Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-06 00:00:00

06 червня 2025 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідачки у якому зазначив, що судовим наказом Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року з нього стягнуто аліменти на її користь на утримання їх спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ знаходиться на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Шлюб між ними розірвано за рішенням суду від 20.10.2016 року. Він не погоджується з винесеним судовим наказом, оскільки відповідачка при зверненні з заявою до суду про видачу судового наказу приховала той факт, що на час його видачі, він мав чотирьох дітей від інших шлюбів, на трьох з яких, на той час вже сплачував аліменти. Після видачі судового наказу розмір стягнень за виконавчими провадженнями перевищує 50 % його доходів. Посилаючись на те, що стягнення за судовим наказом №470/567/23 на користь відповідачки аліментів на утримання сина у розмірі частини доходів, ставить його у скрутне фінансове положення та призводить до затримки сплати аліментів по іншим виконавчим провадженням, крім цього на його утриманні перебуває п`ята дитина у новому шлюбі та мати яка є інвалідом ІІ групи, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за судовим наказом виданим 05.10.2023 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області з до 1/8 частини від заробітку (доходу) та відізвати раніше виданий судовий наказ. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с.56-57). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матір`ю відповідачкою по справі ( а.с.7). На підставі судового наказу, виданого 05 жовтня 2023 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області, з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання спільного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 26 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Позивач сплачує аліменти на утримання спільного з відповідачкою сина, однак станом на червень 2025 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 6222 грн, що підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області 09 липня 2025 року (а.с.77-78). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150,180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181\~СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тож, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192\~СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Водночас такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23), від 19 червня 2024року у справі № 686/22677/23 (провадження № 61-5022св24). Відповідно до частини третьої статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на те, що не погоджується з винесеним судовим наказом від 05.10.2023 року № 470/567/23, оскільки є багатодітним батьком, окрім спільного з відповідачкою сина [PERSON] , має ще чотирьох дітей він інших шлюбів, на трьох з яких також сплачує аліменти, та відповідно утримує дружину і сина у новому шлюбі. На підтвердження зазначених обставин позивач надав копію рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 07 вересня 2012 року по справі № 1404/946/2012 відповідно до якого з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15 серпня 2012 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття ( а.с.9-10). Також з копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2020 року по справі № 572/246/20 убачається, що з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 28 січня 2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 07 листопада 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) убачається, що 07 листопада 2020 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , а [INFO] у них народився спільний син [PERSON] (а.с.14-15). Отже, враховуючи, що зміна сімейного стану та народження дитини є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів на користь відповідачки, тому наявні підстави для задоволення позову. Щодо майнового стану позивача, то з долученої ним інформації про отримані доходи та утримані податки з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період: 3 квартал 2023 року по 3 квартал 2025 року убачається, що отриманий ним дохід який складався із заробітної плати та виплат за цивільно правовим договором змінився, а саме суттєво зменшився станом на час розгляду справи, що також є підставою для зміни розміру аліментів ( а.с.68-69). З огляду на викладене вище суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зменшення розміру стягнутих аліментів з позивача судовим наказом Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2023 року з 1/4 до 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно \~до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved