Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

У червні 2025 року представник позивача - адвокат Яременко Ю.І. (діє на підставі ордеру та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю) звернулася із зазначеним позовом до суду. В обґрунтування вимог у позовній заяві зазначено, що через відсутність взаєморозуміння спільне життя між позивачем та відповідачем не склалось, кожен з подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини фактично припинені і формальне продовження\~ шлюбу суперечить інтересам обох сторін.\~ У шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із відповідачкою. Спору щодо місця проживання дитини у сторін немає. Також відсутній майновий спір. Ухвалою суду від 30.06.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява\~ якій вони просять розглянути справу без їх присутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, повідомила суд, що з позовними вимогами позивача згодна. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них ( ч.2 ст. 112 СК України). Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що 09 серпня 2019 року між сторонами укладений шлюб, зареєстрований Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №376, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 09.08.2019 року. У шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 13.03.2020 року. Подружжя на теперішній час разом не проживає, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені. Причиною є\~ - різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони дійшли спільної думки, що шлюб носить формальний характер і не може бути збереженим. Вирішуючи відповідно до ст. 111 СК України необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд ураховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. У випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про\~ неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Матеріали справи не містять відомостей про незгоду одного з подружжя на розірвання шлюбу. Позивач наполягає на формальному характері шлюбу, продовження якого буде суперечити кожній зі сторін. Відповідач не заперечувала проти позову. Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для вжиття заходів до примирення сторін. Дослідивши письмові докази, вимоги та обґрунтування позовної заяви, з`ясувавши взаємостосунки сторін, мотиви розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами може бути припиненим шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання щодо прізвища відповідачка\~ [PERSON] не порушує. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved