Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] 32161,60 грн. заборгованості за кредитним договором, 2422,40 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на правничу допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 02.04.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9703252, у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, відповідно до якого остання отримала 6000 грн. на строк 360 календарних днів зі сплатою процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 2,47 % від суми кредиту за кожен день користування, комісія за надання кредиту складає 300 грн. Однак відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Макс Кредит» не виконала, внаслідок чого допустила заборгованість в розмірі 35161,60 грн., яка складається з 6300 грн. заборгованості за кредитом, 25861,60 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3000 грн. штрафних санкцій згідно умов договору . Позивач вказує, що не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 32161,60 грн., що складається з 6300 грн. заборгованості за тілом кредиту, та 25861,60 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 21.10.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, зокрема і до боржника [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 року, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 35161,60 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, внаслідок чого ТОВ «ФК «ЕЙС» змушене звернутись до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 5). Відповідач [PERSON] \~ та її представник адвокат Прокоп`єва М.А., кожен окремо, у судовому засіданні проти позову заперечували. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.06.2025 року справу призначено до судового розгляду на 28.07.2025 року (а.с. 57). Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2025 року у зв`язку з заявою представника відповідача про відкладення розгляду справи судове засідання відкладено на 21.08.2025 року (а.с. 68). Вислухавши відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.04.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9703252, у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого остання отримала 6000 грн. на строк 360 календарних днів зі сплатою процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 2,47 % від суми кредиту за кожен день користування , комісія за надання кредиту складає 300 грн. (а.с. 7-11). З матеріалів справи вбачається, що договір укладено в електронній формі. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Однак відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Макс Кредит» не виконала, внаслідок чого допустила заборгованість в розмірі 35161,60 грн., яка складається з 6300 грн. заборгованості за кредитом, 25861,60 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3000 грн. штрафних санкцій згідно умов договору, однак, позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 32161,60 грн., що складається з 6300 грн. заборгованості за тілом кредиту, та 25861,60 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 21.10.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, зокрема і до боржника [PERSON] (а.с. 31-33). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 року, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 35161,60 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості в матеріалах справи (а.с. 29-30). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов кредитного договору [PERSON] були порушені права позивача. А тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Відповідно до ч.1 п.1 ч. 3 ст. 133 та ч.1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», копію додаткової угоди № 13 від 07.04.2025 року до договору № 07/04/25-02 від 07.04.2025 року, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 07.04.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі 7 000 грн. який, на переконання суду, не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю справи, та приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг адвоката, пов`язані із складанням, поданням до суду цивільного позову в розмірі 2000 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Саме такий розмір відповідатиме критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 2422,40 грн. судового збору.

Outcome: approved