Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 26.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 3930088 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - кредитний договір). Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит в сумі 18500,00 грн. строком на 364 дні. 29.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 3930088 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.08.2023 року. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього додаткового договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2. додаткового договору). Сума кредиту, яка було надана згідно з додатковим договором складає 6000 грн. 24\~травня 2024\~року між\~ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №24/05/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. За даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого Первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання Договору, а саме: з 26.08.2023 року по 24.05.2024 року (Дата укладання Договору факторингу), у Відповідача перед Первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 113188,26 грн. Крім того, згідно п 1.1. Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 3930088 строк кредиту 364 днів: з 26.08.2023 року по 24.08.2024 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії Договору № 3930088 від 26.08.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 29400 грн за розрахунком: 24499,98 грн * 2% = 490 грн*60 календарних дні = 29400 грн. Відповідач неналежним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у неї існує заборгованість в загальному розмірі 167088,24 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 167088,24 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 24499,98 грн., суми заборгованості за процентами, що нарахована первісним кредитором - 113188,26 грн., та суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за 60 календарних днів в розмірі 29400 грн. Також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. В подальшому позивачем Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» надано суду заяву з документами, підтверджуючими, що товариство змінило назву на Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». 11 березня 2025 року судом ухвалено заочне рішення у справі, яким позов задоволено. За заявою відповідача про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 10 червня 2025 року скасовано заочне рішення від 11 березня 2025 року, а справу призначено до розгляду в спрощеному позовнику провадженні (т. 2 а.с.75). Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечила (т. 2 а.с.87-94). У відзиві зазначила, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження набуття права вимоги до відповідача. Звернувшись до суду з цим позовом, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» зазначило, що воно набуло право вимоги до відповідача за договором № 3930088 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.08.2023 року, укладеним між останньою та ТОВ «Лінеура Україна», на підставі договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року. Однак, Реєстр боржників, право вимоги до яких передаються позивачу за вказаним договором факторингу, матеріали справи не містять. Витяг з даного Реєстру боржників до договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року не підписано представником первісного кредитора та не завірено його печаткою. Фактично наданий суду витяг не є витягом з реєстру боржників, оскільки являє собою аркуш паперу, на якому позивачем надрукована певна інформація, яка, на його думку, відповідає інформації, наявній в Реєстрі боржників, що є додатком до зазначеного договору факторингу. Тобто зазначений документ є лише твердженням позивача, які підлягають доведенню на загальних підставах. Також відповідач не погоджується з нарахованим розміром відсотків за договором. Позивач зазначає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 24.05.2024 року становить 137688,24 грн і складається з: - 24 499,98 грн. тіла кредиту; - 113188,26 грн. заборгованості за процентами. При цьому з 27.08.2023 року по 21.09.2023 року (включно) нарахування процентів протягом заявлено строку відбувалось за зниженою процентною ставкою 0,8%. З 22.09.2023 року по 24.05.2024 року (включно) застосовано стандартну процентну ставку 2,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю, після чого проценти більше не нараховувалися первісним кредитором. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Тобто у період з 25.12.2023 року по 24.04.2024 року процентна ставка не може перевищувати 2,5% на день, а у період з 25.04.2024 року по 24.08.2024 не більше 1,5 % на день. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за процентами за період з 27.08.2023 року до 24.05.2024 року із застосуванням наведених вище норм закону становить 109 513,56 грн (98 488,56 грн (з 27.08.2023 по 24.04.2024) + 11 025 грн (з 25.04.2024 по 24.05.2024). А загальний розмір заборгованості становить 134 013,54 грн і складається з: - 24 499,98 грн. тіла кредиту; - 109 513,56 грн заборгованості за процентами. З огляду на зазначене, відсутні законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за процентами на суму 3 674,68 грн Крім того, позивачем безпідставно нараховано проценти ще за 60 днів, оскільки такі проценти очевидно не входили до обсягу предмета договору факторингу між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» від 24.05.2024 року №24/05/2024, тому ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» позбавлено права здійснювати нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза межами договору факторингу. Таким чином, відсутні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими ним процентами за період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року на суму 29 400 грн. Тож, з посиланням на ці та інші обставини, відповідач просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Не погодившись з доводами, викладеними відповідачем у відзиві, позивач надав відповідь на відзив, у якій просив позов задовольнити в повному обсязі (т 2 а.с.105-112). Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування у АТ «Універсал Банк» доказів (т. 1 а.с.219). Ухвалою суд від 02 липня 2025 року забезпечено участь представника відповідача у справі в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 135). Інші заяви по суті справи та клопотання сторонами до матеріалів справи не надавалися. Представник позивача адвокат Столітній М.М. в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (т. 2 а.с.112). Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явилась, уповноваживши адвоката Мартем`янову Ю.М. представляти її інтереси в суді. Представник відповідача адвокат Мартем`янова Ю.М. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. При цьому посилалась на обставини, викладені у відзиві на позов. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розгляд унти справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, 26.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 3930088 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За цим договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.2. договору тип кредиту кредит. Сума кредиту складає 18500 грн. Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 364 днів: з 26.08.2023 року по 24.08.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 26 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 18500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ "Пейтек Україна". Пунктом 1.2.1. Договору сторони передбачили, що, за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору). Враховуючи, зазначені вище умови договору, 29.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено додатковий договір до договору № 3930088 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.08.2023 року. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору). Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає 6000 грн. Відповідно до зазначених вище умов Додаткового договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 6000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується інформацією, наданою на виконання ухвали суду АТ «Універсал Банк» (а.с.241). Таким чином сума кредиту склала 24500 грн. Для підписання договору [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «С472», додатковий договір ідентифікатором «Е408» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали Кредитний договір. TOB «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало кредит в загальній сумі 24500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується інформацією, наданою ТОВ «Пейтек Україна» за вих. № 20240531-475 від 31.05.2024 року та інформацією АТ «Універсал Банк». Зокрема, ТОВ «Пейтек Україна» повідомлено, що ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 44103264) надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків… Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: 26.08.2023 21:47:15 на суму 18500.00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 8edc28a7-2eae-4a99-97fa-3382917941bf, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 39300881693075631, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . Згідно повідомлення ТОВ «Пейтек Україна» за вих. №833-3105 від 31.05.2024 відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 29.08.2023 22:21:15 на суму 6000,00 (шість тисяч гривень 00 копійок) грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 278540379, призначення платежу: Зарахування 6000 грн на карту [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконала.\~\~ Відповідно до картки обліку Договору відповідачем частково сплачено заборгованість за процентами, але в повному обсязі борг не погашено. Пунктом 5.1.3.\~Кредитного договору\~передбачено,\~що ТОВ\~«Лінеура Україна»\~має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. 24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №24/05/2024, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за спірним Кредитним договором. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» є фінансовою установою, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами. Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу №24/05/2024 на умовах, встановлених цим Договором, Позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура-Україна» (Клієнта) за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрах Боржників. Згідно з п. 1.2 Договору Факторингу №24/05/2024 перехід від клієнта до фактора до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (на даний час - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») відповідно до укладеного Договору факторингу №24/05/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Згідно реєстру боржників, який є додатком №1 до Договору Факторингу № 24/05/2024 від «24» травня 2024 року, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (на даний час - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 137688,24 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 24499,98 грн., заборгованість за процентами - 113188,26 грн. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що витяг з реєстру боржників є неналежним доказом переходу прав вимоги до позивача за договором № 3930088 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.08.2023 року. Згідно ч. 1 та 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно частин 1 та 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Відповдно, залучення позивачем до матеріалів справи належним чином засвідченого витягу з реєстру боржників в повній мірі відповідає вимогам ст. 95 ЦПК України щодо подання письмових доказів. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт переходу до нього права вимоги за договором № 3930088 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.08.2023 року. Станом на дату звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача за Кредитним договором позивач обраховує у розмірі 137688,25 грн., право вимоги якої належить ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». За змістом ст. ст.