Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-10 00:00:00

у березні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 05.09.2023р. між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 76464662 за умовами якого останній отримав грошові кошти на картковий рахунок, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки. 14.06.2021р. між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» передано права вимоги до боржників, у тім числі і за кредитним договором з [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників №17 від 27.02.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29\~856,25 грн., з яких: 8\~500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 21\~356,25 грн сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14.06.2021 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 29 856,25 грн та понесені судові витрати. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить поновити відповідачу пропущений строк для подання відзиву на позовну заяву та в обгрунтування поважності причин пропуску встановленого судом строку повідомив, що відповідач 06.04.2022 був призваний на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації та по теперішній час проходить службу, що підтверджується військовим квитком та довідкою військової частини, тому останній лише 20.05.2025 через свого представника ознайомився з матеріалами справи. Таким чином, представник відповідача вважає, що відповідач пропустив встановлений судом строк для подання відзиву з поважних причин, в зв`язку із чим наявні передбачені законом підстави для поновлення йому пропущенного строку для подання відзиву. Щодо заявленої позивачем вимоги стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики, то відповідачем не заперечується факт укладення договору №76464662 від 05.09.2023, за яким він отримав 8\~000,00 грн строком на 30 днів. Отже, відповідач визнає позовні вимоги позивача у частині стягнення суми основної заборгованості (тілом кредиту) у розмірі 8\~500,00 грн. З нарахованими позивачем відсотками відповідач не погоджується та вважає, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення з нього суми нарахованих відсотків на загальну суму 21\~356,25 грн, оскільки на момент укладення договору позики по теперішній час відповідач є військовослужбовцем, який був призваний на військову службу за мобілізацією, що підтверджується наданими копіями документів, а сам договір позики, укладений з позивачем є договором споживчого кредитування, тому відповідно до положень ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом по вказаному договору позики є незаконним. Щодо заявленої позивачем вимоги стягнення понесених судових витрат, відповідач є військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією під час воєнного стану, а тому він відповідно до положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. У зв`язку з наявністю у відповідача пільги, сплачена позивачем сума судового збору не може бути стягнута з відповідача, оскільки такі судові витрати компенсуються за рахунок держави. Враховуючи викладені обставини, представник відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача нарахованих відсотків по договору позики на загальну суму 21\~356,25 грн та понесених судових витрат зі сплати судовго збору (а.с.61-63). 27.05.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позову, покликаючись на те, що відповідачем укладено договір щодо отримання кредитних коштів, у відповідності до умов якого, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаного позичальником при укладанні договору. Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач зауважує, що для укладення договору в електронному вигляді дані вносилися шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч. Уважає що позивачем доведено факт укладання вищевказаного договору відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Також позивач наголошує, що згідно з положеннями Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну торгівлю» різниця між одноразовий ідентифікатор та ЕЦП полягає лише в способі ідентифікації підписувача та ступеня захисту такого підпису. Позивач зазначає, що перерахування коштів було безпосередньо здійснено операром онлайн-послуг платіжної інфраструктури, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти інформацією про виписки з банківського рахунку відповідача або первісних кредиторів. Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами за договором позики вони нараховуються щоденно, з дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості. Також наголошує, що учасник справи має право подати до суду власний розрахунок, або висновок експерта. Тобто, якщо відповідач не згодний з розрахунком заборгованості, чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не наддав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги.Клопотання про прведення експертизи відповідач суду не заявив, доказів про повернення кредитних коштів суду також не надав. Також позивач зазначає, що згідно договору, підписаного відповідачем, прямо зазначено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику та жодних заперечень з приводу того, що відповідач з ними не погодився при укладенні договору, висловлено не було, а у випадку неповного розуміння умов договору позики у відповідача булла можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. Отже, укладений договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, сторонни мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним. Під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». Відповідач розумів розмір відсотків, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Відсотки, які просить стягнути позивач, нараховані за понадстрокове користування кредитом, за відсотковою ставкою, передбаченою кредитним договором. Щодо соціального і правового захисту військовослужбовців, позивач зазначив, що відповідач не наддав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги. Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також відсотків за користування кредитом, відповідач зобов`язаний був звернутись до відділення відповідної фінансової установи, надати підтверджуючі документи для призупинення їх нарахування про що отримати відповідний документ. Відповідачем умови договору позики не виконувались, а тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами є правомірним і відповідач жодним чином не позбавляється від виконання умов договору та погашення заборгованості в повному обсязі. Щодо повідомлення про відступлення права вимоги, то в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги, дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. Також з метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи позивач просить суд поновити строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи завірену копію договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, копію додаткової угоди №7 до договору факторингу, ксерокопію з реєстру боржників №17 від 27.02.2024 та копію платіжної інструкції №20903 від 28.02.2024. Договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 є чиним, його дія продовжена до 14.06.2025, перехід права вимоги є правомірним і відповідає чинному законодавству, а виксерокопіювання (витяги) з Реєстру боржників містять лише дані відповідача, інші відомості приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту персональних даних інших осіб від неправомірного розповсюдження (а.с.77-92). Ухвалою від 10.04.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 42). У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа на електронну адресу (а.с. 45-48, 114,115), відповідач рекомендованим листом, який повернуто з відміткою про його відсутність за вказаною адресою 12.04.2025 та 21.05.2025 (а.с.49,50,59,60), представник відповідача був повідомлений шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету (а.с.113). Представник позивача Мельник І.С. у позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності та у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 4 на зв.). Представник відповідача [PERSON] також подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі відповідача (а.с.116). Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 05.09.2023 [PERSON] уклав з ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» договір позики № 76464662, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, для задоволення власних потреб, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити відсотки від суми позики. Як убачається з договору позики № 76464662 від 05.09.2023 року сума позики становить 8\~500,00 грн, на строк 30 днів, базовою процентною ставкою 2,5% в день, дата повернення позики 05.10.2023, зниженою процентною ставкою 0,875%, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 2,70%, орієнтовна загальна вартість позики 10\~731,25 грн (а.с.6-8). На а.с. на зв. є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, що є додатком №1 до договору позики №76464662 від 05.09.2023, в якій зазначені види платежів за кредитом, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту. 14.06.2021р. між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, та додаткові угоди №2 від 28.07.2021р., №20 від 27.02.2024р., №17 від 27.02.2024р., відповідно до умов яких ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання(позики), плату за позикою ( плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» (а.с.10-11, 12,13,14,93-96,97). Згідно з розрахунком ТОВ «1 безпечне агентсво необхідних кредитів», загальна заборгованість [PERSON] станом на 27.02.2024 становить 29\~856,25 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8500,00 грн та за відсотками в розмірі 21\~356,25 грн (а.с.15-18,101-104). Як убачається з витягу з Реєстру боржників №17 до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 29\~856,25 грн (а.с.20,98-99). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Отже, між відповідачем та ТОВ «1\~безпечне агенство\~необхідних кредитів»,укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними, йому перераховані кредитні кошти, які він використовував. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. Щодо стягнення з відповідача відсотків за договором позики №76464662 від 05.09.2023 року, суд враховує наступне. Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини). Національний Банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Як убачається з наданих представником відповідача документів, а саме: військового квитка серії [NUMBER] , виданого 06.04.2022, довідки №25896 від 09.07.2024, виданої командиром військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] , [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 19.06.2024, посвідчення серії [NUMBER] Управління персоналу штабу військової частини [NUMBER] , [PERSON] дійсно проходить військову службу з 07.04.2022 по теперішній час та є учасником бойових дій (а.с.65-69). Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, який проходить військову службу в особливий період, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та неустойки, а кредитні установи під час дії особливого періоду не мають права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі №502/1438/18. За наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).» Даний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі N 642/548/21. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за договором позики №76464662 від 05.09.2023 в сумі 21 356,25 грн. задоволенню не підлягають, оскільки відповідач, як військовослужбовець, згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів та пені (неустойки) в особливий період. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики №76464662 від 05.09.2023 за тілом кредиту у розмірі 8\~500,00 грн. При зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. \~ \~ \~ \~ У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 862,06 грн. Щодо доводів представника відповідача про звільнення відповідача від сплати судового збору, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати збору, зокрема, звільняються: 1) військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків (п. 12); 2) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (п. 13). Отже, відповідач у даній справі не звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial