Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив відібрати у відповідача, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; неповнолітню [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, та передати дітей виконавчому комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - як органу опіки та піклування Суворовського району м. Херсона (м. Херсон, просп. Ушакова, 47). Стягнути з відповідача на користь фізичної особи, яка буде утримувати дітей, аліменти на [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частин з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дітей. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тими обставинами, що відповідач, є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 05.06.2023 до служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради надійшло повідомлення від Головного управління Національної поліції в Херсонській області Херсонського районного управління поліції про те, що працівниками поліції було виявлено малолітню [PERSON] , з видимими тілесними ушкодженнями без супроводу батьків, зі слів якої її побив співмешканець матері. Малолітню дитину було доставлено до КЗ «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради на обстеження. Остання була шпиталізована з діагнозом: множинні гематоми кінцівок, тулуба, рублена рана волосистої ділянки голови зліва. Під час бесіди в лікарні, спеціалісту служби у справах дітей дівчинка повідомила, що побиття її співмешканцем матері має системний характер, яке відбувається на очах матері, яка боїться захистити дитину. Старша сестра та молодший брат, стають свідками домашнього насильства, зазнаючи психологічної травми. Спеціалістами служби у справах дітей, спільно з інспекторами поліції та фахівцем Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 05.06.2023 року було здійснено вихід за місцем проживання родини та складено акти оцінки рівня безпеки дітей. Результатом проведення оцінювання став рівень «дуже небезпечно», що передбачає негайне відібрання у батьків, осіб, які їх замінюють. Відповідно до акту обстеження умов проживання неповнолітніх дітей, складеного службою у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради від 05.06.2023 року, належних умов для дітей не створено. Зі слів сусідів, з квартири часто чутно крики, в тому числі дітей. Відповідно до розпорядження голови Суворовської районної у м. Херсоні ради від дітей було вилучено з родини матері, та влаштовано до К3 «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради на обстеження. Дітей поставлено на облік служби у справах дітей, як таких що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з скоєнням фізичного та психологічного насильства. Представник позивача зазначає, що змушений звертатися до суду з вказаним позовом, оскільки це дасть можливість надати дітям статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштувати їх до сімейних форм виховання. Крім того зазначає, що повернення дітей у родину матері не відповідає інтересам дітей, оскільки шкодить їх моральному, психологічному та фізичному розвитку. В той же час дана міра повинна стати для відповідача попередженням про можливість позбавлення її батьківських прав, змусити переосмислити своє життя, виправити стан справ та переосмислити своє відношення до виконання батьківських обов`язків. Посилаючись на викладене представник позивача просив позовні вимоги задовольнити. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою від 14.07.2023 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 13.06.2024 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву згідно якого вона просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 02.08.2024 року представником позивача надано відповідь на відзив згідно якого остання просить для з`ясування думки дітей, щодо повернення їх до біологічної матері залучити дітей до розгляду справи дистанційно за допомогою відеоконференції. 14.08.2024 року представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив згідно яких остання просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Ухвалою від 19.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надала заяву в якій просила розглянути справу без участі представника позивача. Під час судового розгляду позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі, з підстав, які наведені у наданій до суду позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. посилаючись на його необґрунтованість. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, наявні докази, дійшов наступного висновку. Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідно до норми ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] у батьків: [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 СК України. [PERSON] , народилася [INFO] у батьків: [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 СК України. [PERSON] , народилася [INFO] у батьків: [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 СК України. З інформаційного повідомлення від 07.06.2023 року №8892/36/01/5-23 до служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні від ХРУП ГУНП в Херсонській області убачається, що працівниками поліції виявлено малолітню [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Дівчинка повідомила, що її побив вітчим. Малолітню дитину було доставлено до КЗ «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради на обстеження. Відповідно до довідки про перебування хворого у КНП «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» ХОР №139 від 02.06.2023 року, малолітня [PERSON] шпиталізована з діагнозом: множинні гематоми кінцівок, тулуба, рублена рана волосистої ділянки голови зліва. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №16 від 08.11.2019 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами Служби здійснено запити до навчальних закладів, де навчалися [PERSON] та [PERSON] . Згідно з характеристикою Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Херсонської міської ради № 41 від 07.06.2023 року, № 62/03-09 [PERSON] , є ученицею 7-го класу, охарактеризована як замкнута дитина, яка не мала друзів та збуджено реагувала на зауваження вчителів. Під час дистанційного навчання уроки відвідувала несистематично. На телефоні дзвінки вчителя матір не завжди відповідала. Відповідно до характеристики Херсонського навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» №33 Херсонської міської ради №33 від 08.06.2023 року №79/01-20 [PERSON] є ученицею 5-го класу. Охарактеризована, як скромна, тиха, замкнута дитина, Зазначено, що матір не приділяє достатньої уваги навчанню доньки. Зв`язок з класним керівником підтримує не постійно. Відповідно до акту обстеження умов проживання дітей, складеного службою у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради від 05.06.2023 року за адресою проживання матері дітей [PERSON] , належних умов для дітей не створено, а саме: в квартирі брудно, розтрощені міжкімнатні двері; для молодшої дитини не виділено окремого спального місця, відсутня постільна білизна; продукти харчування та дитячий одяг в обмеженій кількості. Спеціалістами служби у справах дітей, спільно з інспекторами поліції та фахівцем Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснено 05.06.2023 року вихід за місцем проживання родини та складено акти оцінки рівня безпеки дітей. Результатом проведення оцінювання став рівень «дуже небезпечно», що передбачає негайне відібрання у батьків, осіб, які їх замінюють. Відповідно до розпорядження голови Суворовської районної у м. Херсоні ради від 05.06.2023 року № 23-В дітей було вилучено з родини матері [PERSON] яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , здійснено заходи щодо забезпечення безпеки дітей та поміщено до закладу охорони здоров`я, забезпечено тимчасове влаштування дітей. Працівниками поліції на громадянина [PERSON] складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП (ВАБ 930204), та за результатами проведення оцінки ризиків винесено ТЗПсК із забороною контактувати та вхід до місця перебування щодо малолітніх дітей [PERSON] ( [NUMBER] з 05.06.2023 по 15.06.2023), [PERSON] ( [NUMBER] з 05.06.2023 по 15.06.2023) та [PERSON] ( [NUMBER] з 05.06.2023 по 15.06.2023). Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради № 38 від 20.06.2023 року затверджено висновок виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради - органу опіки та піклування Суворовського району м.Херсона про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. Згідно договору про патронат над дітьми від 20.06.2023 року дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження умов проживання дітей, складеного службою у справах дітей Звягельської міської ради за адресою патронатного вихователя, будинок умебльований сучасними меблями та побутовою технікою. У кімнатах тепло, чисто, затишно. Запас продуктів харчування достатній. Діти забезпечені одягом та взуттям, для дітей відведено місце для сну, відпочинку, проведення довкілля та підготовки уроків. Діти забезпечені всім необхідним для розвитку. Стосунки у сім`ї доброзичливі, довірливі. [PERSON] та [PERSON] створені належні умови для проживання дітей. З дітьми проведено бесіду під час якої з`ясовано, що діти категорично проти того, щоб повертатися до матері [PERSON] і проживати з нею. Згідно характеристики учениці 6-Б класу Гімназії № 3 Звягельської міської ради Житомирської області [PERSON] , остання школу відвідує регулярно, пропускає уроки тільки по поважній причині, зовнішній вигляд охайний, доглянутий. Сім`я в якій виховується [PERSON] постійно цікавляться навчанням дитини, відкликаються на прохання класного керівника, систематично відвідують школу. Мати [PERSON] [PERSON] на батьківські збори не з`являється, навчанням та успіхами доньки не цікавиться. Згідно характеристики учениці 9-Б класу Гімназії № 3 Звягельської міської ради Житомирської області [PERSON] , остання школу відвідує систематично за винятком днів по причині хвороби. У школу ходить охайна, чистенька, доглянута. Батьківські збори відвідує патронатна вихователька, яка бере участь у вирішенні всіх питань класного життя дівчинки, цікавиться навчанням та вихованням. Мати [PERSON] навчанням та успіхами доньки не цікавиться, на зв`язок з класним керівником не виходила. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Положення вказаної Конвенції узгоджуються з нормами законів України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. У частині першій статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва; залишення дитини у небезпечних для її життя, здоров`я і морального виховання умовах. Відібрання дитини - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до протиправної чи розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику для життя, здоров`я або для морального виховання. Ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини варто оцінювати з урахуванням її фізичного та психічного розвитку. Європейський суд з прав людини зазначав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України"). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Доцільно з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, а також визначити, чи виправдовуються такі заходи станом фізичного або психічного здоров`я дитини. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Під час розгляду справи судом, шляхом опитування із залученням спеціаліста, з`ясовано думку неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Так [PERSON] , в присутності спеціаліста, повідомила що бажання повертатися під опіку матері немає, зазначивши що їй краще в новій сім`ї де для неї створено належні умови та набагато краще ставлення. В подальшому планує продовжити навчання та поступати до військового коледжу. Контактувати з матір`ю бажання не має. [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що повертатися до матері не хоче, на даний час вона живе в іншому середовищі де до неї ставляться добре, та вона почала вчитися, у неї були можливості телефонувати матері проте вона з нею не хоче спілкуватися. Спеціаліст в судовому засіданні зазначила, що з дітьми контактує два роки, діти знаходяться в стабільному психо-емоційному стані, хвилювання присутні. Патронатний вихователь ніяким чином на думку дітей не впливає, навпаки вона намагалась донести дітям важливість спілкування з матір`ю, але діти категорично відмовляються. В судовому засіданні свідок [PERSON] , заявлена з боку сторони відповідача, надала пояснення, які зводяться до позитивної характеристики [PERSON] , при цьому зазначила, що на сьогоднішній день, остання здатна виховувати дітей та забезпечити належні умови для їх проживання. Покази свідка [PERSON] не є належними доказами зазначених обставин, які встановлені судом, оскільки відображають в інтерпретації вигідній відповідачу і не спростовують досліджених судом доказав, наданих позивачем в обґрунтування позову. При наведених вище конкретних обставинах суд вважає встановленим та погоджується з позицією позивача про наявність достатніх підстав для відібрання дітей від відповідача та така міра відповідає найкращим інтересам дітей, отже в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Позовні вимоги в частині передачі дітей виконавчому комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - як органу опіки та піклування Суворовського району м. Херсона для їх подальшого влаштування до задоволення не підлягають, оскільки згідно договору про патронат над дітьми від 20.06.2023 року дітей влаштовано до сім`ї патронатного вихователя. За частиною 4 статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, за станом здоров`я здатна до активної трудової діяльності, тому має можливість докласти певних зусиль щодо працевлаштування і сплачувати на утримання дітей щомісячно аліменти по 1/2 частині на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходів), розмір яких є необхідним для розвитку її дітей і підтримання стану їх здоров`я. Згідно з ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/2 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що заявлені представником позивача позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами щодо відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. Крім того, суд роз`яснює, що згідно ч.3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. \~ \~ \~ \~Повний текст рішення складено - 20.08.2025 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial