Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

23 червня 2025 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей, спільне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх двох років між ними не могли налагодитися сімейні відносини, в кінцевому результаті нерозуміння одне одного призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Перераховані вище фактори призводять до постійних непорозумінь, вони не мають можливості підтримувати нормальну моральну атмосферу. піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З початку квітня 2025 року момент ведення спільного господарства між ними припинено, оскільки відповідач переїхав жити за іншою адресою приживання, у зв`язку з цим подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вважає що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. 14.07.2025 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.01.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.01.2016 року серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Із позову, поданого на адресу суду встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалось, через різні погляди на життя, подружні відносини фактично перестали існувати, спільне господарство сторони не ведуть, шлюб існує формально та суперечить їх інтересам. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям, вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи відсутність заяви позивачки, її прізвище слід залишити без змін. Враховуючи відсутність заяви позивачки судові витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved