Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

21 березня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" про визнання дій такими, що суперечать законодавству України, порушують права споживача, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду, провести компенсацію витрат на придбання приладу обліку природного газу. Ухвалою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2025 року було замінено первісного відповідача - Дніпропетровську філію ТОВ "Газорозподільні мережі України" на належного - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України". В обґрунтування позову позивач зазначив, що 04 червня 2024 року було викликано ремонтну бригаду відповідача за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що перестав поступати газ до газової плити. Фахівці ТОВ, після огляду газової плити, встановили те, що газ до газової плити не поступає в зв`язку з тим, що газовий лічильник потребує ремонту, на підставі такого висновку робітниками ТОВ було здемонтовано газовий лічильник, а на його місце було поставлено заглушку, тим самим, припинили мешканцям квартири законний доступ до користування газом та позбавили їх задовольняти свої життєві потреби в приготуванні їжі, незважаючи на те, що в квартирі мешкає молода жінка з трьома неповнолітніми дітьми, молодшому тільки 1,5 років. По всій країні відбуваються відключення світла, тож вона не може навіть на електроплиті приготувати своєчасно їжу для себе та своїх малолітніх дітей. Дана квартира перейшла йому у спадок в листопаді 2022 року, після смерті батьків. 07 червня 2024 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою, заявою, претензією, де вимагав встановити тимчасовий лічильник або підключити газ напряму без лічильника на період поки він придбає новий лічильник. Згідно "Правил надання населенню послуг з газопостачання", у разі коли замість тимчасово вилученого лічильника газу неможливо встановити інший лічильник, газові прилади і пристрої споживача тимчасово підключаються до системи газопостачання без лічильника, про що представниками газотранспортної організації складається відповідний акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Своїми діями представники ТОВ здійснили незаконне відключення газопостачання, при тому, що заборгованість по оплаті за послугу газопостачання перед ТОВ відсутня, та порушили низку законодавчих актів. Відповідач просто припинив споживачу доступ до користування газом. На його вимогу від 07 червня 2024 року про встановлення тимчасового лічильника або підключення подачі газу напряму без лічильника на період поки він придбає новий лічильник, згідно п.27 Постанови, отримав відповідь, де була інформація стосовно того, які документи потрібно надати для укладання договору розподілу природного газу. Не надано жодної інформації стосовно його вимоги, та не вчинено ніяких дій від ТОВ щоб повернутись в правове поле. Натомість, технічні фахівці центру обслуговування клієнтів, повідомили, що лічильники в ТОВ відсутні і відмовились поновити газопостачання без лічильника, всупереч діючим Правилам, посилаючись на якісь внутрішні розпорядження. Даною відповіддю ТОВ не надав змістовної відповіді на його вимогу, знову намагається ввести його в оману, або свідомо надати неправдиву інформацію навіть стосовно укладення договорів. Фахівці Центру зазначали, що поки не складено з ними договір, то вони не можуть вчиняти ніяких дій, та він не може нічого вимагати. Фахівці Центру повністю ігнорували його посилання на законодавство, знову посилаючись на свої внутрішні розпорядження. Згідно порядку укладання договорів з розподілу природного газу здійснюється відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу», положень розділу V Кодексу газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (Кодекс ГРМ), та Типового договору розподілу природного газу затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829. Ніякої пропозиції про укладення договору, згідно законодавства, йому з 2022 року від ТОВ не надходило. Натомість всі кошти, що він сплачував щомісячно на рахунок ТОВ за доставку газу на особовий рахунок за вказаною адресою, вони не повертали як від відсутнього абонента, а зараховували на особовий рахунок за даною адресою: [ADDRESS] , тобто вони приймали виконання. 10 червня 2024 року він надав документи до ТОВ, які вони вимагали для приєднання до договору розподілу природного газу та переоформлення особового рахунку за адресою [ADDRESS] на [PERSON] . 12 червня 2024 року фахівці ТОВ зробили демонтаж його старого лічильника газу та встановили новий лічильник газу, який він придбав власним коштом. Так, в період з 04 по 12 червня 2024 року, на 8 днів, ТОВ самовільно було обмежено газопостачання всупереч законодавству України. За відсутності у ТОВ можливості придбати новий лічильник газу та зробити заміну нашого старого, що не працює, на новий, він придбав лічильник за власний кошт та вимагав компенсацію таких витрат взаємозаліком за рахунок коштів, які йому будуть нараховуватись за тарифом на розподіл природного газу згідно законодавства Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011р. №3533, далі по тексту «Закон» : п.2 ст.2 З метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу № 1590-IX від 30.06.2021. п.1 ст.3 Фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території п.2 ст.3 Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу, але отримав відмову у письмовому вигляді. ТОВ відмовили йому зробити такий взаємозалік та почали нараховувати борг за доставку газу. Вартість лічильника, згідно накладної, становить 1 650 гривень. Вартість доставки газу в 2024 році 11,94 гривень в місяць. Тобто, повертати йому вартість лічильника ТОВ мали б 11 років, за взаєморозрахунком, згідно законодавства. Враховуючи швидке зростання показників інфляції в нашій країні, ці кошти і так перетворяться в ніщо. Але ТОВ все одно не хоче дотримуватись законодавства та порушують його права, як споживача. На березень 2025 року ТОВ виставляє йому борг в сумі 112,17 гривень. Він звернувся з заявою до Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області, далі Держпродспоживслужба, щоб відновити справедливість. Але вони в своїй відповіді, копія додана, посилались на неможливість компенсації, так як порядок компенсації споживачам витрат, у разі встановлення індивідуального лічильника газу за власні кошти, не розроблений. За відсутності встановленого Кабінетом Міністрів України зазначеного порядку та розмірів компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу, у відповідача відсутня можливість здійснити компенсацію витрат, понесених позивачем на встановлення індивідуального лічильника природного газу. Однак, в п.2 ст.3 Закону чітко прописано як має відбуватись компенсація: побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Всі вищезазначені дії ТОВ принесли йому моральних страждань від такої несправедливості та грубого порушення законодавства України та його прав споживача, свідомо вводили його в оману. В нього від хвилювань та постійної напруги від такої несправедливості та кричущого порушення законодавства відносно нього зі сторони ТОВ, було порушено його нормальний спосіб життя, оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх порушених ТОВ прав споживача. Він вимушений був витрачати свій час на більш детальне ознайомлення з законодавством по газозабезпеченню, отримувати додаткову інформацію, яка йому, як звичайному споживачу, не потрібна, витрачати час на звернення до Держпродспоживслужби, а зараз ще й час та сили на оформлення заяви до суду, бо ТОВ керуються в своїй роботі своїми внутрішніми розпорядженнями про зміст та суть яких йому невідомо, повністю ігнорують законодавство України, яким регулюється робота саме цієї галузі, та його права споживача. Кошти на юридичну допомогу адвоката в нього відсутні. Він сумлінно оплачував всі рахунки по комунальних платежах, в тому числі і за доставку газу по даній адресі, таким чином, оплачує і роботу співробітників центру обслуговування клієнтів, щоб саме вони знали більш глибоко та досконало законодавство з газопостачання, та допомогали йому, консультували. А в його ситуації вийшло, що саме він, в свої 55 років, повинен був більш досконало вчити законодавство з газопостачання та розповідати співробітникам центру норми закону. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок протиправної поведінки ТОВ. Весь період намагання поновити його порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, понесено значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати не витрачаючи часу на візити до Центру, підготовку заяв до ТОВ, потім до Держспоживслужби, потім до суду, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав. Враховуючи, що його робочий графік складає з понеділка по п`ятницю з 8.00 до 17.00 години, тобто повністю збігається з графіком роботи Центру, йому доводилось тричі запізнюватися на роботу та ще й добиратись своїми силами, так як наше підприємство знаходиться поза межами міста і до роботи возить транспорт підприємства у визначений час. Просить суд визнати дії відповідача такими, що суперечать законодавству України та порушують права споживача стосовно відключення абонента за адресою: [ADDRESS] від газопостачання з 04 по 12 червня 2024 року, та такими, що порушують вимоги пункту 27 "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 та у відмові споживачу від проведення компенсації витрат споживачу за придбаний ним прилад обліку природного газу в сумі 1 650 гривень за рахунок коштів, які будуть нараховуватись споживачу за тарифом на розподіл природного газу (згідно пункту 2 статті 3 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" від 16 червня 2011 року №3533), що є порушенням прав споживача, виходячи з цього зобов`язати відповідача сплатити 8 353 гривні на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди одним платежем на його банківський рахунок в термін двох днів з моменту набрання рішення суду законної сили; зобов`язати поновити його порушене право споживача, а саме: провести компенсацією витрат за придбання ним приладу обліку природного газу в сумі 1 650 гривень за рахунок коштів, які будуть нараховуватись за тарифом на розподіл природного газу (згідно пункту 2 статті 3 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" від 16 червня 2011 року №3533) за адресою: [ADDRESS] , починаючи з червня місяця 2024 року. 06 серпня 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з наведеними позивачем вимогами, обставинами та правовими підставами викладеними у позовній заяві відповідач не погоджується з наступних підстав. З 01 жовтня 2015 року набрав чинності Закон України «Про ринок природного газу», яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України. Відповідно до ч.2 ст. 2 правову основу ринку природного газу становлять Конституція України, цей Закон, Закони України "Про трубопровідний транспорт", "Про природні монополії", "Про нафту і газ", "Про енергозбереження", "Про угоди про розподіл продукції", "Про захист економічної конкуренції", "Про газ (метан) вугільних родовищ", "Про охорону навколишнього природного середовища", міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України. Відповідно до п. 1 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Відповідно до п. 33 п. 1 ст. 1 Закон України «Про ринок природного газу» ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG. Ця система правовідносин може бути представлена як сукупність договорів різного виду, які укладаються суб`єктами ринку природного газу. Права та обов`язки суб`єктів ринку природного газу як сторін відповідних договорів визначаються безпосередньо зазначеним Законом. Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015р. за №1379/27824 (далі Кодекс ГРС). Відповідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; кодекс газотранспортної системи, кодекс газорозподільних систем, кодекс газосховища, кодекс установки LNG - правила експлуатації та доступу до газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG, що затверджуються Регулятором. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (надалі Типовий договір). Відповідно до п.1.1. розділу І Типового договору розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. У відповідності до п.1.2. та п.1.3. розділу І Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем). Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до пп.2.1., 2.2., 2.3 розділу ІІ Типового договору за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ. При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Пунктом 6 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу. Нові власники об`єктів, підключених в установленому законодавством порядку до ГРМ, разом із заявою про укладання договору розподілу природного газу (формування заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу) подають Оператору ГРМ документи, визначені п.6 гл. 3 розділу VI Кодексу ГРС. Відповідно до пп.5.1, 5.2 розділу V Типового договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГРС. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРС та цим Договором. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача. Відповідно до пп.6.1, 6.2 розділу VI Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРС. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 розділу VI Типового договору, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Пунктом 6.6. розділу VI Типового договору передбачено, що оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня отримання письмової вимоги. Частиною 1 статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством. Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Одночасно з цим, прикінцевими положеннями закону (п. 3 ст. 7) Кабінету Міністрів України встановлено: 1) у двомісячний термін розробити заходи щодо технічного та фінансового забезпечення виконання цього Закону; 2) у тримісячний термін: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону. ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - є надавачем послуг з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 1769 від 29 вересня 2023 р. «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу». 04 червня 2024 року від заявника - [PERSON] до аварійно-диспетчерської служби Першотравенської дільниці Павлоградського УЕГГ надійшла заявка щодо «відсутності газу» за адресою: [ADDRESS] . В результаті обстеження виявлено зупинку лічильного механізму ПЛГ (засобу вимірювальної техніки, далі ПЛГ), не пропускає газ, з яким заявник ознайомилася під особистий підпис. 04 червня 2024 року з метою уникнення аварійної ситуації представниками відповідача було припинено розподіл природного газу на об`єкті споживача. Причина припинення розподілу природного газу: ПЛГ не пропускає газ. Роботи з припинення виконано шляхом встановлення блокуючого пристрою з охоронною пломбою на перекритий кран ф15 мм перед ПЛГ в кухні квартири. ПЛГ SAMGAS G4 заводський №1772325, про що складено відповідний Акт №24 від 04.06.2024р., з яким заявник ознайомилася під особистий підпис. Згідно бази даних за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , зареєстровано 1 особа, встановлені газові прилади: плита газова ПГ-3. 10 червня 2024 року до центру обслуговування клієнтів позивач звернувся із заявою щодо переоформлення особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину. До заяви було надано копії наступних документів: паспорту, довідки про присвоєння ІПН, свідоцтва про право спадщини за законом, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічного паспорту, довідки про зареєстрованих осіб, свідоцтва про смерть. 10 червня 2024 року [PERSON] підписав Заяву-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу (для побутового споживача). 11 червня 2024 року [PERSON] звернувся до Оператора ГРМ про заміну ПЛГ на новий та надав ПЛГ з паспортом для перевірки працездатності в лабораторії засобів вимірювальної техніки Павлоградського УЕГГ Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України". 11 червня 2024 року ПЛГ Самгаз RS/2001-2P G-4 заводський №7202070 пройшов перевірку працездатності в лабораторії засобів вимірювальної техніки позивача, згідно вимог Кодексу ГРМ. 12 червня 2024 року відповідно до Акту про монтаж (заміну) засобу вимірювальної техніки (ПЛГ) №0320111247 від 12 червня 2024 року представниками Оператора ГРМ було виконано роботи щодо заміни газового лічильника, демонтовано непрацездатний лічильник Самгаз RS/2.1LA типу G-4, заводський №1772325 та змонтовано новий ПЛГ Самгаз RS/2001-2P типу G-4, заводський №7202070. ПЛГ SAMGAS заводський №1772325 типу G-4 було направлено на повірку до ДП «Дніпростандартметрології», в результаті чого, ЗВТ визнано непридатним, про що свідчить Довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №10-2/1593-62 від 02 липня 2024 року. 08 липня 2024 року непридатний ПЛГ SAMGAS заводський №1772325 типу G-4 представниками Оператора ГРМ було повернуто Споживачу, що підтверджується Актом повернення засобу вимірювальної техніки (ПЛГ) після державної повірки/експертизи №0320111247, який позивачем підписано особисто. [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу з 10 червня 2024 року по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Фактом приєднання до умов Типового договору (акцептування договору) є фактичне споживання природного газу та підписана особисто позивачем 10 червня 2024 року заява-приєднання до Типового договору розподілу природного газу. Таким чином, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» та [PERSON] укладено Типовий договір розподілу природного газу. Позивач письмово звертався до відповідача із заявою 06 червня 2024 року, вимогою від 07 червня 2024 року, претензією від 07 червня 2024 року щодо відновлення газоспоживання та встановлення Оператором ГРМ ПЛГ за кошти Оператора ГРМ. Вказані звернення відповідачем було розглянуто та надано письмові відповіді, відповідно до яких позивачу було рекомендовано особисто звернутися до Центру обслуговування клієнтів, як новому власнику, з поданням заяви про внесення змін до персоніфікованих даних з відповідними документами та подальшим укладенням договору розподілу природного газу. При цьому, позивачем було порушено вимоги п.6 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС, оскільки саме на споживача покладено обов`язок внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 червня 2022 року власником об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Таким чином, вимоги позивача (до 10 червня 2024 року) щодо відновлення газоспоживання та встановлення Оператором ГРМ ПЛГ без внесення змін до персоніфікованих даних та без укладення договору розподілу природного газу є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам пункту 6 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС та Постанові НКРЕКП «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» від 30.09.2015 року №2498. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідачем було порушено вимоги Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246, які діяли до набрання чинності Закону України «Про ринок природного газу». Таким чином, позивач посилається на нечинні Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246, оскільки норми права які регулювали правила надання населенню послуг з газопостачання втратили чинність, відповідно до Постанови КМУ № 442 від 13.07.2016 року. Крім цього, варто зазначити, що посилання позивача на те, що «ніякої пропозиції про укладення договору, згідно законодавства, мені з 2022 року від ТОВ не надходило. Натомість всі кошти, що я сплачував щомісячно на рахунок ТОВ за доставку газу на особовий рахунок за вказаною адресою, вони не повертали, як від відсутнього абонента, а зараховували на особовий рахунок, тобто, вони приймали виконання» є необґрунтованими, оскільки, починаючи з 01 жовтня 2023 року на території Дніпропетровської області Оператором ГРМ є Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», який здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників), а позивач звернувся до Оператора ГРМ з поданням заяви про внесення змін до персоніфікованих даних з відповідними документами та уклав договір розподілу природного газу тільки 10 червня 2024 року, тобто, саме після звернення 04 червня 2024 року [PERSON] до аварійно-диспетчерської служби із заявкою щодо «відсутності газу». Щодо вимоги зобов`язати відповідача провести компенсацію витрат на придбання приладу обліку природного газу у сумі 1 650,00 гривень, за рахунок коштів, споживачу за тарифом на розподіл природного газу, повідомляє наступне. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: -коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; -коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; -інших джерел, не заборонених законодавством. Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Одночасно з цим, п.3 ст.7 Закону прикінцевими положеннями визначено, що Кабінету Міністрів України: 1) у двомісячний термін розробити заходи щодо технічного та фінансового забезпечення виконання цього Закону; 2) у тримісячний термін: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону. Зазначає, що станом на день звернення позивача до суду порядок компенсації споживачам витрат, у разі встановлення індивідуального лічильника газу за власні кошти, Кабінетом міністрів України не розроблений. Таким чином, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України зазначеного порядку та розмірів компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу унеможливлює здійснення Оператором ГРМ компенсаційних витрат, понесених позивачем на встановлення індивідуального лічильника природного газу. П.1 гл. 4 розділу ХI Кодексу ГРС передбачено, що для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому, Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Отже, для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються як дані лічильника газу Оператора ГРМ так і дані лічильника газу побутового споживача. Позовну заяву подано як позов про захист прав споживачів, при цьому в позовній заяві відсутнє обґрунтування вимог щодо неправомірних дій Оператора ГРМ, які б суперечили Закону України «Про захист прав споживачів». Щодо компенсації моральної шкоди. Позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 8 353,00 грн., яку визначив на підставі Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди» відповідно до листа Міністерства юстиції України від 13.05.2004 р. №35-13/797, при цьому не врахував, що вказані рекомендації не використовуються в роботі, відповідно до листа Міністерства юстиції N10.3-26/618 ( v-618323-13 ) від 20.09.2013 року. Також позивач не зазначає, з яких засад розумності та справедливості визначив вартість моральної шкоди, оскільки до позовної заяви не додано жодних належних доказів того, що саме відповідач винен в порушенні його ритму життя, часу, витраченого позивачем на поновлення його порушеного права. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що позивач, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті, є споживачем послуг з розподілу природного газу по об`єкту за адресою: [ADDRESS] з 10 червня 2024 року, фактично не проживає, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у приміщені осіб (0 осіб), тому моральної шкоди не зазнав, а час, витрачений для звернення до Центру обслуговування клієнтів Оператора ГРМ фактично було витрачено ним для надання Оператору ГРМ документів, як нового власника об`єкту та внесення змін до персоніфікованих даних для укладення договору розподілу природного газу, що відповідає вимогам пункту 6 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС. З огляду на вище зазначене, вважаю, що моральна шкода та її розмір оцінена суб`єктивно, тому у позивача відсутні об`єктивні підстави для її відшкодування. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, в попереднє судове засідання подавав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги задовільнити, справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала свій відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, приходить до наступних висновків. За правилами\~статей 12,\~81\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом.\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Кожна сторона\~несе ризик\~настання наслідків,\~пов`язаних із\~вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною третьою статті 42 Конституції України зазначено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено наступне. З 01 жовтня 2015 року набрав чинності Закон України «Про ринок природного газу», яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України. Відповідно до ч.2 ст. 2 правову основу ринку природного газу становлять Конституція України, цей Закон, Закони України "Про трубопровідний транспорт", "Про природні монополії", "Про нафту і газ", "Про енергозбереження", "Про угоди про розподіл продукції", "Про захист економічної конкуренції", "Про газ (метан) вугільних родовищ", "Про охорону навколишнього природного середовища", міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України. Відповідно до п. 1 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Відповідно до п. 33 п. 1 ст. 1 Закон України «Про ринок природного газу» ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG. Ця система правовідносин може бути представлена як сукупність договорів різного виду, які укладаються суб`єктами ринку природного газу. Права та обов`язки суб`єктів ринку природного газу як сторін відповідних договорів визначаються безпосередньо зазначеним Законом. Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015р. за №1379/27824 (далі Кодекс ГРС). Відповідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; кодекс газотранспортної системи, кодекс газорозподільних систем, кодекс газосховища, кодекс установки LNG - правила експлуатації та доступу до газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG, що затверджуються Регулятором. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (надалі Типовий договір). Відповідно до п.1.1. розділу І Типового договору розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. У відповідності до п.1.2. та п.1.3. розділу І Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем). Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до пп.2.1., 2.2., 2.3 розділу ІІ Типового договору за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ. При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Пунктом 6 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу. Нові власники об`єктів, підключених в установленому законодавством порядку до ГРМ, разом із заявою про укладання договору розподілу природного газу (формування заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу) подають Оператору ГРМ документи, визначені п.6 гл. 3 розділу VI Кодексу ГРС. Відповідно до пп.5.1, 5.2 розділу V Типового договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГРС. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРС та цим Договором. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача. Відповідно до пп.6.1, 6.2 розділу VI Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРС. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 розділу VI Типового договору, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Пунктом 6.6. розділу VI Типового договору передбачено, що оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня отримання письмової вимоги. Частиною 1 статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством. Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Одночасно з цим, прикінцевими положеннями закону (п. 3 ст. 7) Кабінету Міністрів України встановлено: 1) у двомісячний термін розробити заходи щодо технічного та фінансового забезпечення виконання цього Закону; 2) у тримісячний термін: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону. ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - є надавачем послуг з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 1769 від 29 вересня 2023 р. «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу». 04 червня 2024 року від заявника - [PERSON] до аварійно-диспетчерської служби Першотравенської дільниці Павлоградського УЕГГ надійшла заявка щодо «відсутності газу» за адресою: [ADDRESS] . В результаті обстеження виявлено зупинку лічильного механізму ПЛГ (засобу вимірювальної техніки, далі ПЛГ), не пропускає газ, з яким заявник ознайомилася під особистий підпис. 04 червня 2024 року з метою уникнення аварійної ситуації представниками відповідача було припинено розподіл природного газу на об`єкті споживача. Причина припинення розподілу природного газу: ПЛГ не пропускає газ. Роботи з припинення виконано шляхом встановлення блокуючого пристрою з охоронною пломбою на перекритий кран ф15 мм перед ПЛГ в кухні квартири. ПЛГ SAMGAS G4 заводський №1772325, про що складено відповідний Акт №24 від 04.06.2024р., з яким заявник ознайомилася під особистий підпис. Згідно бази даних за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , зареєстровано 1 особа, встановлені газові прилади: плита газова ПГ-3. 10 червня 2024 року до центру обслуговування клієнтів позивач [PERSON] , звернувся із заявою щодо переоформлення особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину. До заяви долучено копії наступних документів: паспорту, довідки про присвоєння ІПН, свідоцтва про право спадщини за законом, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічного паспорту, довідки про зареєстрованих осіб, свідоцтва про смерть. 10 червня 2024 року [PERSON] підписав Заяву-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу (для побутового споживача). 11 червня 2024 року [PERSON] звернувся до Оператора ГРМ про заміну ПЛГ на новий та надав ПЛГ з паспортом для перевірки працездатності в лабораторії засобів вимірювальної техніки Павлоградського УЕГГ Дніпропетровської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України". 11 червня 2024 року ПЛГ Самгаз RS/2001-2P G-4 заводський №7202070 пройшов перевірку працездатності в лабораторії засобів вимірювальної техніки позивача, згідно вимог Кодексу ГРМ. 12 червня 2024 року відповідно до Акту про монтаж (заміну) засобу вимірювальної техніки (ПЛГ) №0320111247 від 12 червня 2024 року представниками Оператора ГРМ було виконано роботи щодо заміни газового лічильника, демонтовано непрацездатний лічильник Самгаз RS/2.1LA типу G-4, заводський №1772325 та змонтовано новий ПЛГ Самгаз RS/2001-2P типу G-4, заводський №7202070. ПЛГ SAMGAS заводський №1772325 типу G-4 було направлено на повірку до ДП «Дніпростандартметрології», в результаті чого, ЗВТ визнано непридатним, про що свідчить Довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №10-2/1593-62 від 02 липня 2024 року. 08 липня 2024 року непридатний ПЛГ SAMGAS заводський №1772325 типу G-4 представниками Оператора ГРМ було повернуто Споживачу, що підтверджується Актом повернення засобу вимірювальної техніки (ПЛГ) після державної повірки/експертизи №0320111247, який позивачем підписано особисто. [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу з 10 червня 2024 року по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Фактом приєднання до умов Типового договору (акцептування договору) є фактичне споживання природного газу та підписана особисто позивачем 10 червня 2024 року заява-приєднання до Типового договору розподілу природного газу. Таким чином, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» та [PERSON] укладено Типовий договір розподілу природного газу. Позивач письмово звертався до відповідача із заявою 06 червня 2024 року, вимогою від 07 червня 2024 року, претензією від 07 червня 2024 року щодо відновлення газоспоживання та встановлення Оператором ГРМ ПЛГ за кошти Оператора ГРМ. Вказані звернення відповідачем було розглянуто та надано письмові відповіді, відповідно до яких позивачу було рекомендовано особисто звернутися до Центру обслуговування клієнтів, як новому власнику, з поданням заяви про внесення змін до персоніфікованих даних з відповідними документами та подальшим укладенням договору розподілу природного газу. При цьому, позивачем було порушено вимоги п.6 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС, оскільки саме на споживача покладено обов`язок внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 червня 2022 року, власником об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Таким чином, вимоги позивача (до 10 червня 2024 року) щодо відновлення газоспоживання та встановлення Оператором ГРМ ПЛГ без внесення змін до персоніфікованих даних та без укладення договору розподілу природного газу є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам пункту 6 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС та Постанові НКРЕКП «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» від 30.09.2015 року №2498. Позивач посилається на те, що відповідачем було порушено вимоги Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246, які діяли до набрання чинності Закону України «Про ринок природного газу». Таким чином, позивач посилається на нечинні Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246, оскільки норми права які регулювали правила надання населенню послуг з газопостачання втратили чинність, відповідно до Постанови КМУ № 442 від 13.07.2016 року. Починаючи з 01 жовтня 2023 року на території Дніпропетровської області Оператором ГРМ є Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», який здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників), а позивач звернувся до Оператора ГРМ з поданням заяви про внесення змін до персоніфікованих даних з відповідними документами та уклав договір розподілу природного газу тільки 10 червня 2024 року, після звернення 04 червня 2024 року [PERSON] до аварійно-диспетчерської служби із заявкою щодо «відсутності газу». Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести компенсацію витрат на придбання приладу обліку природного газу у сумі 1 650,00 гривень, за рахунок коштів, споживачу за тарифом на розподіл природного газу. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: -коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; -коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; -інших джерел, не заборонених законодавством. Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Одночасно з цим, п.3 ст.7 Закону прикінцевими положеннями визначено, що Кабінету Міністрів України: 1) у двомісячний термін розробити заходи щодо технічного та фінансового забезпечення виконання цього Закону; 2) у тримісячний термін: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону. Станом на день звернення позивача до суду порядок компенсації споживачам витрат, у разі встановлення індивідуального лічильника газу за власні кошти, Кабінетом Міністрів України не розроблений. Таким чином, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України зазначеного порядку та розмірів компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу унеможливлює здійснення Оператором ГРМ компенсаційних витрат, понесених позивачем на встановлення індивідуального лічильника природного газу. П.1 гл. 4 розділу ХI Кодексу ГРС передбачено, що для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому, Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Отже, для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються як дані лічильника газу Оператора ГРМ так і дані лічильника газу побутового споживача. Суду не надано доказів того, що позивач звертався до відповідача із заявою про встановлення індивідуального лічильника газу за їх рахунок. Судом встановлено, що індивідуальний лічильник газу позивач придбав за власний рахунок. Враховуючи, що порядок компенсації споживачам витрат, у разі встановлення індивідуального лічильника газу за власні кошти, Кабінетом Міністрів України не розроблений, то порушень з боку відповідача прав споживача не встановлено, тому в задоволенні позову в частині визнання дій відповідача такими, що суперечать законодавству України та порушують право позивача, як споживача стосовно відключення абонента від газопостачання за період з 04 по 12 червня 2024 року та зобов`язання відповідача провести компенсацію витрат за придбання приладу обліку природного газу за рахунок коштів, які будуть нараховуватися за тарифами на розподіл природного газу слід відмовити. Щодо позовної вимоги в частині відшкодування моральної шкоди. Оскільки порушення прав позивача, як споживача послуг, з боку відповідача в судовому засіданні не встановлено, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, є такою, що не підлягає задоволенню. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог йому відмовлено, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed