Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Бобринецької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги з урахуванням уточнень (а.с.31-40) мотивовано тим, що з 27.08.2020 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.03.2024 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] , [INFO] . Після народження сина відповідач був звільнений з ЗСУ у запас, у зв`язку із необхідністю здійснення за нею догляду після проведеної операції на хребті. Вказує, що після розірвання шлюбу відповідач за власною ініціативою не надає матеріальної допомоги на утримання сина, припинив будь яке спілкування з ним, не робив спроб побачитися з сином, не бажає приймати участь у його вихованні і утриманні, не цікавиться його безпекою в умовах війни, не піклується про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток. В даний час відповідач також уникає спілкування з сином, зокрема у лютому 2025 року, при випадковій зустрічі з сином, відповідач у присутності іншої особи демонстративно виявляв байдужість до сина, відхиливши її пропозиції підійти до дитини та привітатися. З початку 2024 року перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON] . Час становлення та розвитку сина приходиться на спільне проживання з цивільним чоловіком [PERSON] , якого син вважає батьком. У зв`язку з викладеним позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.04.2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків (а.с.27-28). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою зобов`язано Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бобринецької міської ради Кіровоградської області виконати вимоги ч.5 ст.19 Сімейного кодексу України щодо надання до суду письмового висновку щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав (а.с.43-44). Ухвалою суду від 29.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.59-60). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник третьої особи позов підтримала, так як відповідач самоусунувся від виховання з сином та спілкуванні зі службою у справах дітей. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином (а.с.95). Подав до суду заяву, згідно якої позов визнає в повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення, оскільки втратив з сином всі зв`язки. Розгляд справи просив проводити без його участі (а.с.52). Частиною ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов, про що подав до суду окрему письмову заяву про визнання позову, і визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає наявність законних підстав для визнання відповідачем позову. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 27.08.2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.03.2024 року по справі №383/108/24, було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13) та копією вказаного рішення (а.с.14-15). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.04.2022 року (а.с.12). Згідно копій витягів з реєстру Бобринецької територіальної громади від 02.05.2024 року та від 06.06.2024 року, [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.16, 41). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела /суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 квітня 2024 року по січень 2025 року встановлено, що [PERSON] отримувала доходи з таких джерел як заробітна плата, соціальні виплати (а.с.17). Виходячи з психолого-педагогічної характеристики від 26.02.2025 року №9 вихованця Бобринецького дошкільного навчального закладу №1 «Сонечко» [PERSON] , [INFO] , вихованням дитини займається мама [PERSON] , яка приводить та забирає дитину з садочка, бере активну участь у житті групи, комунікує з вихователем, іншими педагогами та адміністрацією закладу. Тато [PERSON] , за весь період перебування дитини у закладі, не приводив і не забирав сина, не відвідував батьківські збори (а.с.18). Згідно копії відповіді на адвокатський запит Комунального некомерційного підприємства «Бобринецька лікарня» Бобринецької міської ради від 08.04.2025 року №382, [PERSON] , [INFO] , проходив профілактичні огляди своєчасно, вакцинований згідно віку за календарем профщеплень повністю. За період перебування на обліку у лікаря педіатра [PERSON] хворів ГРВЗ, схильний до алергічних дерматитів, проведено оперативне втручання у 2024 році з приводу фімозу. Лікуванням займалась мати, дотримувалась рекомендацій лікаря та своєчасно з`являлась з пацієнтом на повторні огляди (а.с.42). З скріншоту листування судом встановлено, що позивач повідомляла відповідача про необхідність надання коштів на оплату операції дитині (а.с.20). Про те, що таке листування і саме такого змісту дійсно відбувалось між сторонами, останньою було підтверджено безпосередньо в судовому засіданні. За висновком органу опіки та піклування Бобринецької міської ради від 05.05.2025 року, вих. №04-11/654/01, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бобринецької міської ради 15.05.2025 року №189, органу опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.56, 57-58). Позивач [PERSON] , допитана в судовому засіданні як свідок, пояснила, що в березні 2024 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач бачив сина востаннє 05.04.2024 року, з сином не спілкується, участі у його вихованні не приймає. Також сину зробили операцію, але відповідач ніяк не допоміг. Відповідач сина не утримує, матеріально не допомагає, участі у його вихованні не приймає, не телефонує та не спілкується, навіть під час випадкових зустрічей в публічних місцях. На її зауваження щодо виконання батьківських обов`язків відповідач не реагує. Відповідач не цікавиться сином навіть у скрутні моменти в той час коли син перебував в лікарні. У відповідача нова сім`я. Вона перешкод у спілкуванні відповідача з сином не чинила. [PERSON] взагалі відповідача не пам`ятає та не знає, що останній є його біологічним батьком, при випадкових зустрічах син відповідача не впізнає. [PERSON] проживає з нею та її чоловіком [PERSON] , якого вважає та називає своїм татом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що півтора року спілкується з [PERSON] та її сином [PERSON] та жодного разу не бачила відповідача [PERSON] біля сина. Їй відомо, що відповідач не хотів зустрічатись з сином, з днем народження та з іншими святами сина не вітав, під час хвороби сина не відвідував, не допомагав, також бачила переписку [PERSON] з [PERSON] . Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Виходячи з положень ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Отже з досліджених доказів судом встановлено, що відповідач вихованням та матеріальним утриманням сина не займається, не спілкується з дитиною, не проявляє ініціативи до зустрічей, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча перешкод йому ніхто не чинив. Вихованням та утриманням дитини займається позивач. Відповідач в судове засідання не з`явився та не подав до суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками та інтересами дитини. Суд приходить до переконання, що змінити поведінку відповідача по відношенню до його сина без позбавлення його батьківських прав неможливо. Таким чином, оскільки факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та захисту її прав і інтересів знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, враховуючи визнання відповідачем позову та його прийняття судом, та виходячи із найкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. Доказів понесення витрат на правничу допомогу позивачем не надано, тому стягненню не підлягають.

Outcome: approved