Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

27 лютого 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 1,5671 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122086900:01:002:0530; земельну ділянку площею 0,1827 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122086900:01:002:0531; 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2034 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122086900:02:001:0073; визнати за ним право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2034 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122086900:02:001:0073. Свої вимоги мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. №141/02-14 від 20 лютого 2025 року йому було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки право власності на житловий будинок не було зареєстроване за життя спадкодавця, частки у праві власності на земельну ділянку не були визначені за життя спадкодавця, існує спір між спадкоємцями щодо розподілу спадкового майна. 28 березня 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічними позовними вимогами, якими просять визнати за визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2034 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122086900:02:001:0073 та за [PERSON] право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2034 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122086900:02:001:0073. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою первісні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, зустрічні позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якими первісні позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову, зустрічні позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять задовольнити зустрічний позов. Відповідач за первісним та зустрічним позовами в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за адресою реєстрації, про причину неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №702_1, що також підтверджено довідкою №89, виданою 11 лютого 2025 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Згідно\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2\~статті 370 ЦК України\~визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.ч.1,3\~ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи те, що житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі запису в погосподарській книзі Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №702_1, частки співвласників не виділені, але є рівними, а тому існує можливість визначення ідеальних часток із спільної сумісної власності та припинення права спільної сумісної власності. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Крім цього встановлено, що [PERSON] належить: -земельна ділянка площею 1,5671 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122086900:01:002:0530 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД №042161 від 09 грудня 2004 року; -земельна ділянка площею 0,1827 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122086900:01:002:0531 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД №042161 від 09 грудня 2004 року; -земельна ділянка площею 0,2034 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122086900:02:001:0073, що підтверджено Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0000194782025 від 03 лютого 2025 року. Щодо не визначення конкретної частки земельної ділянки площею 0,2034 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122086900:02:001:0073, що належить спадкодавцю, суд зазначає наступне. Згідно\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2\~статті 370 ЦК України\~визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно\~статті 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Враховуючи те, що житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/4 частці кожному, а земельна ділянка площею 0,2034 га, передана для обслуговування та будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , частки співвласників у праві власності на земельну ділянку не виділені, однак враховуючи загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, частка у праві власності на об`єкт нерухомості повинна відповідати частці у праві власності на земельну ділянку. Тому визнається доведеним право власності спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кожному по 1/4 частки земельної ділянки\~площею 0,2034\~га,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~кадастровий номер\~ 5122086900:02:001:0073,відповідно до їх часток у власності на житловий будинок. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 липня 2024 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78190914 від 02 вересня 2024 року, наданого приватним нотаріусом Арнаут О.В., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09 грудня 1989 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; -донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , повторно виданим 14 квітня 2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». -дружина [PERSON] , що підтверджено Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00049585123 від 20 лютого 2025 року. Інших спадкоємців, які заявили свої спадкові права, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджено заявою від 09 серпня 2024 року, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину (спадкова справа № 94/2024). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк відповідно до ст. 1273 ЦК України звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від належної їй спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено відповідною заявою від 26 листопада 2024 року у спадковій справі №94/2024. Крім цього в судовому засіданні встановлено, [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулась, тобто вважається такою, що не прийняла спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. №141/02-14 від 20 лютого 2025 року йому було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки право власності на житловий будинок не було зареєстроване за життя спадкодавця, частки у праві власності на земельну ділянку не були визначені за життя спадкодавця, існує спір між спадкоємцями щодо розподілу спадкового майна. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved