Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

До Вараського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій він просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь витрати, понесені ним на оплату житлово-комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] , яка є об`єктом спільної власності в сумі 14571,20 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 24.10.2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який 16.10.2024 року було розірвано відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області. Під час шлюбу 19.11.2011 року ними придбано трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: квартира [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу відповідачка проживає в даній квартирі, однак житлово-комунальні послуги (електроенергія, вода, опалення, управління будинком тощо) оплачує виключно він. Попри неодноразові звернення до відповідачки з проханням брати участь у витратах, відповідачка самоусунулася від оплати всіх житлово-комунальних послуг. Загальна сума витрат, підтверджених квитанціями складає 29142,40 грн. Він з відповідачкою є споживачами послуг ОСББ «Перемоги5» - з управління багатоквартирним будинком, ТОВ Рівненська обласна енергопостачальна компанія - з електропостачання, КП «Вараштепловодоканал» ВМР - з водопостачання, водовідведення, теплопостачання, ТОВ «Метртехсервіс» - з повірки лічильників, Управління поліції охорони - з заходів охорони, є на абонентському обліку та мають відкритий особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] . Станом на дату подачі позову ним сплачено 29142,40 грн. витрат з оплати послуг за квартирою [ADDRESS] , а саме за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3151,20 грн.; за спожиту послугу з електропостачання в сумі 7935,84 грн.; за житлово-комунальні послуги (централізованого водопостачання, водовідведення, опалення) в сумі 16225,36 грн.; за послуги з повірки лічильників в сумі - 1080,00 грн.; за послуги з заходів охорони квартири в сумі - 750,00 (250,00 грн /місяць). Посилаючись на ч. 4 ст. 544 ЦК України, зазначає, що кожен співвласник зобов?язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов?язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні за змістом до обставин, якими обґрунтована позовна заява. Уточнюючи позовні вимоги, пояснив, що має намір стягнути сплачені витрати за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2024 до квітня 2025 року, а за послуги з охорони за період з жовтня до грудня 2024 року включно. Відповідач [PERSON] , будучи повідомлена про день, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Зважаючи на викладені обставини, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи, врахувавши, що позивач не заперечував проти такого розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 19.11.2011 та копії витягу про державну реєстрацію прав № 32225912 від 28.11.2011, власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] . Місто Кузнецовськ Рівненської області перейменоване на місто Вараш Рівненської області, відповідно до Постанови Верховної Ради України\~від\~19.05.2016\~№\~1377-VIII. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.12.2011, що підтверджується листом Виконавчого комітету Вараської міської ради від 29.05.2025. Таким чином, відповідач у період з вересня 2024 до квітня 2025 мала право користування у зазначеній квартирі. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами\~Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до\~пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону\~такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц). У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у частині першій\~статті 19 Закону\~України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону\~України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] разом з позивачем [PERSON] несуть солідарну відповідальність з оплати житлово-комунальних послуг наданих за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України). Встановлюючи обставини наявності солідарного обов`язку зі сплати житлово-комунальних послуг наданих за адресою: [ADDRESS] та факту виконання його позивачем суд бере до уваги наступні докази. Щодо витрат за спожиту електроенергію. Відповідно до копії довідки ТОВ «РОЕК» № 14 від 22.04.2025, за період з вересня 2024 до березня 2025 включно за адресою: [ADDRESS] , спожито електроенергії на загальну суму 5\~209,92 грн, а сплачено 7\~935,84 грн. Виконання позивачем солідарного обов`язку щодо оплати вартості за спожиту електроенергію підтверджується також копіями квитанцій про оплату ним на користь ТОВ «РОЕК» 3\~659,04 грн від 09.01.2025, 1\~572,48 грн від 20.03.2025 та 1\~352,16 грн від 21.04.2025. На підставі викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] частки від вартості спожитої електроенергії за вказаний період, а саме 2\~604,96 грн. Сплата позивачем більшої суми від вартості спожитої електроенергії не є підставою для її стягнення із відповідача, оскільки відсутній солідарний обов`язок її сплатити. Щодо витрат за послуги охорони. Відповідно до копії договору № 6491/К про централізовану охорону майна фізичних осіб засобами сигналізації з реагуванням наряду поліції охорони від 24.12.2016, укладеного між Управління поліції охорони в Рівненській області та позивачем [PERSON] , останній доручив, а Управління поліції охорони в Рівненській області зобов`язалось здійснювати технічне обслуговування сигналізації та охорону майна на об`єкті, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За умовами п. 2.1 цього договору, ціна послуг охорони за цим договором узгоджується сторонами на підставі дислокації-розрахунку (додаток 1) та протоколу узгодження договірної ціни (додаток 2), які є невід`ємною частиною договору. Так, у протоколі узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони сторони визначили ціну за здійснення заходів охорони у сумі 250 грн в місяць, починаючи з 01.01.2020. У судовому засіданні позивач уточнюючи позовні вимоги просив стягнути з відповідача половину сплаченої вартості з послуг охорони за період з жовтня до грудня 2024 року включно. Проте, до суду подав докази лише сплати ним вартості таких послуг лише за грудень 2024, що підтверджується квитанцією від 07.01.2025 про перерахування коштів у сумі 250,00 грн на рахунок Управління поліції охорони в Рівненській області. Доказів про оплату послуг охорони за жовтень та листопад 2024 позивач до суду не надав. На підставі викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] частки від вартості сплачених послуг охорони за грудень 2024, а саме 125,00 грн. Щодо витрат за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також централізованого водопостачання, водовідведення, опалення. Суд звертає увагу на те, що для ухвалення рішення про стягнення частки сплачених витрат за житлово-комунальні послуги суд має встановити обставини наявності солідарного обов`язку та обставини його виконання позивачем, тобто оплату вартості таких послуг. Разом з тим, позивач [PERSON] на підтвердження таких обставин подав до суду лише довідку ОСББ «Перемоги 5» від 16.04.2025, якою підтверджується лише факт відсутності заборгованості перед ОСББ, а також копію довідки КП «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради від 15.04.2025, якою підтверджується оплата ним комунальних послуг за період з січня до квітня 2025 року. В той же час, позивач не подав до суду жодного доказу на підтвердження нарахування відповідно ОСББ «Перемоги 5» та КП «Вараштепловодоканал» Вараської міської ради вартості наданих послуг, тобто підтвердження виникнення солідарного обов`язку зі сплати наданих послуг. У зв`язку з цим у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] у цій частині. Щодо стягнення витрат за послуги з повірки лічильників. Відповідно до копії акту наданих послуг від 11.03.2025, ТОВ «Метртехсервіс» надало послуги позивачу [PERSON] з повірки лічильників води на загальну суму 1\~080,00 грн. Згідно, з договором від 11.03.2025, який розміщений на одному аркуші із зазначеним актом наданих послуг, замовник здійснює оплату готівкою в касу підприємства або безготівково, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок. Проте, до суду не подано жодного доказу на оплату наданих послуг з повірки лічильників. Акт наданих послуг від 11.03.2025 та договір від 11.03.2025 не підтверджують факту оплати позивачем наданих послуг. На підставі викладеного, суд доходить висновку про недоведеність вимоги позивача щодо стягнення з відповідача частини витрат за послуги з повірки лічильників. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У судовому засіданні суд роз`яснював позивачу [PERSON] можливість подачі ним доказів на підтвердження обставин, які мають значення для ухвалення рішення та наслідки неподання доказів, проте позивач не буде подавати докази та просив суд ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. За вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] на суму 2\~729,96 грн, тобто 18,74 %, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути пропорційно частину сплаченого позивачем судового збору у сумі 226,98 грн.

Outcome: partial