Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" заявлено позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики Короткий виклад позовних вимог 23.12.2022 року між ТОВ ФК "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] укладено договір позики № 72399413, за умовами котрого відповідач отримав позику. В порушення умов договору відповідач отриманих коштів не повернув, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у сумі 36000 грн, з яких: по основному боргу - 9000 гривень; за відсотками - 27000 гривень. На підставі договору факторингу позивач набув право вимоги та просить стягнути вказану заборгованість з відповідача. Рух справи Ухвалою суду від 31.01.2024 року відкрито спрощене позовне провадження та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06.03.2024 року позов задоволено повністю. Ухвалою суду від 19.06.2025 скасовано заочне рішення, призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Позиція сторін Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи у його відсутність. 21.07.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі. Також зазначає, що договір позики його сторонами було укладено у електронній формі, відповідачем було здійснено певну послідовність дій, які необхідні для укладення цього договору. Кошти надані відповідачеві у безготівковій формі у національній валюті шляхом перерахування на реквізити платіжної банківської картки, вказаної ним при реєстрації на сайті кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у первісного кредитора, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЄАПБ»» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів. Представник відповідача подала відзив на позовну заяву та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач уклав договір факторингу раніше ніж було укладено договір позики, отже не міг набути таке право. Також нараховано проценти за межами строку користування позикою, який склав 30 днів. Окрім того, відповідач з 26.06.2019 року і по теперішній час проходить військову службу за контрактом, а тому на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від нарахування відсотків за кредитом. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини справи \~ \~ \~ \~23.12.2022 між ТОВ ФК "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] укладено договір позики № 72399413 (надалі - Договір), який підписано електронним ідентифікатором, за умовами якого відповідач отримав позику у розмірі 9000 грн строком на 30 днів, а саме до 22.01.2023, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 90465,53% річних, знижена процентна ставка 2,5%, процентна ставка за понадстрокове користування - 2,70%, пеня 2,7%, орієнтована загальна вартість позики 15750 грн. 14.06.2021 між ТОВ "ФК "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 14.06.2021, № 7 від 13.06.2022, № 9 від 26.07.2023, акту прийому-передачі № 8 від 26.07.2023, витягу з реєстру боржників № 8 від 16.01.2024 за умовами яких позивач набув право вимоги до відповідача за Договором у розмірі 36000 грн, з яких: 9000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн - сума заборгованості за відсотками. Позиція суду Щодо укладення Договору Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України\~або\~ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Приймаючи до уваги те, що Договор підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію" за правовими наслідками він прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Отже є дійсним, укладеним та підлягає виконанню. Щодо відступлення права вимоги Згідно із п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Приймаючи до уваги те, що позивачем надано документи, які підтверджують набуття вимоги за Договором кредиту, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги за цим Договором. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що до позивача не перейшло право вимоги. Так, у п. 1. 2 договору факторингу від 14.06.2021 року зазначено, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно додатку № 2 договору, після чого Фактор стає кредитором. Зазначене формулювання відповідає змісту ст. 514 ЦК України, яка також пов`язує набуття фактором прав, які існують на момент переходу. Договір факторингу дійсно укладено 14.06.2021, однак 13.06.2022 його сторони дійшли згоди про викладення п. 9. 1 Договору факторингу в редакції, яка передбачає його дійсність впродовж 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання. Окрім цього Сторони договору передбачили його автоматичну пролонгацію. Таким чином на момент підписання акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 8 від 26.07.2023 ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передало позивачеві права вимоги, яке існували на дату підписання акту, у тому числі і право вимоги до відповідача. Щодо розміру заборгованості Відповідно до ст.ст.\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Обґрунтовуючи розмір заборгованості за Договором позивач виходить з того, що відповідач не повернув кредит та не сплатив проценти за користування кредитом при цьому надається розрахунок заборгованості за період з 26.07.2023 до 31.12.2023, де зазначено -станом на 26.07.2023 наявна заборгованість у розмірі 9000 грн сума основного боргу та 27000 відсотки, однак ні в позовній заяві, ні у відповіді на відзив та інших документах наданих позивачем не конкретизовано та не наведено розрахунок заборгованості з посиланням на пункти договору, період нарахування. Враховуючи це, суд приймає до уваги Договір кредиту від 23.12.2022, додаток № 1 до Договору, за змістом котрих загальна вартість кредиту 15750 грн, з яких тіло кредиту 9000 грн, проценти 6750 грн, з урахуванням строку кредиту 30 днів. При цьому суд враховує, що відповідно до висновків Верховного Суду у постанові ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Після визначеного сторонами спливу строку кредитного договору боржник несе відповідальність в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, яку у даній справі позивач не просить застосувати. Оцінюючи доводи представника відповідача про звільнення відповідача від нарахування процентів, суд приймає до уваги наступне. Згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній на час укладення Договору кредиту, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Представником відповідача надано копію військової квитка [PERSON] , довідки ВЧ [NUMBER] від 29.04.2025 № 1038, ВЧ [NUMBER] від 08.05.2025, посвідчення учасника бойових дій, посвідчення про відрядження, які підтверджують те, що відповідач проходить військову службу в особливий період, бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях. Вказані матеріали підтверджують право [PERSON] на звільнення від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом у розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлені обставини та заявлені позовні вимоги, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики у розмірі тіла кредиту 9000 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 757 (3028 грн (сума судового збору, сплаченого за подання позовної заяви)/36000 грн (ціна позову) х 9000 грн (розмір позовних вимог, який підлягає до задоволення) грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial