Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

[PERSON] у травні 2025 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . За життя, 25.11.2019 [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким заповіла [PERSON] земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Печинської сільської ради. Разом з тим, господарство з приватизованою земельною ділянкою, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , мати заповіла йому. У заповіті назву вулиці зазначено як « [PERSON] ». У травні 2025 року він звернувся до Другої охтирської державної нотаріальної контори з проханням видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Печинської сільської ради. Постановою від 15.05.2025 державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину через неможливість ідентифікувати об`єкт спадкування, оскільки у заповіті не правильно вказана адреса господарства, а саме вказано назву [ADDRESS] . При перевірці у Державному реєстрі речових прав даної вулиці не виявлено. Посилаючись на те, що тлумачення змісту даного заповіту в жодному разі не змінюватиме волі заповідача, не підмінюватиме собою сам заповіт та не виходитиме за межі змісту заповіту, позивач просить суд розтлумачити заповіт [PERSON] , посвідчений 25 листопада 2019 року секретарем виконавчого комітету Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області, зареєстрований у реєстрі за № 162, як такий, що містить особисте розпорядження [PERSON] , яким вона заповіла [PERSON] господарство з приватизованою земельною ділянкою, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23.05.2025 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 22.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги обґрунтувавши обставинами, які викладені у позовній заяві. Представниця відповідача подала заяву, в якій зазначила, що просить суд розглянути справу без її участі та щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Печини Охтирського району Сумської області (а.с. 5, 10). За життя, [PERSON] склала заповіт, яким на випадок смерті зробила розпорядження про таке: земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Печинської сільської ради та належить їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку заповідає [PERSON] , [INFO] ; господарство з приватизованою земельною ділянкою, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповідає [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області Євсюковою Т.П. та зареєстрований у реєстрі за № 162 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі на земельні ділянки площею 0,2287 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0795 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належали померлій на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 562398 та ЯК № 562399 (а.с. 8, 9). Постановою від 15.05.2025 державний нотаріус Другої охтирської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] , так як не можливо ідентифікувати об`єкт спадкування згідно заповіту. Зокрема нотаріус вказав, що в заповіті не правильно вказана юридична адреса господарства. При перевірці у Державному реєстрі речових прав даної вулиці не зазначено (а.с. 6). З довідок виданих старостою Печинського старостинського округу Тростянецької міської ради Охтирського району Сумської області від 02.07.2025 за № 31, 32, вбачається, що згідно записів по господарської книги №1 господарство, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] належало [PERSON] , яка померла [INFO] . Вулиці з назвою «Мру» у с.\~Печини Охтирського району Сумської області немає, є вулиця з назвою « [INFO] ». Отже, судом установлено, що неправильне зазначення у заповіті назви вулиці, на якій розташоване господарство та приватизована земельна ділянка, перешкоджає позивачу в оформленні його спадкових прав як спадкоємця за заповітом після смерті матері. Згідно ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі\~ст. 1256 ЦК України\~тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. На підставі частини 2\~статті 1256 ЦК України\~суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту - спадкоємці мають різне уявлення про волевиявлення заповідача. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини. Тлумачення заповіту - це з`ясування змісту заповіту як дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Згідно пункту 2.1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. Метою тлумачення заповіту є забезпечення найбільш повного здійснення волі заповідача. Відповідно до\~статті 1256 ЦК України\~тлумачення заповіту може бути здійснене лише після відкриття спадщини, тобто у зв`язку зі смертю заповідача або оголошення його померлим. Саме тому, при тлумаченні заповіту не діє загальне правило про тлумачення правочину його стороною, закріплене в\~статті 213 ЦК України, а діє спеціальне правило, закріплене в\~статті 1256 ЦК України, згідно з яким тлумачення заповіту здійснюється спадкоємцями. Шляхом застосування механізму тлумачення заповіту усуваються певні недоліки його змісту, у зв`язку з якими нотаріус може відмовити у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст. Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 30 липня 2020 року в справі № 378/1160/15-ц, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Враховуючи установлені судом обставини, а також вимоги чинного законодавства, суд вважає необхідним розтлумачити заповіт без внесення змін у його зміст, виходячи з волі [PERSON] , згідно заповіту від 25.11.2019, яка фактично заповіла [PERSON] господарство з приватизованими земельними ділянками, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , належними їй на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 562398 та серії ЯК № 562399. При тлумаченні змісту заповіту [PERSON] від 25.11.2019 суд поза розумним сумнівом доходить висновку про волю спадкодавці щодо розпорядження господарством розташованим за адресою: [ADDRESS] , оскільки саме це майно було у власності [PERSON] та назви [ADDRESS] немає. Таке тлумачення не впливає на зміст заповіту та не спотворює волі заповідачки в цілому. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved