питання щодо способу захисту, обраного позивачем, суд зазначає, що такий спосіб у виді відновлення залишку коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції, прямо передбачений Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням. Стосовно списання заборгованості, відсотків, пені, штрафних санкцій, сум комісій, суд зазначає, що задоволення вимоги боржника зобов`язати кредитора перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір) може бути способом захисту права боржника на мирне володіння майном. Якщо він не має наміру сплачувати борг, бо не згоден із визначеним кредитором розміром, а кредитор на вимогу боржника суму заборгованості не перераховує та не звертається до суду за її стягненням, то боржник надалі одержуватиме від кредитора вимоги про сплату боргу у розмірі, визначеному кредитором, із яким боржник не погоджується. Це може провокувати останнього помилково, всупереч волі сплатити суму боргу. Даний правовий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, суд, зазначає, що позивач у поданому позові просить списати нараховану за картковим рахунком позивача заборгованість в сумі 148526 гривень 03 копійки. Водночас, зобов`язання списати заборгованість саме в такому розмірі суперечитиме задоволеній вимозі про відновлення стану до рівня 3120,39 грн, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача списати заборгованість, яка виникла після здійснення несанкціонованих операцій 26 грудня 2024 року, а також нараховані на неї відсотки, пеню, штрафні санкції, суми комісій. За змістом ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. В судовому засіданні 12.08.2025 представником позивача зроблено заяву про намір подати докази про понесені судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Outcome: approved