Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

07.04.2025 адвокат Сергієнко С. М. в інтересах [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] з наступними вимогами: розірвати договір довічного утримання, укладений 16 жовтня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою Вікторією Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 1021, та застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме визнати за [PERSON] право власності на 7/8 часток в праві приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 2804802563140); скасувати державну реєстрацію обтяження нерухомого майна на 7/8 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою Вікторією Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 1022. На обґрунтування позову зазначено, що 16.10.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.\~В., зареєстровано в реєстрі за № 1021. Відповідно до умов договору довічного утримання [PERSON] (відчужувач) передав у власність [PERSON] (набувачу) належні йому 7/8 часток в праві приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язався забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно. Відповідно до п. 4 Договору, сторони домовилися, що утримання буде надаватися [PERSON] у вигляді: забезпечення відчужувача [PERSON] житлом, шляхом надання йому права безоплатного довічного проживання у житловому будинку, частка в праві власності на який є предметом цього договору; забезпечення відчужувача продуктами харчування на його вимогу; забезпечення відчужувача ліками або виробами медичного призначення у відповідності до рецептів лікарів. На виконання зобов`язань, зазначених в цьому пункті договору, набувачем щомісячно будуть витрачатися кошти у сумі одного мінімального розміру пенсії за віком. Витрати на утримання, які будуть перевищувати вказану суму, будуть оплачуватися за рахунок особистих коштів відчужувача. У зв`язку з посвідченням договору, приватним нотаріусом Трубніковою В. В. на підставі статті 73 Закону України "Про нотаріат", накладено заборону на відчуження зазначеного в ньому нерухомого майна, що належить [PERSON] , до припинення чи розірвання договору, заборона зареєстрована в реєстрі за № 1022. Також, 16.10.2024 на підставі Договору і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57133553, приватним нотаріусом Трубніковою В. В. було зареєстровано за [PERSON] право власності на 7/8 часток в праві приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідно до умов договору набувач [PERSON] зобов`язався надавати [PERSON] утримання у вигляді забезпечення: безоплатним житлом, продуктами харчування, ліками або виробами медичного призначення. Крім того, на виконання вказаних зобов`язань по утриманню [PERSON] , [PERSON] зобов`язався витрачати щомісячно кошти в сумі одного мінімального розміру пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком встановлюється не нижче прожиткового мінімуму, який у 2024 році становив 2 361 гривень. Крім того, двічі відбулось підвищення пенсійних виплат для людей, що досягли 65-річного віку та виконали норму за стажем (для жінок - 30 років, а у чоловіків - 35 років): з 1 квітня 2024 року пенсія мала становити не менш ніж 3 200 гривень, оскільки мінімалка зросла до 8 000 гривень. Водночас, на цей час відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання, які передбачені договором довічного утримання (догляду), а саме не забезпечує [PERSON] харчуванням, одягом, доглядом, необхідним матеріальним забезпеченням, а через похилий вік йому доглядати себе дуже важко. З висновку лікарсько-консультативної комісії № 80 від 02.04.2025 вбачається, що [PERSON] має діагноз: ДЕ 2 ступеня гіпертоніко-атеросклеротична з лікворно-гіпертензивним вестибуло-атактичним синдромом, когнітивними порушеннями; глаукома, артрофія правого ока, катаракта лівого ока. Хворий потребує часткового стороннього догляду. Крім того, [PERSON] має скарги на головний біль, запаморочення, хиткість при ході, слабкість, оніміння кінцівок. У зв`язку з похилим віком та незадовільним станом здоров`я [PERSON] потребує постійної часткової сторонньої допомоги, загального медичного обслуговування та медичної допомоги, але з часу укладання договору довічного утримання він повністю утримував себе сам і за власний рахунок. Відповідач навіть не допомагав [PERSON] по господарству. [PERSON] був вимушений самостійно дбати про себе, самостійно оплачував комунальні послуги, купував собі ліки та продукти харчування. Враховуючи, що [PERSON] не виконує умови укладеного 16.10.2024 договору довічного утримання та не забезпечує [PERSON] харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та матеріальним забезпеченням, виникли підстави для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.04.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 13.05.2025. 17.04.2025 третя особа приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікова В. В. подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. 13.05.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача підготовче засідання відкладене на 30.06.2025. 30.06.2025 за заявою відповідача [PERSON] підготовче засідання відкладене на 12.08.2025. 12.08.2025 належним чином повідомленні учасники процесу на підготовче засідання не з`явилися. Представник позивача Сергієнко С. М. подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, а також просила не стягувати з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій просив проводити підготовче засідання за його відсутності, позовні вимоги визнав. Третя особа приватний нотаріус Чугуївського нотаріального округу Харківської області Трубнікова В. В. у заяві від 17.04.2025 просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, завданої у результаті виведення банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Особливості визначення шкоди, завданої внаслідок продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків, на підставі протиправних (незаконних) рішень (індивідуальних актів) Міністерства фінансів України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, встановлюються Законом України "Про особливості продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків". Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України "Про аграрні ноти". У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Даними копії паспорта громадянина України [NUMBER] підтверджується, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). На підставі договору довічного утримання, посвідченого 16.10.2024 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою\~В. В., зареєстрованого реєстрі № 1022, [PERSON] передав у власність [PERSON] 7/8 часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язався забезпечувати утримання та догляд [PERSON] довічно. Утримання [PERSON] мало надаватись у вигляді: забезпечення [PERSON] житлом, шляхом надання йому права безкоштовного довічного проживання у житловому будинку, частка в праві власності на який є предметом цього договору; забезпечення [PERSON] продуктами харчування на його вимогу; забезпечення [PERSON] ліками або виробами медичного призначення у відповідності до рецептів лікарів. Також передбачено, що на виконання зобов`язань, зазначених вище, [PERSON] будуть витрачатися кошти у сумі одного мінімального розміру пенсії за віком. Витрати на утримання, які будуть перевищувати вказану суму, будуть оплачуватися за рахунок особистих коштів [PERSON] . В забезпечення цього договору накладається заборона відчуження майна. Вказаний договір може бути розірваний за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку (а. с. 9, 10). Даними витягу з Державного реєстру речових прав № 399506945 від 16.10.2024 підтверджується, що приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою\~В. В. встановлено обтяження щодо заборони на відчуження 7/8 часток на домоволодіння [ADDRESS] (а. с. 11). Даними копій свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.1998, свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 04.07.2004, від 24.10.2023, підтверджується належність [PERSON] 7/8 часток на житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12-14). З висновку лікарсько-консультативної комісії КНП "Зміївський ЦРЛ" від 02.04.2025 вбачається, що позивачу [PERSON] встановлено діагноз: діагноз: ДЕ 2 ступеня гіпертоніко-атеросклеротична з лікворно-гіпертензивним вестибуло-атактичним синдромом, когнітивними порушеннями; глаукома, артрофія правого ока, катаракта лівого ока. Хворий потребує часткового стороннього догляду (а. с. 15). Даними копій квитанцій в АТ "Ощадбанк" за період з 16.04.2024 по 14.03.2025, підтверджуються витрати позивача [PERSON] щодо оплати житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17-21). Відповідно до частин 1-3 статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Статтею 749 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем. Відповідно до статей 755, 756 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 74 Закону України "Про нотаріат" нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із: припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження. В підготовчому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не виконує умови договору довічного утримання від 16.10.2024, а саме обов`язків передбачені пунктом 4, що є підставою для розірвання договору довічного утримання, повернення у власність [PERSON] нерухомого майна, та скасування державної реєстрації обтяження нерухомого майна. Відповідач [PERSON] до початку підготовчого засідання визнав позов, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Дотримуючись принципу диспозитивності, питання щодо розподілу судових витрат суд не вирішував.

Outcome: approved