Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

15 лютого 2022 року представник позивача [PERSON] адвокат Тобота Ю. А. звернувся до Зіньківського районного суду в інтересах [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження», третя особа: Орган місцевого самоврядування Зіньківська міська рада Полтавської області про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження земельними ділянками, скасування запису про проведену державну реєстрацію договору оренди земельних ділянок. Вимоги позову мотивує тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5321387800:00:032:0008, яка належить їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №030802 від 07.05.2001, що підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРПН №298063612 від 04.02.2022 та власником земельної ділянки з кадастровим номером 5321387800:00:032:0009, яка належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2002 №1029, що підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРПН №298116938 від 05.02.2022. Вказані земельні ділянки розташовані на території Шилівського старостинського округу. Деякий час тому їй стало відомо, що обидві земельні ділянки перебувають в оренді ТОВ «Відродження» на підставі договорів оренди, які зареєстровані у Реєстраційній службі Зіньківського райуправління юстиції. Цей факт підтверджується інформаційною довідкою з ЄДР №298063612 від 04.02.2022, де право оренди зареєстровано як інше речове право під №8144800 від 19.12.2014 та інформаційною довідкою з ЄДР №298116938 від 05.02.2022, де право оренди зареєстровано як інше речове право під №44932485 від 19.12.2014. Проте вказані договори вона не підписувала та нікого не уповноважувала на їх підписання. Окрім того, строк договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321387800:00:032:0008 складає 16 років з 19.12.2014 по 19.12.2030. Однак вона, як людина похилого віку за жодних обставин не передала б у оренду земельну ділянку на такий значний строк. Після отримання на її вимогу від відповідача копій договорів оренди було з`ясовано, що вони підписані не нею. На адвокатський запит відповідачем було надано копії видаткових касових ордерів за 2016-2021 роки, які підписані не нею. Зазначає, що з огляду на те, що вона договорів оренди, актів приймання-передачі та актів розмежування не підписувала, між нею та ТОВ «Відродження» жодних зобов`язань не виникло. Оскільки договори оренди підписані не нею, тому відсутнє її волевиявлення на виникнення цивільних прав та обов`язків, що могли б виникнути із укладених договорів оренди, тому вважає їх неукладеними. Враховуючи, що вказані земельні ділянки належать позивачу на праві власності та зважаючи на непідписання нею спірних договорів оренди, звернулася до суду з негаторним позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками шляхом їх повернення позивачу. Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області Должка С.Р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 23.09.2022 було закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" оригінали зазначених вище договорів оренди, укладених між ТОВ "Відродження" та [PERSON] . Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.12.2022 апеляційну скаргу представника позивача [PERSON] адвоката Тоботи Ю. А. на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 23.09.2022 щодо не вирішення клопотань позивача про призначення почеркознавчої експертизи та забезпечення доказів повернуто представнику позивача [PERSON] . Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 23.12.2022 задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Тоботи Ю. А. про відвід судді Должка С. Р. від розгляду вказаної справи. Згідно розпорядження в.о. голови Зіньківського районного суду Полтавської області Должка С. Р. від 08.02.2023 вказану цивільну справу передано до Гадяцького районного суду Полтавської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2023 вказана цивільна справа перебуває у провадженні судді Гадяцького районного суду Максименко Л. В. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27.03.2023 заяву [PERSON] про повернення судового збору залишено без задоволення у зв`язку з тим, що він був сплачений не за реквізитами Полтавського апеляційного суду. Згідно ухвали Гадяцького районного суду від 20.07.2023 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 10.10.2023 поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням листа від експерта про неможливість проведення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 10.10.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 14.01.2025 витребувано докази з Полтавської районної військової адміністрації щодо реєстраційних справ по договорах оренди на вказані земельні ділянки. Ухвалою суду від 20.01.2025 витребувано докази у Головного управління ДПС у Полтавській області щодо доходів [PERSON] . Ухвалою суду від 17.03.2025 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 16.06.2025 поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням висновку судової почеркознавчої експертизи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки. Представник позивача [PERSON] адвокат Тобота Ю. А. в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що [PERSON] не підписувала оспорювані договори, тому звернулася до суду з негаторним позовом про повернення належних їй земельних ділянок. За час розгляду справи в суді термін дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321387800:00:032:0009 закінчився і вона повернута позивачу, інша земельна ділянка з кадастровим номером 5321387800:00:032:0008 на підставі не підписаної додаткової угоди перебуває в оренді відповідача до 2030 року і підлягає поверненню [PERSON] . Представник відповідача ТОВ «Відродження» адвокат Тараненко Сергій в судове засідання не з`явився, 14.01.2025 направив до суду через систему «Електронний суд» заяву, в якій вказав, що згідно наданих клопотань та вимог суду товариство надало всі докази по справі. Позовні вимоги [PERSON] товариство не визнає з тих підстав, що термін дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321387800:00:032:0009, який укладено на 10 років, закінчився 19.12.2024. Термін дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321387800:00:032:0008, згідно додаткової угоди від 21.03.2019 до договору оренди від 19.12.2014, закінчується 19.12.2030. Протягом дії вказаних договорів оренди земельних ділянок орендна плата орендодавцю [PERSON] нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі згідно умов договору. Орендодавець до орендаря не звертався щодо порушення її прав. Орендар не порушив жодного пункту договору. З цих підстав просив суд відмовити позивачу у задоволенні її позову, а справу розглянути без участі представника відповідача. Представник третьої особи: Зіньківської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника Зіньківської міської ради Полтавської області, пояснень по справі не надавав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Тоботи Ю. А., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши додані до справи докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини і прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 3,2101 га з кадастровим номером 5321387800:00:032:0008, розташована на території колишньої Шилівської сільської ради Зіньківського району, яка належить їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №030802 від 07.05.2001, виданого Шилівською сільською радою Зіньківського району Полтавської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №169, що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №298063612 від 04.02.2022. Окрім того, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 3,2099 з кадастровим номером 5321387800:00:032:0009, розташована на території колишньої Шилівської сільської ради Зіньківського району, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2002, виданого державним нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори Герасименко Л. В., спадкова справа №275, зареєстровано в реєстрі за №1029, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №298116938 від 05.02.2022. Згідно з договором оренди землі від 19.12.2014 року б/н, орендодавець [PERSON] передала земельну ділянку площею 3,2101 га в оренду ТОВ «Відродження» строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 5 % від грошової оцінки землі. У договорі наявний підпис у графі [PERSON] . Відповідно до оригіналу витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за №31263636, наданого відповідачем, право оренди зареєстровано як інше речове право за №8144800 від 19.12.2014. З документів, наданих Полтавською районною військовою адміністрацією на ухвалу суду від 14.01.2025, вбачається, що договір оренди землі від 19.12.2014 не має номеру, Акт прийому-передачі в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 5321387800:00:032:0008 не містить дати та номера договору. Згідно додаткової угоди до договору оренди землі від 19.12.2014 (кадастровий номер 5321387800:00:032:0008), укладеною між [PERSON] та ТОВ «Відродження» 21.03.2019, п.8 розділу «Строк дії договору» викладено у такій редакції договір укладено на 16 років, у п. 9 розділу «Орендна плата» змінено суму орендної плати на 14% від грошової оцінки земельної ділянки. Вказана додаткова угода не містить підпису позивача. В оригіналі договору оренди вказаної земельної ділянки від 19.12.2014, наданому суду для огляду відповідачем, наявний номер договору №185 та стоїть підпис у графі [PERSON] . В оригіналі акту прийому - передачі вказаної земельної ділянки в оренду вже наявна дата договору 19.12.2014. У додатковій угоді до вказаного договору оренди землі від 21.03.2019 також наявний підпис у графі [PERSON] . В акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер 5321387800:00:032:0008 наявний підпис у графі [PERSON] . Згідно з договором оренди землі від 19.12.2014 року б/н, орендодавець [PERSON] передала земельну ділянку площею 3,2099 га в оренду ТОВ «Відродження» строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 5 % від грошової оцінки землі, наявний підпис у графі [PERSON] . Відповідно до оригіналу витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу №31264457), наданого відповідачем, право оренди зареєстровано як інше речове право за №8144974 від 19.12.2014. З документів, наданих Полтавською районною військовою адміністрацією на ухвалу суду від 14.01.2025, вбачається, що договір оренди землі від 19.12.2014 площею 3,2099 га не має номеру, акт прийому-передачі в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 5321387800:00:032:0009 не містить дати та номера договору. У оригіналі договору оренди вказаної земельної ділянки від 19.12.2014, наданому суду для огляду відповідачем, наявний номер договору №184, в оригіналі акту прийому - передачі вказаної земельної ділянки в оренду наявна дата договору 19.12.2014 В акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер 5321387800:00:032:0009 наявний підпис у графі [PERSON] . У ході розгляду справи було встановлено, що цифри у спірних договорах, наданих стороною відповідача №184 та №185 були проставлені для службового користування ТОВ «Відродження» і є порядковим номером журналу реєстрації договорів товариства. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/117-25/7829-ПЧ від 04.06.2025, виконаного на виконання ухвали суду від 17.03.2025 за клопотанням позивача, підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі від 19.12.2014 року щодо земельної ділянки загальною площею 3,2101 га з кадастровим номером 5321387800:00:032:0008, укладеному з ТОВ «Відродження», у графі «підпис ___ Н. П. Скрипник» розділу «Орендодавець» виконаний не [PERSON] . Судом також встановлено, що [PERSON] отримувала від ТОВ «Відродження» з 2-го кварталу 2015 року по 3-й квартал 2024 року грошові кошти за оренду земельних ділянок, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу, наданих Головним управлінням ДПС у Полтавській області, на виконання ухвали суду від 20.01.2025. Згідно із частинами першою та четвертою\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. \~Частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За частиною першою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України\~встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою\~статті 14 Закону України «Про оренду землі»\~(тут і далі - у редакції, чинній момент укладення оспорюваного правочину) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до частини першої\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 6.21-6.24 постанови від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц зазначила про таке:\~«У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Законодавець за загальним правилом, викладеним у статті 218 ЦК України, не передбачає наслідків у виді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків). За змістом статей\~76,\~102 ЦПК України\~висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тож на його підставі особа може заперечувати факт вчинення правочину. \~Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Тобто суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар плату за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. \~У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Висловлене вище про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання (за відсутності законодавчих застережень про інше) не суперечить викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) правовому висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. У даній справі [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, вказує, що отримавши спірні договори оренди належних їй земельних ділянок від 19.12.2014 та ознайомившись з їх змістом довідалась, що спірні договори укладені між нею та ТОВ «Відродження». Проте вказані договори вона не підписувала та нікого не уповноважувала на їх підписання. Окрім того, строк договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321387800:00:032:0008 складає 16 років з 19.12.2014 по 19.12.2030. Однак вона за жодних обставин не передала б у оренду земельну ділянку на такий значний строк. За встановленими у справі обставинами строк дії спірного договору оренди землі від 19.12.2014 площею 3,2099 га з кадастровим номером 5321387800:00:032:0009 закінчився 19.12.2024, земельну ділянку повернуто позивачу. [PERSON] не заявляла суду клопотання щодо встановлення вірності її підпису на цьому договорі оренди у судовому засіданні від 17.03.2025 під час вирішення судом її клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо належності їй підпису на договорі оренди земельної ділянки від 19.12.2014 з кадастровим номером 5321387800:00:032:0008. Тобто доказів того, що вказаний оспорюваний договір\~ [PERSON] не підписувала та, відповідно, волевиявлення щодо правочину не було, істотних умов цього договору не погоджувала, суду позивачем не надано. Дана земельна ділянка зі слів адвоката повернута [PERSON] і на даний час перебуває у її користуванні. За наведених обставин суд не вбачає правових підстав для захисту інтересів позивача шляхом задоволення негаторного позову, оскільки така ділянка по закінченню строку договору повернута власнику. Також, судом встановлено, що оспорюваний договір\~оренди землі від 19.12.2014 (кадастровий номер 5321387800:00:032:0008) [PERSON] не підписувала та, відповідно, істотних умов цього договору не погоджувала. Представник ТОВ «Відродження», заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача вказав, що протягом дії вказаних договорів оренди земельних ділянок орендна плата орендодавцю [PERSON] нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі згідно умов договору. Орендодавець до орендаря не зверталась щодо порушення її прав та про повернення земельної ділянки. Виконання сторонами умов договору оренди вказаних земельних ділянок від 19.12.2014 підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу [PERSON] з 2-го кварталу 2015 року по 3-й квартал 2024 року, що не було спростовано позивачем. Позивач не надала суду жодних доказів того, що не отримувала від ТОВ «Відродження» орендну плату за оренду вказаних земельних ділянок. Адвокат Тобота Ю.А. теж не зміг спростувати даного факту. Вказане підтверджує обізнаність [PERSON] про наявність договорів оренди землі від 19.12.2014 року, їх умови та існування додаткової угоди від 21.03.2019 до договору\~оренди землі від 19.12.2014 (кадастровий номер 5321387800:00:032:0008). Фактичні дії [PERSON] щодо отримання орендної плати за спірними договорами оренди землі переконливо доводять визнання нею фактів укладення згаданих договорів з відповідачем, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21). Отже за встановлених у даній справі обставин, між сторонами виникли та тривалий час існували правовідносини на підставі спірних договорів оренди землі від 19.12.2014 року, позивач отримувала орендну плату від відповідача, а висновок сторони позивача про неукладеність між нею та відповідачем вказаних договорів на тих умовах, які ними визначені, та, як наслідок, наявність підстав для зобов`язання відповідача повернути спірні земельні ділянки є помилковими. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01 лютого 2023 року у подібній справі № 530/130/21. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Відродження» про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження земельними ділянками, скасування запису про проведену державну реєстрацію договору оренди земельних ділянок не можуть бути задоволеними. Стосовно додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321387800:00:032:0008 від 21.03.2019, укладеної строком на 16 років з 19.12.2014 по 19.12.2030, яка за матеріалами реєстраційної справи Полтавської ОВА не містить підпису від імені орендодавця [PERSON] суд зауважує, що дана додаткова угода не є предметом спору у даній цивільній справі. Позивач з додатковими позовними вимогами до суду не зверталась, а зі слів адвоката Тоботи Ю.А. дії реєстратора оскаржені до Міністерства юстиції, тому суд не вбачає підстав для розгляду правомірності реєстрації додаткової угоди, виходячи з принципу диспозитивності в цивільному процесі, який означає, що сторони мають право самостійно визначати предмет та межі судового розгляду (ч.1 ст.13 ЦПК).\~В залежності від фактичних обставин такий спір може вирішуватись в порядку іншого судочинства. Таким чином, зважаючи, що додаткова угода від 21 березня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Відродження» та її реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є предметом спору у даній справі, суд не вбачає підстав для виходу за межі позовних вимог і для задоволення позову про повернення земельної ділянки позивачу, оскільки на даний час спірна земельна ділянка знаходиться в оренді товариства саме на підставі додаткової угоди від 21.03.2019, яка позивачем не оскаржується. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Також потрібно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на приписи законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Тож питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Згідно ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем не було сплачено судовий збір за подання вказаної позовної заяви, оскільки [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору. Клопотання обґрунтовано тим, що розмір судового збору перевищує розмір її річного доходу за попередній календарний рік. Вказане клопотання позивача не було вирішене судом на стадії відкриття провадження у справі, у зв`язку з цим суд вважає вказати на наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Позивач звернулась до суду 15.02.2022, в якій заявила чотири позовні вимоги немайнового характеру. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн. Відповідно до\~пп.2\~ п.1\~ч.2\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за\~подання до\~суду \~позовної заяви\~немайнового характеру\~стягується судовий\~збір у\~розмірі 0,4розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.3 ст. 6 Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~уразі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином позивачу за подачу до суду вказаної позовної заяви необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 3969,60 грн (2481 грн х 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб х 4 вимоги немайнового характеру). Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов : розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у\~частині першій\~цієї статті. Судом встановлено, що згідно довідки про розмір пенсії позивача №1753 1174 8577 1719, [PERSON] \~нараховано пенсію\~ за\~2021\~рік \~у сумі\~26\~780,03\~грн.\~Розмір інших\~доходів \~позивача за\~2021\~рік склав\~ 22 239,88 грн, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу, наданих на виконання ухвали суду від 20.01.2025. Всього дохід позивача за 2021 рік становить 49 019,91 грн. П`ять відсотків від розміру річного доходу позивача складає 2451 грн. Розмір судового збору, який позивач мала сплатити за подання цього позову складає 3969,60 грн, що перевищує 5% розміру річного доходу позивача, з цих підстав суд вважає, що позивача слід звільнити від сплати судового збору за вказаний позов. Відповідно до ч.6 Закону України «Про судовий збір», якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки рішенням суду в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено, тому відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у цій справі необхідно компенсувати за рахунок держави, а судові витрати позивача з правничої допомоги та оплати проведеної почеркознавчої експертизи\~не підлягають відшкодуванню в зв`язку з відмовою у позові.

Outcome: dismissed