Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-07 00:00:00

25.03.2025 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 17 250 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 2001192 від 27.02.2020 року. укладеним між відповідачем і ТОВ «Мілоан», яке відступило право вимоги ТОВ «Діджи Фінанс». яке відступило право вимоги позивачу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного провадження. Від відповідача відзив на позов до суду не надійшов. Представник позивача Лановий Є.М. у позові просив проводити розгляд справи за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 27.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 2001192, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 30 днів зі сплатою 2,5 % від фактичного залишку кредиту на день та комісії 1 000 грн. одноразово. Кредитодавцем переведено відповідачу на картку 5 000 грн. 27.02.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням № 15832376. Згідно з розрахунком позивача заборгованість за кредитним договором складає 17 250 грн., з яких: 5 000 грн. - основний борг, 11 250 грн. - проценти, 1 000 грн. - комісія. 09.10.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 03/10, за умовами якого останнє набуло права вимоги до боржників ТОВ «Мілоан» за кредитними договорами згідно з реєстром. зокрема, до відповідача за кредитним договором № 2001192 від 27.02.2020 року. 24.01.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, за умовами якого останнє набуло права вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 2001192 від 27.02.2020 року в сумі 17 250 грн. Згідно з рішенням № 1778 єдиного учасника ТОВ «ФК «Пінг-Понг» перейменовано на ТОВ «ФК «Солвентіс». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка добровільно відповідачем не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано: договір № 43657029 про надання правової допомоги від 01.11.2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, детальний опис робіт (наданих послуг) від 03.03.2025 року. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved