Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

В провадженні суду перебувала зазначена справа. 10.07.2025 р. у справі ухвалено рішення суду, яким в задоволенні позову відмовлено. 17.07.2025 р. до суду від представника відповідача та третіх осіб надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат. Ухвалою суду від 22.07.2025 р. заяву представника відповідача та третіх осіб [PERSON] прийнято до розгляду. 24.07.2025 р. до суду від представника позивача надійшли письмові заперечення проти задоволення заяви, зазначивши, що судові витрати по справі несуть сторони справи, а не учасники справи - в даному випадку треті особи. Крім того, зазначено, що не було подано попередній розрахунок судових витрат, в зв`язку з чим суд може відмовити у відшкодуванні судових витрат. До суду від представника відповідача не надходили заперечення на письмові заперечення проти задоволення заяви. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи судом не ухвалено рішення в частині питання про судові витрати в частині витрат понесених на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. В обгрунтування понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи представник відповідача в розмірі 15000,00 грн., надав до суду договір № 14/03/2025-ц про надання правничої допомоги від 14.03.2025 р. (а.с. 107-114, том №3), додаткову угоду № 1 до договору від 14.03.2025 р. № 14/03/2025-ц про надання правничої допомоги від 14.03.2025 р., згідно якої вартість правововї допомоги становить 15000,00 грн. (а.с.115, том № 3), акт прийому передачі наданої правової допомоги від 14.07.2024 р. (а.с. 134, том№3), як представник третіїх осіб надав до суду, на підтвердження витрати на кожного з них по 10000,00 грн., договір № 13/03/2025-ц про надання правничої допомоги від 13.03.2025 р. (а.с. 116-123, том №3), додаткову угоду № 1 до договору від 13.03.2025 р. № 13/03/2025-ц про надання правничої допомоги від 13.03.2025 р., згідно якої вартість правововї допомоги становить 10000,00 грн. (а.с.124, том № 3), акт прийому передачі наданої правової допомоги від 14.07.2024 р. (а.с. 135, том №3), договір № 13/03/2025-ц2 про надання правничої допомоги від 13.03.2025 р. (а.с. 125-132, том №3), додаткову угоду № 1 до договору від 13.03.2025 р. № 13/03/2025-ц2 про надання правничої допомоги від 13.03.2025 р., згідно якої вартість правововї допомоги становить 10000,00 грн. (а.с.133, том № 3), акт прийому передачі наданої правової допомоги від 14.07.2024 р. (а.с. 136, том №3), довіреність (а.с.138, том №3). Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами такої діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову. Як зазначалося вище, в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Ухвалою суду від 04.03.2025 р. [PERSON] та [PERSON] , залучено до участі у справі в якості якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Зазначені особи, заперечували проти задоволення позовних вимог. А тому у відповідності до ч. 12 ст. 141 ЦПК України з позивача на їх користь пядлягають витрати на правову допомогу. Посилання представника позивача на те, що витрати розподіляються лише між сторонами не грунтуються на вимогах Закону. Посилання представника позивача, що відповідачем не зазначено у відзиві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, що є підставою для відмови в задоволені заяви, є безпідставним. Оскільки, як вбачається з відзиву поданого до суду 14.03.2025 року від [PERSON] (а.с.44-55 том №2) в ньому заначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 15000,00 грн. Також у письмових поясненнях третіх осіб: [PERSON] та [PERSON] (а.с49-51, 53-55 том №2) зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 10000,00 грн. Отже, наведене дає підстави дійти висновку про обізнаність позивача та його представника щодо розміру судових витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З врахуванням викладеного, беручи до уваги характер спірних правовідносин у цій справі, а також з огляду на принципи пропорційності та розумності, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката, як відповідача є пропорційним до предмета спору та обґрунтованим, та підлягає задоволенню у розмірі 15000,00 грн. Щодо витрат на правову допомогу третім особам по 10000,00 грн. кожному, суд вважає заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не є пропорційним до предмета спору та необґрунтованим, виходячи зі змісту наданих адвокатом послуг зі складання письмових пояснень на позов, основні аргументи якого є тотожними, з тими, що були викладені у поясненнях як [PERSON] , так і [PERSON] зогляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, суд вважає, що заява а цій частині підлягає задоволенню частково на суму 5 000, 00 грн. по 2500,00 грн на кожню третю особу [PERSON] , та [PERSON] , що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи в цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial