Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

17 червня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 16509,14 грн та судові витрати по справі: за надання правничої допомоги в сумі 7000,00 грн, а також сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200128967 від 26 лютого 2018 року, відповідно до умов якого відповідачу було випущено на його ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, відповідно до умов цього договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору, що підтверджується виписками за кредитним договором. 25 липня 2024 року року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АТ «БАНК ФОРВАРД» укладено договір № GL1N426202/1 про відступлення права вимоги, на підставі якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до відповідача за кредитним договором № 200128967 від 26 лютого 2018 року. Проте станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 16509,14 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8728,28 грн; заборгованість за відсотками 3330,43 грн; заборгованість за комісією 4450,43 грн, які позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві представник [PERSON] просить провести розгляд даної справи без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем його проживання та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на сайті судової влади України. Відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подав. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 191 ЦПК України\~у\~разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно з ч. 4\~ст. 223 ЦПК\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою сторони позивача, викладеною в письмовій заяві представника позивача, суд проводить розгляд справи в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11\~розділу III ЦПК України, та ухвалює заочне рішення. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності\~ учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ ст. 89 ЦПК України\~ суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 26 лютого 2018 року [PERSON] підписав Заяву (Оферту) № 200128967, згідно з якою запропонував ПАТ «БАНК ФОРВАРД» (АТ «БАНК ФОРВАРД» з 25 липня 2018 року) на умовах, викладених в Заяві, Умовах надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «БАНК ФОРВАРД», та Тарифах за платіжними картками фізичних осіб Банку, укласти з ним Договір про надання та використання платіжної картки, в рамках якого випустити на його ім`я платіжну картку, відкрити на його ім`я поточний рахунок, для здійснення операцій за Рахунком Картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на Рахунку Картки, встановити йому ліміт (а.с. 6). Водночас 26 лютого 2018 року [PERSON] підписав опитувальник клієнта-фізичної особи, паспорт споживчого кредиту (продукт Кредитна картка «Выручалка Noname»_new (DS) (Укр), заяву про відкриття поточного рахунку, розписку про отримання картки/конверта із ПІН-кодом (а.с. 7-8). Згідно з випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 26 лютого 2018 року по 10 червня 2023 року та з 11 червня 2023 року по 24 липня 2024 року отримав кредитні кошти та ними користувався (а.с. 10 (на звороті) - 56). 25 квітня 2024 року між АТ «Банк ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит капітал» укладено договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, на підставі якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», в тому числі і до відповідача (а.с. 58-60). Згідно з додатком № 1 до договору № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги вбачається, що відповідно до витягу із Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25 липня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 200128967 від 26 лютого 2018 року в сумі 16\~509,14 грн (а.с. 61). 09 червня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит капітал» зверталося до відповідача із досудовою вимогою про погашення заборгованості в сумі 16\~509,14 грн (а.с. 62). Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором кредиту № 200128967 від 26 лютого 2018 року, станом на 25 липня 2024 року загальна сума заборгованості відповідача становить 16509,14 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 8728,28 грн; заборгованості за відсотками 3330,43 грн; заборгованості за комісією 4450,43 грн (а.с. 9). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за договором споживчого кредиту № 200128967 від 26 лютого 2018 року від первісного кредитора АТ «БАНК ФОРВАРД», згідно з договором відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року. Після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Згідно із ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Нормами \~ст.\~611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено законом про банки і банківську діяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, право вимоги за кредитним договором № 200128967 від 26 лютого 2018 року, укладеним між первісним кредитором АТ «БАНК ФОРВАРД» (ПАТ «БАНК ФОРВАРД») та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за кредитним договором. Оскільки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є правонаступником всіх прав та зобов`язань АТ «БАНК ФОРВАРД», відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав та жодних доказів на спростування розрахунку заборгованості не надав, суд, оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у частині стягнення тіла кредиту та відсотків. Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в рамках кредитного договору № 200128967 від 26 лютого 2018 року, слід зазначити наступне. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.11 Закону України «Про споживче кредитування»\~«Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, ... у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит». Відповідно до\~ч.\~5\~ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості один раз на місяць є нікчемною. Аналогічних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Згідно з паспортом споживчого кредиту (продукт Кредитна картка «Выручалка Noname»_new (DS) (Укр) від 26 лютого 2018 року додаткові та супутні послуги банку включають плату за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «SMS-сервіс» (щомісячно) - 17 грн та плату за направлення виписки по рахунку на паперовому носії (щомісячно) - 17 грн (в т.ч. ПДВ). У порушення\~вимог ст.\~11Закону\~України «Про\~споживче кредитування» щодо безоплатного надання вказаних послуг щомісячно позивач не врахував цих вимог при обчисленні загальної суми комісії. Відтак заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача комісії не відповідає вказаним вимогам\~Закону і підлягає перерахунку, а тому позовні вимоги в частині стягнення комісії підлягають частковому задоволенню на суму 1832,43 грн, виходячи з розрахунку 4450,43 грн - 2618,00 грн (34 грн х 77 місяців). Щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 7000,00 грн за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~За правилами ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. \~ \~ \~ \~Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20). \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. \~ \~ \~ \~ Так, на підтвердження адвокатських повноважень та понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано копію ордера про надання правничої допомоги від 04 червня 2025 року, копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 02 червня 2025 року, копію акта наданих послуг № 482 від 09 червня 2025 року, згідно з яким вартість наданих послуг складає 7000,00 грн, та копію детального опису наданих послуг до акта № 482 від 09 червня 2025 року (а.с. 65-66). \~ \~ \~ \~У постанові від 19\~ лютого 2020 року у справі №\~755/9215/15-ц (провадження №\~14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.\~ \~ \~ \~ \~У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. \~ \~ \~ \~Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року.\~\~Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). \~У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на характер правовідносин у цій справі, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 3000,00 грн., оскільки витрати саме на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Відповідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 2038,25 грн, виходячи з розрахунку (13891,14 грн х 2422,40 грн / 16509,14 грн). На підставі\~викладеного,

Outcome: partial