Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

Фізична особа підприємець [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 2500 грн. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 25 вересня 2023 року водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Toyota Aygo», державний номерний знак [NUMBER] , допустила зіткнення з транспортним засобом «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . На місці ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, згідно якого водій автомобіля «Toyota Aygo», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] визнала свою вину у вчиненні ДТП. Вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] становить 11\~664 грн. Між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] 19 серпня 2023 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №16152693. ПАТ СК «ВУСО» перерахувало ТОВ «Кристал моторс» 11\~664 грн страхового відшкодування та отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу «Toyota Aygo», державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Євроінс Україна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №213526379. Згідно вказаного страхового полюсу франшиза 2500 грн, ліміт відповідальності за шкоду майну 160\~000 грн. 15 квітня 2024 року між ПАТ «СК «ВУСО» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №15/04/2024, згідно умов якого [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування 16152693 до [PERSON] на суму 2500 грн. Посилаючись на наведене та те, що у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача щодо відшкодування франшизи в розмірі 2500 грн, просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. Попередньо представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Судова влада України. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавала. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що транспортний засіб «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 21 квітня 2021 року, виданого ТСЦ 6141. 19 серпня 2023 року між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено поліс добровільного страхування наземного транспорту за продуктом «Наша Автоцивілка» за № [NUMBER] щодо транспортного засобу марки «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] . Строк дії договору з 19 серпня 2023 року до 18 серпня 2024 року, страхова сума 130\~000 грн. Предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] (п. 7 договору). 25 вересня 2023 року [PERSON] та [PERSON] складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, згідно якого 25 вересня 2023 року в с.Біла по вул. Мазепи, 26 мала місце ДТП з участю транспортного засобу «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Toyota Aygo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Винною себе у вказаному ДТП визнала [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Aygo», державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу серії ЕР № 213526379, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ . З акту огляду колісного транспортного засобу від 27 вересня 2023 року складеного представником ПАТ «СК «ВУСО» встановлено, що у транспортного засобу «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] , виявлено наступні пошкодження: задній бампер (права сторона), сколи, подряпана опора. Відповідно до рахунку №СКМ-К-Е01252 від 27 вересня 2023 року, виданого ТОВ «Кристал Моторс», вартість ремонту транспортного засобу «Toyota Corolla» становить 11 664 грн. Згідно страхового акту №2321035-1 за договором страхування наземного транспорту №16152693 від 19.08.2023, вказана подія кваліфікована ПАТ «СК «ВУСО» страховим випадком та страхова виплата у розмірі 11\~664 підлягає до відшкодування, одержував ТОВ «Кристал Моторс». 29 вересня 2023 року ПАТ СК «ВУСО» здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 11\~664 грн на рахунок ТОВ «Кристал моторс», що підтверджується платіжною інструкцією №45176 від 29 вересня 2023 року. 15 квітня 2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги № 15/04/2024, відповідно до умов якого Первісний кредитор передав (відступив), а Новий кредитор отримав право вимоги до боржників за укладеними договорами страхування, що визначені у Додатку № 1 до договору, зокрема за договором страхування № 16152693 до боржника [PERSON] на сума 2500 грн, що підтверджується Договором № 15/04/2024 про відступлення прав вимоги від 15 квітня 2024 року та Додатком №1 до нього. З квитанції від 22 квітня 2024 року встановлено, що [PERSON] вніс на рахунок ПАТ «СК «ВУСО» кошти згідно договору про відступлення права вимоги на загальну суму 155\~707.21 грн. У добровільному порядку відповідачем не відшкодовано позивачу суму виплаченого страхового відшкодування. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається із вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~вимог ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що діяв на момент ДТП, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25 вересня 2023 року водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Toyota Aygo», державний номерний знак [NUMBER] , допустила зіткнення з транспортним засобом «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] [PERSON] та [PERSON] склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, згідно якого відповідач визнала свою вину у ДТП . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Aygo», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу №213526379, франшиза 2500 грн. Між [PERSON] та ПАТ «СК`ВУСО» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, згідно умов якого ПАТ СК «ВУСО» здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Кристал моторс» у розмірі 11 664 грн, що підтверджується страховим актом №2321035-1 та платіжною інструкцією. Відповідно до укладеного між ПАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] договору про відступлення права вимоги № 15/04/2024 від 15 квітня 2024 року, до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] на суму 2500 грн. Відповідно до умов п. 36.6\~статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону, який діяв на час виникнення спірних відносин)\~передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно\~з вимогами п. 77 ст. 1 Закону України «Про страхування»\~визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Отже, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи, страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку, визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. При цьому за\~статтею 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Таким чином, сума франшизи в розмірі 2500 грн підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь фізичної особи підприємця [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до вимог частини першої, пункту 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до договору № 25-05 про надання правової (правничої) допомоги від 25 травня 2024 року, укладеного між АО «Адвокатус» в особі Голови адвоката Хобти Ю.М., та ФОП [PERSON] , клієнт доручає, а адвокат здійснює правову допомогу клієнту, в обсязі та на умовах, які передбачені цим договором, а саме представництво інтересів клієнта у всіх установах незалежно від форми власності та в судах всіх інстанцій України щодо захисту його інтересів, за що клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар (винагороду) у розмірі та на умовах визначених договором. Адвокат надає правову допомогу клієнту тільки на підставі тих документів, які були надані клієнтом адвокату або були ним зібрані. З додаткової угоди № 1501 від 15 січня 2025 року до вищевказаного договору вбачається, що дана додаткова угода визначає порядок оплати правової (правничої) допомоги (гонорару) адвокату за надання правової (правничої) допомоги у спорі з [PERSON] про стягнення коштів. З додаткової угоди сліду, що адвокатом були надані наступні види послуг, кількість витраченого адвокатом часу та їх вартість: вивчення матеріалів справи, формування правової позиції та подача запитів, вимоги про досудове врегулювання спору - 3,38 год. - 7154,00 грн; підготовка позовної заяви для подачі позову до суду - 2,95 год. - 6245,40 грн; підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до суду - 1 год. - 2119,60 грн; підготовка клопотань до суду - 0,5 год. - 1059,80 грн. Вартість однієї години роботи адвоката 3028 грн. Загальна вартість послуг адвоката складає 16 352,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції №7АСХ-1Н15-ТТ70-6ЕТЗ від 15 січня 2025 року, [PERSON] перерахував на користь АО «Адвокатус» кошти у розмірі 16 352,00 грн, призначення платежу: згідно дод. угоди №1501/акту прийм. перед. правової допомоги від 15.01.2025 до договору про надання прав. (правничої) доп. №25-05 від 25.05.2024 року. Отже, позивачем надано суду докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу. За змістом частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Отже, враховуючи положення\~статті 141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика щодо розгляду аналогічних справ, враховуючи, зміст заяви, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу із ціною позову, складність даної справи та ціну позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд визначає вартість наданих послуг у розмірі 2000 грн. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в 2000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved