Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти проживають разом з позивачем за адресою його місця проживання: [ADDRESS] і знаходяться на його утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на неї обов`язку утримувати дітей, зокрема, у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу дітям. Зазначив, що відповідач є особою працездатного віку, а тому має можливість працювати та утримувати дітей. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 10.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання призначено на 16.07.2025. Ухвалою суду від 16.07.2025, постановленою у судовому засіданні, відкладено судовий розгляд цивільної справи на 05.08.2025. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представник позивача адвокат Терлюк О.Я. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просив такі задовольнити, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, з невідомих для суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, жодних заяв та клопотань до суду не подавала. На підставі наведеного, ухвалою суду від 05.08.2025, постановленою у судовому засіданні, визначено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у цивільній справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 25.07.2023, серії [NUMBER] від 25.07.2023 (а.с. 8, 9). За змістом довідки-характеристики від 17.12.2024 №106-02/13, виданої Козівською селищною радою, діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з 2022 року служить у ЗСУ, так як в селі не проживає, об`єктивної характеристики надати неможливо. Під час перебування у відпустці заяв та скарг від жителів села не надходило. В громадських місцях поводить себе добре. Перебуваючи на службі висилає кошти для утримання двох неповнолітніх дітей. Є добрим, люблячим батьком. Доброзичливий у відносинах з членами родини та сусідами. Зауважень з боку виконкому немає (а.с. 16). Відповідно до довідки від 30.10.2024 №4482/а, виданої Військовою частиною [NUMBER] , старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 24.02.2022 по теперішній частині (а.с. 19). Згідно з наданими Козівським ліцеєм №2 Козівської селищної ради характеристиками від 18.12.2024 №02-07/284 та №02-07/285, [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2013 року народження, навчаються у Вівсянській філії Козівського ліцею №2 Козівської селищної ради та за час навчання зарекомендували себе виключно з позитивної сторони. Зазначено, що [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2013 року народження, проживають у сім`ї батька [PERSON] , яка приділяє належну увагу навчанню та вихованню дітей, бере участь у шкільному та особистому житті дітей, спілкується з вчителями, приймає участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Стосунки в родині приязні, фізичного та психологічного насилля до дітей не виявлено (а.с. 17, 18). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (далі СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (стаття 180 СК України). Відповідно до частини першої та другої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Так, в обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей позивач зазначив, що домовленість щодо утримання дітей між сторонами недосягнута, а відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей не надає. За таких обставин позивачу важко самому створити умови для належного утримання дітей, їхнього фізичного та духовного розвитку. Судом враховано, що діти проживають з батьком та знаходяться на його утриманні, а також те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина друга статті 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6\~до 18\~років з 01.01.2025 становить 3196 грн. Враховуючи вищезазначені норми закону, суд виходить із того, що батьки повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі, не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Оскільки встановлений частиною другою статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із аналізу цієї норми Закону, висновується, що іншу рівну частину аліментів на виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини повинен забезпечити той з батьків, із ким проживає дитина. Відповідно до частин першої, другої статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будь-яких доказів на спростування доводів позивача, що викладені у позовній заяві, суду не подала. Встановлено, що відповідач є особою працездатного віку. Жодних доказів того, що відповідач добровільно та регулярно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей, а також, що на утриманні відповідача є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Оцінюючи надані суду докази, виходячи із рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дітей, зважаючи на встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, а саме з 30.05.2025 і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей, а також забезпечення їм належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому суд роз`яснює, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Приписами частини першої статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). Матеріали справи будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач звільнена від оплати судового збору, не містять. Таким чином, оскільки згідно з вимогами пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved