Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Летун Т.В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 77847696 від 25.10.2021 в розмірі 51312,60 грн. Також просить стягнути із відповідача1 на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2021 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» був укладений Договір позики № 77847696. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників до Договору факторингу, в тому числі, до відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 77847696 від 25.10.2021 в розмірі 51312,60 грн, з яких: 18000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 33312,60 грн сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконує свої зобов`язання, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з неї заборгованість за договором позики № 77847696 від 25.10.2021 в розмірі 51312,60\~грн. Ухвалою суду від 11.06.2025 справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася. Будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судом встановлено, що 25.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 77847696. Договір був підписаний відповідачем електронним підписом, з використанням одноразового ідентифікатора. Згідно з п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити проценти від суми позики. Пунктами 5.1, 5.2, 5.3 Договору передбачено, що умови видачі та отримання кредитних коштів а також Офіційні правила програми лояльності розміщені на сайті http//mycredit.ua/documents-license/, з якими позичальник ознайомився до моменту підписання договору. Відповідно до п. п. 1, 2 Договору, позикодавець надає позичальнику грошові кошти у позику в розмірі 18000,00 грн, на строк 30 днів з фіксованою процентною ставкою (базовою) в розмірі 1,99%. Дата повернення позики 24.11.2021, орієнтовна загальна вартість позики 21761,10 грн. До позову також додано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком до договору позики № 77847696 від 25.10.2021, відповідно до якої загальна вартість кредиту складає 21761,10 грн. Як договір позики, так і Додаток № 1 до Договору підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора jhJj6bg60. На підтвердження факту перерахування коштів за договором позики № 77847696 від 25.10.2021 представником позивача подано довідку ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000031516/ТНПН від 21.05.2025, в якій зазначено про перерахування 25.10.2021 на рахунок № [NUMBER] (отримувач Наймушина Інна) грошових коштів розмірі 18000,00 грн. Крім того, в даній довідці зазначено про існування Договору про переказ коштів № 23-01-18/5, укладеного 23.01.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», копія якого до позову додана не була. Також до позову додано розрахунок заборгованості за договором позики № 77847696 від 25.10.2021, відповідно до якого загальний розмір заборгованості становить 51312,60 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 18000,00 грн , заборгованість за відсотками 33312,60 грн. Крім того, в даному розрахунку зазначено про здійснення відповідачем 23.11.2021 часткової сплати заборгованості за договором на суму 3635,73 грн. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор набуває відповідні права вимоги. Крім того, згідно з п. 1.3 Договору факторингу Фактор протягом 30 робочих днів з дня підписання Акта прийому-передачі відповідного Реєстру божників зобов`язується направити письмове повідомлення боржнику про відступлення Клієнтом права вимоги заборгованості Фактору. Відповідно до Розділу 3 Договору факторингу загальна сума прав вимоги визначається в додаткових угодах до цього Договору окремо для кожного Реєстру боржників. Фактор сплачує Клієнту 100% ціни продажу протягом 3 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників шляхом перерахування на рахунок Клієнта. За сплачені Фактором грошові кошти у виді ціни продажу клієнт сплачує Фактору плату у розмірі 100,00 грн шляхом перерахування протягом 3-х робочих днів. Моментом виконання Фактором грошового зобов`язання є момент надходження ціни продажу за відповідним Реєстром боржників на рахунок Клієнта. До Договору факторингу долучено витяг з Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, в якому наведені дані щодо боржника [PERSON] та сума заборгованості за договором позики 51312,60 грн. Крім того, до Договору факторингу додано Додаткову угоду № 12 від 27.10.2023, в якій в п. 1 вказано загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 342\~959 708,91 грн, в п. 2 цієї угоди зазначено суму грошових коштів ціну продажу, яку повинен сплатити Фактор Клієнтові, а саме 4\~100 804,37 грн, що становить 2,4% від основної суми заборгованості (тіла кредиту); Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; платіжну інструкцію № 20397 від 31.10.2023. Будь-яких інших доказів чи клопотань про їх витребування представником позивача подано не було. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. В порядку, визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління\~Національного банку\~України від\~04\~липня 2018\~року №\~75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 25 травня 2021 року по справі №554/4300/16-ц, вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, первинними бухгалтерськими документами, які можуть підтвердити факт перерахування коштів на картковий (поточний) рахунок фізичної особи можуть бути платіжна інструкція та виписка з особового рахунку клієнта. \~ \~ \~ \~ На підтвердження факту перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача представником позивача подано довідку ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000031516/ТНПН від 21.05.2025, в якій зазначено про перерахування 25.10.2021 на рахунок № [NUMBER] (отримувач [PERSON] ) грошових коштів в розмірі 18000,00 грн. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що рахунок № [NUMBER] був емітований на ім`я відповідача та кошти були перераховані на нього саме за Договором позики № 77847696 від 25.10.2021 Крім того, у довідці № КД-000031516/ТНПН від 21.05.2025 зазначено про існування Договору про переказ коштів № 23-01-18/5, укладеного 23.01.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», копія якого до позову додана не була. Матеріали справи також містять розрахунок за договором позики № 77847696 від 25.10.2021, в якому відображено загальний розмір заборгованості станом на 27.10.2023 (51312,60 грн), дані про нарахування відсотків та часткове погашення заборгованості (23.11.2021 3635,73 грн). Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з наведенням розміру заборгованості є документом, що створений самим позивачем, залежить від волевиявлення однієї сторони договору, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, не може слугувати доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Вказані документи не є первинними бухгалтерськими документами, вони не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів [PERSON] за договором позики № 77847696 від 25.10.2021 в розмірі 18000 грн 00 коп. та користування відповідачем цими коштами. Також представником позивача не додано до матеріалів справи доказів ідентифікації особи відповідача, та направлення на його номер телефону чи адресу електронної пошти одноразового ідентифікатора, що використовувався для підписання договору позики № 77847696 від 25.10.2021. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема факту перерахування на рахунок [PERSON] коштів за договором позики № 77847696 від 25.10.2021, доказів користування кредитним коштами та доказів наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі. За таких обставин в задоволенні позовних вимог слід відмовити. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем На підставі викладеного,

Outcome: dismissed