Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У травні 2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №5797597 від 03.07.2023 року у загальному розмірі 32794 грн. 70 коп., яка складається: з суми заборгованості за основною сумою боргу - 10100 грн., суми заборгованості за відсотками - 22694 грн. 70 коп., а також стягнення витрат зі сплаті судового збору. Зокрема, позов мотивовано тим, що відповідачем неналежним чином виконуються свої зобов`язання щодо повного та своєчасного повернення позичених коштів. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 20.05.2025 року у справі №521/8071/25 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю. 09.06.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшли витребувані судом документи. 12.06.2025 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на те, що копія договору, графік платежів та паспорт споживчого кредиту не містить підпису відповідача. Також, заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим позивачем розрахунку заборгованості, а заборгованість за відсотками значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Окрім того, на переконання відповідача, позовна заява, подана позивачем, не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме позивачем не зазначено відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, а саме не містить доказів направлення боржнику досудової вимоги про необхідність сплати простроченої заборгованості, в зв`язку із чим відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №5797597 від 03.07.2023 року відмовити в частині нарахування відсотків, провадження у справі - закрити. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, за вимогами позовної заяви заявив клопотання про підтримання позовних вимог, а також про розгляд справи за його відсутності, що розглянуте судом та задоволене. Відповідачка [PERSON] не з`явилася в судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК), які направлялися на адресу відповідача, з огляду на що, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України та ухвалити рішення. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у повному обсязі, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 03.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики №5797597. Згідно із п. 2.1. Договору позики, Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти, а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити Позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі, відповідно до умов цього Договору. Відповідно умов даного Договору позики визначено параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів, яким погоджено, що сума позики складає - 10100 грн., строк позики до 21.09.2023 року, акційна процентна ставка, фіксована - 1,74300% на день, базова процентна ставка, фіксована - 2,49000% на день, основна процентна ставка, фіксована - 3,00000 % на день, дата повернення позики - 21.09.2023 року. Відповідно до п.2.5. Договору, позика надається Позичальнику в день підписання сторонами Договору позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.9 Договору позики. З вищевказаним договором позики [PERSON] була ознайомлена, цей договір підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора z50883. Також, судом встановлено, що [PERSON] заповнила анкету клієнта - фізичної особи, де вказано її номер телефону. Додатком №1 до Договору позики, сторони також погодили основні параметри позики, процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики, графік нарахування процентів за користування позики протягом першого розрахункового періоду та графік обов`язкових платежів за Договором позики, який підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором z50883. 03.07.2023 року [PERSON] підписала Паспорт позики (h28679). 02.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Додаток №2 до Договору позики №5797597 від 03.07.2023 року, яким сторони погодили продовження строку позики до 21.10.2023 року, який підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором v77366. 01.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Додаток №3 до Договору позики №5797597 від 03.07.2023 року, яким сторони погодили продовження строку позики до 20.11.2023 року, який підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором w67019. Також вбачається, що сторони договору позики погоджували між собою розрахунки, згідно Додатків за договором позики від 03.07.2023 року, графіки обов`язкових платежів за договором позики. Згідно довідки, наданою на запит ТОВ «МАНІФОЮ» IPAY.UA, вбачається, що 03.07.2023 року о 18:27:44 на маску картку [NUMBER] , яка зазначена відповідачем у Договорі позики від 03.07.2023 року перерахована сума 10100 грн.. 11.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №11-01/2024 та Додаткова угода №1 від 11.01.2024 року до Договору факторингу №11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає права вимоги до боржників. Відповідно до Акту прийому - передачі Реєстру боржників №11-01/2024 від 11.01.2024 року та витягу з Реєстру боржників №1 від 11.01.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 32794 грн. 70 коп. Згідно розрахунку заборгованості станом на 11.01.2025 року відповідач має загальну заборгованість у розмірі 32794 грн. 70 коп., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу - 10100 грн. та суми заборгованості за процентами за користування позикою - 22694 грн. 70 коп. Встановлено, що нарахування відсотків за користування позикою первісним позикодавцем здійснювалося до 20.11.2023 року. Згідно відповіді від 09.06.2025 року (вх.37579), яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду від 20.05.2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] та номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 03.07.2023 року по 06.07.2023 року, та фінансовий номер телефону [NUMBER] , який знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Згідно виписки по рахунку за період з 03.07.2023 року по 06.07.2023 року, яка складена станом на 01.06.2025 року вбачається, що за платіжною карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] баланс на кінець періоду складає 2278 грн. 74 коп. Доказів погашення заборгованості перед первісним позикодавцем або Фактором з боку відповідача матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача нарахованої останнім суми заборгованості за договором позики. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» `пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис` за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,-незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до положень ст. 526, ч. 1 ст. 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦК України. Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). На підставі ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом із матеріалів, наявних у справі, встановлено, що між відповідачем та первісним позикодавцем виникли правовідносини у сфері надання позики, оскільки 03.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики №5797597. Як вбачається із умов вказаного вище договору, зокрема із п. 2.1. позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі, відповідно до умов цього поговору. Відповідно умов даного договору позики визначено параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів, яким погоджено, що сума позики складає - 10100 грн., строк позики до 21.09.2023 року, акційна процентна ставка, фіксована - 1,74300% на день, базова процентна ставка, фіксована - 2,49000% на день, основна процентна ставка, фіксована - 3,00000 % на день, дата повернення позики - 21.09.2023 року. Тобто, умовами договору, укладеного між "МАНІФОЮ" та [PERSON] , передбачено право кредитодавця нараховувати проценти за користування наданою позикою в межах строку позики, визначеного договором. При цьому, як встановлено судом відповідачка погодилася з наведеними умовами позики, шляхом підписання спірного договору електронним одноразовим ідентифікатором, в тому числі й з розміром процентної ставки за користування позикою та умовами їх нарахування. Таким чином, дослідивши письмові матеріали, наявні у справі, судом встановлено, що відповідачем позику первісному позикодавцю не повернено у строк, передбачений договором та додатковими угодами до нього, а саме до 20.11.2023 року. При цьому, судом встановлено, що позику у розмірі 10100 грн. відповідачка отримала, що підтверджується наявною у матеріалах справи випискою АТ «КБ «ПриватБанк» за договором за період з 03.07.2023 року по 06.07.2023 року. Разом з тим, позиція позивача щодо наявності у відповідачки заборгованості у нарахованому останнім розмірі за відсотками за користування позикою також знаходить своє підтвердження, оскільки як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 11.01.2025 року відповідач має загальну заборгованість у розмірі 32794 грн. 70 коп., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу - 10100 грн. та суми заборгованості за процентами за користування позикою - 22694 грн. 70 коп., розрахунок за якими первісним позикодавцем здійснювався до 20.11.2023 року (до строку повернення позики та дати укладення договору про відступлення прав вимоги). Таким чином, твердження відповідачки, зазначене нею у відзиві на позов про невідповідність розміру нарахованих відсотків умовам договору не приймається судом до уваги. Відтак, враховуючи наведене вище та встановлені судом обставини наявності у відповідача перед позивачем заборгованості: за договором позики №5797597 від 03.07.2023 року в розмірі 32794 грн. 70 коп., суд виснує про те, що відповідачем було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманої позики, сплати нарахованих за користування коштами відсотків, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у вищевказаному розмірі. Водночас, судом відхиляються доводи відповідачки, зазначені нею у відзиві на позовну заяву зокрема, про те, що спірний договір останньою не підписано, оскільки, як було визначено раніше судом за текстом рішення, зазначений договір було укладено в електронній формі. При цьому, суд наголошує, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також відхиляється судом твердження відповідачки про те, що позивачем на підтвердження доводів та вимог позовної заяви не надано суду первинних бухгалтерських документів, що свідчать про видачу відповідачу позики, оскільки в матеріалах справи наявні такі докази, які витребувані судом ухвалою від 20.05.2025 року. Щодо доводів відповідачки про те, що позивачем не направлялося на її адресу відповідної вимоги про повернення суми позики, суд зазначає таке. Позичальник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку, оскільки загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Такий правовий висновок у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі №344/3627/16-ц, від 03.06.2020 року у справі №359/8181/18, від 17.03.2021 року у справі №361/1488/19. Тобто, у даному разі, відповідач, наполягає саме на тому, що достроковому стягненню в судовому порядку заборгованості за договором позики має передувати направлення позикодавцем позичальнику письмової вимоги про дострокове повернення позики і отримання позичальником такої вимоги. Водночас, суд не погоджується з такою позицією відповідачки, оскільки під час розгляду даної справи судом встановлено, що умовами спірного договору позики та додатків до нього, було передбачено обов`язок позичальниці повернути позику у строк до 20.11.2023 року, що відповідачкою виконано не було, а тому, у зв`язку із тим, що судом встановлено, що строк виконання зобов`язань відповідачки настав - 20.11.2023 року, зобов`язання у позивача направити позичальниці досудову вимогу про повернення позики та нарахованих відсотків за її користування не виникло. З врахуванням вказаного, суд вважає, що зазначена позивачем у позові сума заборгованості відповідача за договором позики останньою не спростована, і, оскільки [PERSON] істотно порушено умови спірного договору, зокрема односторонньо відмовилася від зобов`язання по поверненню отриманих коштів, а тому, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028 грн.

Outcome: approved