Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, заінтересована особа: Свалявська міська рада Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить: встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме встановити що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.06.2003 року, видане Свалявською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету № 45 від 20.02.2003 року на ім?я [PERSON] , - належить [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, яким визнати, що [PERSON] , яка померла [INFO] є мамою [PERSON] , [INFO] (заявника), яка записана в свідоцтві про народження серія [NUMBER] в графі мама як [PERSON] , актовий запис №323 від 08.12.1979 року. Заява подана у порядку окремого провадження. Суд своєю ухвалою від 30.06.2025 року прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та заінтересованій особі копія заяви з доданими документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року на 09:00 годину 22.08.2025 року. Заявник подала до суду заяву (вх.№5340) про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення підтримує, просить заяву задовольнити з підстав зазначених у заяві (вх.№4743) за наявними у матеріалах справи доказами. Представник заінтересованої особи Свалявської міської ради Закарпатьскої області належним чином повідомлений про розгляд справи. Поштове відправлення повернуто до суду з розпискою про отримання ухвали про відкриття провадження (а.с.15). Заперечень на заяву, що спростовують заявлені вимоги до суду не надано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд справи без участі сторін за наявними доказами і матеріалами та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - заявник, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України - суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення; ч.1 ст.293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Вчастині встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд зазначає таке. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника (юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети). Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права розпоряджатися належним їй майном та необхідний заявниці для оформлення особистих, спадкових та майнових прав для прийняття спадщини. Судом досліджено надані заявником докази: копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Свалявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ),, відповідний актовий запис № 213 від 30.12.2019 року, згідно якого [PERSON] (мама заявниці) померла [INFO] ; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27.06.2003 року, виданого Свалявською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету від 20.02.2003 року за №45, копія витягу 889911 про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ВАА №405537, виданого Свалявським державним виробничим підприємством технічної інвентаризації від 01.07.2003 року, згідно яких [PERSON] (мама заявниці) зазначена - [PERSON] . Оцінивши обставини справи, на які заявник послалася як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлений факт та мету його встановлення, суд на підставі досліджених матеріалів справи, встановив розбіжності у написанні по батькові мами заявниці у правовстановлюючих документах. Враховючи, що така обставина, перешкоджає [PERSON] (заявниці) розпоряджатися належним їй майном після смерті матері ( [PERSON] (померла [INFO] ), іншого порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів (свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27.06.2003 року та витягу 889911 про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ВАА №405537 від 01.07.2003 року) у заявниці немає, суд вважає, що такі заявлені вимоги заявника необхідно задовольнити. Вчастині встановлення факту родинних відносин, суд зазначає таке. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами; ч.2 ст.315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (роз`яснення Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: "суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину". Рішення суду про встановлення родинних зв`язків - це юридичний документ, виданий судом, що підтверджує родинні стосунки між особами, коли це неможливо зробити на підставі наявних документів). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Свалявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), відповідний актовий запис № 213 від 30.12.2019 року - [PERSON] (мама заявниці) померла [INFO] . Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин (п. 4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] (заявник) є донькою померлої [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , запис №323 від 08.12.1979 року, копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , запис №79 від 25.09.1996 року зміна прізвища з " [PERSON] " на " [PERSON] " та вважає доведеним факт того, що заявник є донькою померлої. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Дослідивши наявні у справі докази, враховуючи розбіжності у зазначенні по батькові матері заявниці, які перешкоджають заявниці в оформленні спадкових справ після смерті матері [PERSON] , що Законом не передбачено іншого порядку встановлення факту родинних відносин та іншого способу у заявниці немає, а тому суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між фізичними особами, про який просить заявниця та доходить висновку, що заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. З огляду на вищевказане, суд доходить висновку, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити у повному обсязі, поскільки встановлення факту належності правовстановлюючого документу та встановлення факту родинних відносин, про які просить заявник, в достатній мірі захистить інтереси заявниці та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст. 2 ЦПК України. Суд не вирішує питання про судові витрати (у відповідності ч.7 ст. 297 ЦПК України). Статтею 129-1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved