Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Обґрунтування позовних вимог та стислий виклад позиції позивача Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з цим позовом та просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №08.10.2024-100000060 від 08.10.2024 у розмірі 43400 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 12600 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту\~2800 грн, неустойки 8000 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Позов мотивований тим, що 08.10.2024 ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір №08.10.2024-100000060. Під час укладення кредитного договору №08.10.2024-100000060 позичальник [PERSON] пройшла ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Під час ідентифікації позичальника [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 20000 грн, строком на 105 днів. За загальними умовами вказаного договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на день подачі позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 43400 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами\~12600 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту\~2800 грн, неустойка 8000 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр», не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідачка [PERSON] та її представник про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились. Представник відповідачки адвокат Обласов С.А. надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності відповідачки та її представника. В задоволенні позову ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором просив відмовити на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву сторона відповідача заперечила проти позову, посилаючись на те, що відповідачка не укладала та не підписувала кредитний договір із позивачем, не отримувала електронного та електронного цифрового підпису та не отримувала кредитних коштів. Позивач не надав доказів, що саме відповідачка зареєструвалась в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримала логін та пароль в системі та подавала заяву на отримання кредиту. Відповідачка не вчиняла дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 07.05.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу. Суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки, відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду на 05.06.2025. 16.05.2025 представник відповідачки Обласов С.А. подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, 20.05.2025 відзив на позовну заяву, у якому, посилаючись на те, що відповідачка не укладала у електронній формі кредитний договір №08.10.2024-100000060 із позивачем, просив витребувати у позивача відповідні докази та відмовити у позові. 27.05.2025 представник позивача подав клопотання про витребування доказів, просив витребувати у АТ «Універсалбанк» (банк-емітент), інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи емітувалась (видавалась) банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), на яку перераховувались кредитні кошти за кредитним договором №08.10.2024-100000060 та інформацію про рух коштів по банківському рахунку№ [NUMBER] за 08.10.2024; відповідь на відзив. 05.06.2025 суд постановив ухвалу про витребування доказів, відклав розгляд справи на 23.07.2025. 22.07.2025 до суду від АТ «Універсалбанк» надійшла інформація, що містить банківську таємницю за № БТ/Е-6639 від 01.07.2025, відповідно до якої платіжна картка № [NUMBER] була емітована Банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . На ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) вказана картка не видавалась, а також інформація про рух коштів по картці. Розгляд справи відкладався на 31.07.2025 та 06.08.2025 за клопотанням представника позивача [PERSON] 06.08.2025 до суду від представника позивача [PERSON] надійшли: клопотання про заміну первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем [PERSON] , яке мотивоване тим, що грошові кошти за кредитним договором №08.10.2024-100000060 отримані не відповідачкою [PERSON] , а іншою особою [PERSON] , котрий відповідно до ст. 1212 ЦК України зобов`язаний повернути позивачу кредитні кошти; клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , яке мотивоване тим, що рішення суду може вплинути на її права або обов`язки, та заява про зміну предмета позову, у якому позивач просив змінити предмет позову, а саме: стягнути з [PERSON] ( [NUMBER] ) безпідставно набуті від ТОВ «Споживчий центр» грошові кошти у розмірі 20000 грн. 06.08.2025 суд постановив ухвалу про відмову представнику позивача [PERSON] у задоволенні клопотань про заміну неналежного відповідача належним, залучення до участі в справі третьої особи та у зміні предмету позову. Розгляд справи відкладено на 14.08.2025. 14.08.2025 сторони в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин. Між сторонами виник спір з приводу наявності укладеного кредитного договору та виконання його умов. Суд встановив, що 08.10.2024 ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та позичальник - особа, яка назвалась [PERSON] , уклали кредитний договір №08.10.2024-100000060. Відповідно до умов договору позичальнику наданий кредит у розмірі 20000 грн, строком на 105 днів, дата повернення кредиту 20.05.2025. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Проценти розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 7% від суми Кредиту та дорівнює 1400 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Згідно з п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Згідно пункту 9.1. Договору у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/ або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії (якщо комісія встановлена договором) до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Згідно повідомлення ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вих. №1-0205 від 02.05.2025 кредитні кошти на суму 20000 грн перераховані 08.10.2024 на платіжну картку клієнта номер картки [NUMBER] , призначення платежу: видача за договором №08.10.2024-100000060. Відповідно до довідки-розрахунку позивача про стан заборгованості за кредитним договором №08.10.2024-100000060 від 08.10.2024 , заборгованість становить 43400 грн, яка складається з: 2000 грн\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 12600 грн\~сума заборгованості за відсотками, 2800 грн комісія, 8000 грн неустойка. Згідно інформації\~ АТ «Універсалбанк», що містить банківську таємницю за № БТ/Е-6639 від 01.07.2025 платіжна картка № [NUMBER] була емітована Банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . На ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) вказана картка не видавалась. Згідно інформації про рух коштів по картці [PERSON] 08.10.2024 на платіжну картку № [NUMBER] надійшли кошти в сумі 20000 грн. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, позивач надав суду копію кредитного договору з додатками, паспорт споживчого кредиту, пропозицію про укладення договору, повідомлення про перерахування кредитних коштів, довідку-розрахунок заборгованості. Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з правочинів. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 67 ЦПК України). Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Статтею 89 ЦПК України визначається принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення. Згідно зі ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належно засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Як передбачено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка на підставі досягнутої угоди отримувала кредитні кошти, в подальшому порушила обов`язок із їх повернення, тобто не виконувала, або неналежним чином виконувала умови договору. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідачки, ТОВ «Споживчий центр» обґрунтовувало свої вимоги тим, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з кредитного договору, який нібито укладений із відповідачкою [PERSON] у електронній формі та підписаний одноразовим ідентифікатором Е519, що надійшов смс повідомленням на фінансовий номер 0976079497, зазначений позичальником. Разом з тим, позивач не надав суду доказів, що зазначений у кредитному договорі фінансовий номер 0976079497 належить саме відповідачці [PERSON] , та доказів того, що саме [PERSON] отримала на власний фінансовий номер телефону смс з одноразовим ідентифікатором Е519, за допомогою якого 08.10.2024 підписала кредитний договір №08.10.2024-100000060, взявши на себе відповідні зобов`язання за договором. На підтвердження перерахування позичальнику кредитних коштів в сумі 20000 грн позивач надав повідомлення ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вих. №1-0205 від 02.05.2025 про те, що кредитні кошти на суму 20000 грн перераховані 08.10.2024 на платіжну картку клієнта номер картки [NUMBER] , призначення платежу: видача за договором №08.10.2024-100000060. Проте згідно\~інформації АТ «Універсалбанк» (банк-емітент), що містить банківську таємницю, № БТ/Е-6639 від 01.07.2025 платіжна картка № [NUMBER] була емітована Банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . На ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) вказана картка не видавалась. Згідно інформації про рух коштів по картці [PERSON] 08.10.2024 на платіжну картку № [NUMBER] надійшли кошти в сумі 20000 грн. Відтак позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору саме з відповідачкою [PERSON] , перерахування кредитних коштів у сумі 20000 грн на платіжну картку відповідачки [PERSON] , на умовах, визначених договором, та не довів факту виникнення у відповідачки [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №08.10.2024-100000060 від 08.10.2024. Отже позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову повністю, судовий збір, сплачений при звернення до суду покладається на позивача.

Outcome: dismissed