\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до п. 5 ч.1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8\~ст. 11 цього Закону\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону\~передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, кредитний договір було укладено в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Згідно з ч. 1\~ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кредит в ТОВ «Лінеура Україна», яке відступило своє право вимоги позивачу. На час розгляду справи заборгованість не погашена. При цьому заборгованість за тілом кредиту складає 24499,98 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, суд встановив наступне. Так, первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» заборгованість [PERSON] за процентами за період з 26 серпня 2023 року по 24 травня 2024 року включно обраховано на загальну суму 113188,26 грн. При цьому в період по 21 вересня 2023 року застосована процентна ставка 0,8% на день від суми заборгованості, а з 22 вересня 2023 року по 24 травня 2024 року включно 2% на день. Як передбачено пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набрав чинності 24 грудня 2023 року), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до вказаної норми, в період з 24 грудня 29023 року по 21 квітня 2024 року розмір відсотків не може перевищувати 2,5% на день, а з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року 1,5%. З врахуванням вказаної вимоги Закону ТОВ «Лінеура Україна» в період з 22 квітня 2024 року по 24 траня 2024 року (тобто 33 календарні дні) безпідставно обраховував відсотки за користування кредитом з процентної ставки 2% на день, замість 1,5 % % на день, як це встановлено наведеним нормативним актом. Таким чином за вказаний період (33 календарних дні) нараховано проценти у загальному розмірі 16169,67 грн. (489,99 грн. х 33 дн. = 16169,67 грн). При застосуванні процентної ставки 1,5%, за вказаний період розмір процентів становить 12127,49 грн: 24499,98 грн. / 100 х 1,5% х 33 дн = 12127,49 грн. Таким чином розмір відсотків за цей період безпідставно завищено на 4042,18 грн, які підлягають відрахуванню із загальної суми заборгованості за процентами: 16169,67 грн - 12127,49 грн = 4042,18 грн. Тобто сума заборгованості за процентами за період з 26 серпня 2023 року по 24 травня 2024 року включно становить: 113188,26 грн - 4042,18 грн = 109146,08 грн. Оскільки позивач набув право вимоги до [PERSON] за договором № 3930088 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.08.2023 року, він не позбавлений права на нарахування процентів за користування кредитом в межах строку кредитування. Тому суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у позивача права на нарахування відсотків за 60 днів але в межах строку кредитування. Позивач проценти також обраховує за відсотковою ставкою 2%, що не відповідає вимогам пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», яким встановлено обмеження розміру процентів 1,5% на день. Тому максимальний розмір процентів, на одержання яких має право позивач, становить: 24499,98 грн / 100 х 1,5% = 367,50 грн. на день. Позивач обраховує відсотки за 60 календарних днів: з 24\~травня 2024\~року по 22 липня 2024 року. Але за 24 травня 2024 року проценти вже враховані в розмір заборгованості, обрахованої ТОВ «Лінеура Україна». Підстави для повторного нарахування суми процентів за 24 травня 2024 року відсутні. Тому в межах позовних вимог суд обраховує розмір процентів за процентною ставкою 1,5% на день від суми заборгованості за тілом кредиту за період з 25 травня 2024 року по 22 липня 2024 року, тобто за 59 днів: 367,50 грн х 59 дн. = 21682,50 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. А саме: з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту 24499,98 грн, проценти за користування кредитом, нараховані первісним кредитором, - 109146,08 грн., проценти нараховані позивачем, - 21682,50 грн, а всього - 155328,56 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених відносно них позовних вимог. Позов судом задоволено на 93%. Тому позивачу необхідно відшкодувати за рахунок відповідача витрати, понесені на оплату судового збору, у розмірі 2252,83 грн (2422,40 грн. х 93% = 2252,83 грн). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Надаючи оцінку акту № 6089 від 13 грудня 2024 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 р., суд погоджується з доводами відповідача про безпідставне включення до даного акту витрат на аналіз адвокатом чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства, підготовку декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів Клієнта, узгодження обраної позиції з Клієнтом, проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі. В судовому засіданні адвокат Городніщева Є.О. участь не брала. На підставі викладеного суд приймає до розподілу судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 3760 грн, що складається з таких витрат: надання Адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства 440 грн., дослідження наданих Клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи 840 грн., складання позовної заяви 1640 грн, складання та оформлення інших документів - додатків до позовної заяви 1640 грн. Оскільки позов судом задоволено частково, з відповідача а користь позивача підлягають до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3496,80 грн (3760 грн х 93% = 3496,80 грн). Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судових витрат 5749,63 грн. Відповідач також звернулась до суду з клопотанням про відшкодування понесених нею витрат на професійну правничу допомогу 9 500 грн, а також на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення 484,48 грн При цьому на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем долучено платіжні інструкції, якими підтверджується, що витрати на професійну правничу допомогу несла не відповідач [PERSON] , а інша особа [PERSON] (т. 2 а.с.139-142). Відповідачем не доведено наявність у неї права вимагати відшкодування їй витрат на професійну правничу допомогу, які в її інтересах несла інша особа. Крім того, не підлягають відшкодуванню відповідачу витрати на сплату судового збору за заяву про перегляд заочного рішення. Тому вимоги відповідача про відшкодування їй понесених судових витрат відшкодуванню не підлягають.

Outcome: partial