Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, заінтересована особа: [PERSON] в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , з січня 2010 року по день смерті останнього, а саме [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що 8 жовтня 1971 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що 08.10.1971 року місті Харкові було зроблено відповідний актовий запис №6952. Після одруження [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». В даному шлюбі [INFO] народилась донька [PERSON] , про що 03.10.1973 року у місті Харкові було зроблено відповідний актовий запис № 8703. 12 грудня 1979 року вся родина зареєструвалася за адресою [ADDRESS] , що підтверджується зі штампу в паспорті заявниці, а також дана адреса зазначена у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, де місцем реєстрації [PERSON] вказана вищезазначена адреса. В подальшому у 2000 році заявниця зареєструвалась за адресою [ADDRESS] , де мешкала та була зареєстрована її рідна сестра [PERSON] . Однак фактично [PERSON] проживала з чоловіком за адресою [ADDRESS] . [INFO] померла сестра заявниці [PERSON] , після якої відкрилась спадщина до складу якої входить квартири [ADDRESS] . [PERSON] у встановлений законом порядок звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 21 вересня 2010 року заявниці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується копією документу. Після оформлення право власності на квартиру подружжя [PERSON] переїхали проживати до вищезазначеної квартири. В квартирі по [ADDRESS] почала окремо проживати донька заявниці разом з чоловіком та їх сином, заінтересованою особою по даній справі. [INFO] померла донька заявниці [PERSON] . [INFO] помер батько [PERSON] , [PERSON] , який за життя склав заповіт, яким заповів своєму синові все своє майно, а саме квартиру [ADDRESS] . 14 березня 2019 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначене майно. Після оформлення спадщини [PERSON] змінив своє місце реєстрації та зареєструвався за адресою [ADDRESS] , однак жодного дня в ній не проживав. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить квартира [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом; автомобіля КІА Sportage, кузов № [NUMBER] , 2012 року випуску; грошових вкладів знаходяться в АТ «Укрексімбанку» та АТ «Ощадбанку». 22 січня 2025 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Літвінової Я.М. з заявою про заведення спадкової справи та подальшому видачі свідоцтва про право на спадщину. Постановою нотаріуса про відмову від вчинення нотаріальної дії від 22.01.2025 року, заявниці було відмовлено у зв`язку з тим, що [PERSON] спадщину, у встановлений законом строк, згідно ст.1270 ЦК України, спадкоємиця не прийняла, та строк на прийняття спадщини нею порушений. В подальшому до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Літвінової Я.М. звернувся онук Заявниці та спадкодавця, [PERSON] , з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. [PERSON] постановою нотаріуса про відмову від вчинення нотаріальної дії від 10.05.2025 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що [PERSON] спадщину, у встановлений законом строк, згідно ст.1270 ЦК України, спадкоємиць не прийняв, та строк на прийняття спадщини ним порушений. Однак, [PERSON] вважає, що в розумінні вимог ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. У зв`язку з неможливістю отримати у нотаріуса свідоцтва про спадщину за законом, заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 07.08.2025 року відкрито провадження по справі. Заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Труханович Я.О. у судове засідання не з`явилися, представником подано до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі заявника та його представника, вимоги заяви підтримали в повному обсязі Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив суд провести розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є чоловіком заявниці, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 08.10.1971 року, серії [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про народження від 03.10.1973 року, серії [NUMBER] вбачається. що в [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.2010 року, виданого державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Одрінською О.В., зареєстрованого в реєстрі за №5-638 вбачається, що [PERSON] , [INFO] отримала в спадок після смерті [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] , квартиру [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 04.04.2016 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 406 вбачається, що [PERSON] отримав у спадок за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , квартиру [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 01.07.2024 року виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 12.11.2020 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. вбачається, що місцем реєстрації [PERSON] , [INFO] зазначено [ADDRESS] . Відповідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 13.12.1979 року по 21.11.2000 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 29.11.2000 року є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . З копії постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Літвінової Я.М. від 22.01.2025 року вбачається, що 22.01.2025 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Літвінової Я.М. звернулася [PERSON] з заявою про заведення спадкової справи та подальшу видачу свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 22.01.2025 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування з у зв`язку з тим, що [PERSON] , у встановлений законом строк, згідно ст.1270 ЦК України, не прийняла спадщину,та строк на прийняття спадщини нею порушений. З копії постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Літвінової Я.М. від 10.05.2025 року вбачається, що 09.051.2025 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Літвінової Я.М. звернувся [PERSON] з заявою про видачу на спадщину за законом на спадкове майно, після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 10.05.2025 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування з у зв`язку з тим, що [PERSON] , у встановлений законом строк, згідно ст.1270 ЦК України, не прийняв спадщину,та строк на прийняття спадщини ним порушений. Відповідно до матеріалів справи судом вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, проживали постійно разом та на момент смерті [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . Згідно до ст. ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Отже, перелік допустимих доказів у даному випадку не є вичерпний, а визначається за критерієм достовірності. Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Із роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вбачається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Установлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. З урахуванням наведеного факти та обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, вимоги заявника ґрунтуються на вимогах закону, не суперечать закону, не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] є доведеним, тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved