Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

Представник позивача через підсистему «Електронний суд» звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом, за змістом якого просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором про надання кредиту від 14.01.2024 № 486447-КС-001 в сумі 52 348,87 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що шляхом обміну електронними повідомленнями, після акцептування [PERSON] пропозиції ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», сторонами 14.01.2024 укладено електронний договір про надання кредиту № 486447-КС-001, який відповідачем підписано з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 16\~000,00 грн, шляхом перерахування їх на банківську картку позичальника № [NUMBER] , номер якої відповідачка вказала при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування ними, комісію. Відповідач свої зобов`язання не виконала. Відтак, [PERSON] станом на 26.02.2025 має заборгованість перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у загальному розмірі 52\~348,87 грн. Заборгованість складається із: суми прострочених платежів за тілом кредиту у розмірі 14\~510,81 грн; суми прострочених платежів за процентами у розмірі 36\~143,56 грн; суми прострочених платежів за комісією у розмірі 1\~694,50 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді відкрито провадження в справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.?178-180, 191, 193, ч. 5 ст.?279 ЦПК України. Відповідач, будучи повідомленою про розгляд справи у порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд цієї справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не подала. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч.?2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд установив таке. Відповідно до свідоцтва, виданого 06.04.2017 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» зареєстровано як фінансова установа (а.с. 50). Відповідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 11.05.2017 № 1593 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних послуг), а саме на надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (а.с. 52). Національним банком України 14.03.2024 року переоформлено ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних послуг), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги надання коштів та банківських металів у кредит, що підтверджується відповідним листом Національним банком України та витягом із Державного реєстру фінансових установ (а.с. 53). 14.01.2024 відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, у якому викладені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 18-20). 14.01.2024 ТОВ «Бізнес Позика» надіслало [PERSON] пропозицію укласти договір (оферту) № 486447-КС-001 про надання кредиту. 14.01.2024 [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 486447-КС-001 про надання кредиту (а.с. 26-30). Послідовність дій [PERSON] 14.01.2024 як клієнта ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача на сайті www.my.bizpozyka.com під час укладення Договору №486447-КС-001 відображено у відповідних візуальних формах, долучених представником позивача до позовної заяви (а.с. 36-37). 14.01.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі Кредитодавець) та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено договір № 486447-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якого Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у сумі 16\~000,00 грн, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до розділу 2 Договору строк кредиту становить 24 тижні; процентна ставка в день 2,00000000%, фіксована; комісія за надання кредиту 2 400,00 грн; загальний розмір наданого кредиту 16 000,00 грн; термін дії договору до 30.06.2024; орієнтовна вартість кредиту 41 640,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 9219,16 процентів. Пунктом 3 Договору визначено графік платежів. Пунктом 3.1 передбачено, що кредитодавець зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці. У анкеті [PERSON] зазначено номер її платіжної картки № [NUMBER] (а.с.38). Відповідно до довідки АТ «Приватбанк» від 30.05.2025, яка надійшла до суду 12.06.2025, на ім`я [PERSON] відкрито банківський рахунок [NUMBER] , до якого емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] . Факт перерахування 14.01.2024 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» грошових коштів в розмірі 16\~000,00 грн на рахунок відповідача підтверджується випискою за договором. Паспорт споживчого кредиту та кредитний договір підписані відповідачем за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора. Отже, позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» належним чином виконав умови вищевказаного кредитного договору та перерахував відповідачу грошові кошти в обумовленому розмірі на банківський рахунок, який вказаний відповідачкою у кредитному договорі. Відповідач [PERSON] , після отримання кредитних коштів лише частково сплатила кошти у розмірі 9 120,59 грн, а відтак належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого у неї виникла заборгованість. Так, відповідно до розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором №486447-КС-001 від 14.01.2024 року, який складений ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за період з 14.01.2024 до 30.06.2024, заборгованість [PERSON] за цим кредитним договором складає 52 348,87 грн, з яких: 14 510,81 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 36 143,56 грн - сума заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом, 1 694,50 грн комісія (а.с.12-16). Хоча указаний розрахунок складений за період з 14.01.2024 до 06.01.2025, тобто за межами строку кредитування 30.06.2024, проте відсотки нараховані у межах указаного строку. Правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с.40-49) не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, що узгоджується з висновками постанови ВП ВС під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019, а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та призвів би до покладання на слабшу сторону - споживача - невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору. Вирішуючи спір по суті суд застосовує такі норми законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19; від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою статті 11 Законом України "Про електронну комерцію" встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких убачається, що 14.01.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем був укладений кредитний договір № 486447-КС-001 в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернула. Суд погоджується щодо стягнення з відповідача на користь позивача 14 510,81 грн - суми заборгованості по тілу кредиту; 1694,50 грн комісії. Щодо стягнення відсотків у розмірі 36 143,56 грн суд зазначає таке. Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023, до ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено частиною 5, згідно з якою у кредиті для споживача максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, та яким внесено зміни до ч.5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування". Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, відповідно до вищевказаних змін у законодавстві, починаючи з 25.12.2023 (наступний день після набрання Законом чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором споживчого кредитування не міг перевищувати 1 %. При цьому, надавачі фінансових послуг, яким є позивач, зобов`язувалися привести свою діяльність у відповідність вищевказаних змін. У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Відповідно до умов кредитного договору від 14.01.2024 строк кредитування встановлено з 14.01.2024 до 30.06.2024, тобто договір укладено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (25.12.2023). Відповідно до вказаного закону розмір денної процентної ставки з 25.12.2023 до 10.04.2024 повинен був становити не більше 2,5%, а з 11.04.2024 до 09.08.2024 - не більше 1.5%. З матеріалів справи вбачається, що позивач у період строку кредитування з 14.01.2024 до 10.04.2024 нараховував відповідачу проценти за користування кредитом у розмірі не вище 2,5 %, що узгоджується з приписами Закону № 3498-ІХ. З 11.04.2024 до 30.06.2024 відповідач зобов`язаний був, як надавач фінансових послуг, привести свою діяльність у відповідність до вищевказаних змін і нараховувати відповідачу за користування кредитними коштами відсотки у розмірі не вищому за 1,5% (17 630,46 грн = 81 день х 217,66 грн/день), а згідно з матеріалами справи (а.с. 13-14) нараховував 2,00% у розмірі 290,22 грн, всього за вказаний період - 23 507,82 грн. Тобто позивач нарахував відповідачу зайві відсотки у розмірі 5 877,36 грн (23 507,82 грн - 17 630,46 грн). Отже, стягненню підлягають відсотки у загальному розмірі 30 266,20 грн, а не заявлені позивачем 36 143,56 грн. Таким чином, за кредитним договором № 486447-КС -001 від 14.01.2024 про надання кредиту (споживчий кредит) відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 16 000,00 грн, що позивач довів належними та допустимими доказами. Відповідач у передбачений договором заборгованість повернув частково у розмірі 9 120,59 грн. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у загальному розмірі 46 471,51 грн, яка складається з суми прострочених платежів за тілом кредиту 14 510,81 грн; суми прострочених платежів за процентами 30 266,20 грн; суми прострочених платежів за комісією 1 694,50 грн. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 88,77%, отже на користьпозивача слід частково стягнути судовий збір у розмірі 2\~150,36 грн.

Outcome: partial