Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

В травні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Теплицького районного суду Вінницької області у справі № 222/776/12 (2/222/209/12) від 20.06.2012 із твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника податків; стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму щомісячно, для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю з 2008 року по квітень 2012. [INFO] в сім`ї народилася дочка [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Теплицького районного суду № 222/776/12 від 20 червня 2012 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 400,00 грн щомісячно, починаючи з 17 травня 2012 року і до їх повноліття. Позивач зазначила, що на даний час витрати на неповнолітніх дітей значно зросли, вони потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, так як збільшуються їх потреби в навчанні, розвитку та іншому. Виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, та не приймає участі в утриманні дитини, створює на неї додаткове навантаження. Відповідач платить аліменти в розмірі, що не перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, що і спонукало [PERSON] до звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, що приведе до належного утримання дітей відповідачем, та збільшення розміру аліментів. З урахуванням викладеного, позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час не може сама повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх дітей. Розмір аліментів у частці від доходу платника аліментів у розмірі 1/3 частини є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати дітям, і який не призведе до порушення прав та інтересів відповідача. Ухвалою судді від 05.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що відповідає положенню п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовій позиції КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/77944/18 (61-185-св23. Відзив на позовну заяву, інші заяви та клопотання від [PERSON] до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутності, що відповідає положенню ч. 3 ст. 211 та ст. ст. 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 30.08.2024 Теплицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.09.2011 Виконавчим комітетом Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Діти проживають разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні та вихованні, що підтверджується витягом № 2025/002500214 від 20.02.2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, та витягом № 2025/005776345 від 05.05.2025 з реєстру територіальної громади. На підставі рішення Теплицького районного суду Вінницької області № 222/776/12 (2/222/209/12) від 20.06.2012 із відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи з 17 травня 2012 і до досягнення їх повноліття. У ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите також в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. ст. 7, 8 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 51 Конституції України та ст.\~180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до положень\~статті 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За положеннями ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів, із огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічні правові позиції викладені Постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 152/100/18 та від 16.06.2021 у справі № 643/11949/19. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові ВС від 14.11.2018 у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Правомірність такого способу захисту встановлюється судом із урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статтей 182-184, 192 СК України. Право застосування такої норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014). Суд звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, оскільки позивач просить стягнути аліменти на двох дітей в розмірі частини заробітку відповідача, що є найменшим розміром у частці від заробітку (доходу), встановленим ч. 5 ст. 183 СК України. Враховуючи пріоритетність інтересів дітей, у зв`язку з об`єктивною необхідністю у забезпеченні їх належного матеріального утримання, зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, його тяжкого матеріального становища та за відсутності доказів на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, зважаючи на право того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 20.06.2012, шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми 400 грн на 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму щомісячно, що буде відповідати інтересам дітей та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Водночас суд роз`яснює, що сторони не позбавлені права на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я сторін, інших випадках, передбачених\~Сімейним кодексом України\~(ст. 192 СК України). У п. 23 Постанови Пленуму ВСУ №\~3\~від 15.05.2006 передбачено, що у випадку зміни розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнена при зверненні до суду. За змістом частин 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що 29.04.2025 між [PERSON] та адвокатом Панченком Д.І. укладено договір про надання правничої допомоги, пунктом 3.1 якого встановлено, що вартість послуг складає 1000, 00 грн. На підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. позивачем надано копію квитанції № 11 та акт виконаних робіт приймання передачі послуг професійної правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 29.04.2025. Таким чином, [PERSON] підтверджено належними доказами понесення нею судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved