Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 22.05.2024 позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «ХАРКІВСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА» про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Свої вимоги позивача мотивує тим, що 26.07.1996 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою [ADDRESS] , площею 38,7 кв. м., з надвірними прибудовами та земельною ділянкою, площа земельної ділянки 668 кв. м. Продавцем виступив [PERSON] (паспорт [NUMBER] ), договір укладений на базі АТ «ХАРКІВСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА», який зареєстрований за номером У-07-997-Н, та нотаріально не посвідчений, оскільки того не вимагало законодавство, чинне на момент укладання договору, у силу положень ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позов не скористався. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «ХАРКІВСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА» пояснень з приводу позовних вимог [PERSON] не надала. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 31.05.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено проведення підготовчого судового засідання на 18.07.2024. Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 18.04.2025 на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Київському районному суду м. Харкова. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2025, вказана цивільна справа передана цьому складу суду. Київським районним судом м. Харкова, в порядку ч. 6\~ст. 187 ЦПК України, отримано інформацію про відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) відповідача [PERSON] . Ухвалою Київського\~районного\~суду\~м.\~Харкова від 13.06.2025 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «ХАРКІВСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА» про визнання дійсним договору купівлі-продажу прийнято до розгляду, та призначено підготовче судове засідання. Судовий виклик відповідача [PERSON] постановлено здійснювати у порядку, встановленому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Ухвалою Київського\~районного\~суду\~м.\~Харкова від 15.07.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті, який постановлено здійснювати у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Участь у справі сторін. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник \~- адвокат Коюда М.А., належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, не з`явилися, надавши суду заяву з проханням розгялдати справу за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. У судове засідання відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився. За приписами ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору - АТ «ХАРКІВСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА», належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася. Враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК\~України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 26.07.1996 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою [ADDRESS] , площею 38,7 кв. м., з надвірними прибудовами та земельною ділянкою, площа земельної ділянки 668 кв. м. Продавцем виступив [PERSON] (паспорт [NUMBER] ), договір укладений на базі АТ «ХАРКІВСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА» та зареєстрований за номером У-07-997-Н. 26.08.1996 позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на цей житловий будинок у КП «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» Харківської міської ради за реєстровим № 28081. 17.04.2001 на ім`я [PERSON] виготвлено технічний паспорт на житловий будинкок за адресою: [ADDRESS] . Факт використання позивачем житлового будинку за адресою [ADDRESS] підтверджується рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова від 21.05.2002 № 119-5 Про затвердження акту прийняття в експлуатацію самовільної житлової прибудови по [ADDRESS] , з якого вбачається, що заявником для прийняття відповідного рішення виступав [PERSON] , а також той факт, що виконавчий орган місцевого самоврядування прийняв як підставу набуття права власності на об`єкт нерухомого майна договір купівлі-продажу від 29.07.1996, укладений між сторонами у справі - [PERSON] та [PERSON] , та зареєстрований АТ «ХАРКІВСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА» за номером У-07-997-Н. Отже, суд приймає до уваги, що всі істотні умови договору купівлі-продажу позивачем (покупцем) та продавцем виконані за домовленістю між ними, житловий будинок продано [PERSON] та, відповідно, покупцем [PERSON] продавцю передано грошові кошти згідно умов договору. З часу придбання будинку, позивач користувався придбаним об`єктом нерухомого майна, здійснив будівельні роботи, отримав технічну документацію, отримав дозвільні документи від органів місцевого самоврядування. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5\~ст. 81 ЦПК України). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2\~ст. 83 ЦПК України). Предметом судового розгляду у цій справі є визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормами\~ЦК України\~підставами виникнення (набуття) права власності є різні правостворюючі юридичні факти або правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2\~ст. 328 ЦК України). За положенням частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 13\~Закону «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям\~ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Згідно із частиною другою\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~(чинного на час укладення спірного договору купівлі-продажу 29.07.1996) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 522/14088/17. Згідно зі\~ст. 128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві. Відповідно до\~ст. 47 ЦК УРСР\~нотаріальне посвідчення угод можливе лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2\~ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне оформлення угоди не вимагається. Згідно із\~ст. 227 ЦК УРСР\~договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання\~цієї вимоги тягне недійсність договору (\~стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу квартири підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Таке правове регулювання правовідносин щодо права власності на майно застосовується до справ, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року. Відповідні правові положення унормовано в\~ЦК України. Відповідно до\~ч. 3\~ст. 640 ЦК України\~договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття?657 ЦК України). Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~при вирішенні питання про правомірність набуття права власності суд враховує презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Згідно із ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. До 01.01.2004 право власності в набувача майна за договором виникало з моменту передання речі. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). За наслідком судового розгляду судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку оформлено АТ «ХАРКІВСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА», договором визначено всі істотні умови та передано предмет договору покупцю. Проте, спірний договір залишився не посвідченим нотаріально, в силу татті 15 Закону України "Про товарну біржу". Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні у повному обсязі, договір зареєстрований в КП «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» Харківської міської ради, тому позивач [PERSON] на підставі статей\~128,\~153 ЦК УРСР\~і статті 49\~Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на житловий будинок. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу житлового будинку, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України станом на 29.07.1996. Принцип юридичної визначеності та остаточності, не повинен суперечити\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року. Як констатував ЄСПЛ, держава, яка створює суди, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватися всіма фундаментальними гарантіями п. 1 ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (рішення у справі «Delcourt v. Belgium», заява № 2689/65, п. 25). При застосуванні процедури правил, суди повинні уникати надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури (справа «Walchili v. France», № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007), а особливо суворе застосування процесуальної норми може знівелювати саму суть права на доступ до суду (справа Labergere v. France, № 16846/02, п. 23, від 26.09.2006). Судові витрати. За приписами ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved