Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] помер\~її чоловік\~-\~ [PERSON] . Після його\~смерті відкрилась\~спадщина,\~до складу\~якої увійшла\~земельна ділянка\~та житловий\~будинок з\~господарськими будівлями,\~які розташовані\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що до\~моменту смерті\~належали [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно їй було відмовлено, у зв`язку із тим, що у Державному реєстрі речових прав міститься запис про арешт нерухомого майна щодо її померлого чоловіка [PERSON] , та рекомендовано звернутись до суду. Зазначає,\~що \~в межах виконавчого провадження № 42223775 про стягнення з [PERSON] грошових коштів, державним виконавцем Ціко В.О. винесено постанову про арешт майна та оголошення заборону на його відчуження. 02.03.2020 виконавчий лист у вказаному провадженні повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої\~статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», \~у зв`язку із відсутністю у боржника майна. Визначено строк повторного пред`явлення до 02.03.2023. Згідно із даними автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчий лист повторно до примусового виконання не пред`явлено. [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого чоловіка [PERSON] , подала заяву про прийняття спадщини, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину\~відсутні. Своїм листом відповідний відділ ДВС відмовив їй у знятті арешту з майна, покликаючись на завершення виконавчого провадження, в рамках якого арешт було накладено та відсутність правових підстав для скасування арешту в завершеному провадженні. Крім цього, позивачем було адресовано заяву у відповідний відділ ДВС, в якій вона повідомила про смерть боржника [PERSON] , та вказала, що на день звернення відсутні виконавчі провадження по вказаному боржнику, а відтак існування арешту, який накладено з метою забезпечення виконання виконавчого провадження є безпідставним, оскільки виконавче провадження, в межах якого він накладений, завершено у зв`язку із відсутністю у боржника [PERSON] , майна, повторно виконавчий лист стягувачем\~ для примусового виконання не пред`явлений, строк звернення із вимогою до неї як спадкоємця боржника пропущено. У зв`язку з неможливістю реалізувати свої права, як власника на спадщину, вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно та звільнення майна з-під арешту. Ухвалою суду від 19.05.2025 до участі у справі залучено як співвідповідачів [PERSON] , ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз», Головне управління ДПС у Полтавській області. Представник Головного управління ДПС у Полтавській області 16.06.2025 направив до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивачем у позовній заяві зазначено, що в межах виконавчого провадження №42223775 про стягнення з [PERSON] грошових коштів, державним виконавцем Ціко В.О., винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Звертає увагу суду, що арешт на майно [PERSON] накладено не ГУ ДПС у Полтавській області, а Пирятинським ВДВС.За допомогою автоматизованої системи виконавчих проваджень ГУ ДПС у Полтавській області встановлено, що стягувачем у виконавчому провадженні № 42223775 є [PERSON] . Звертає увагу суду що відповідно до інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень стан виконавчого провадження №42223775 є закінченим, такий же стан і у зведеного виконавчого провадження №38960293. Крім цього, як зазначено у позовній заяві [PERSON] було адресовано заяву у відповідній відділ ДВС, в якій позивачка повідомила про смерть боржника за виконавчими провадженнями - [PERSON] . Таким чином Пирятинський ВДВС при отриманні повідомлення від [PERSON] про смерть [PERSON] повинен був прийняти рішення про завершення виконавчих проваджень боржником в яких є [PERSON] . В такому разі враховуючи те, що як зазначено в позовній заяві [PERSON] сповістила Пирятинський ВДВС про смерть [PERSON] та виконавчі провадження в яких боржником є [PERSON] були закінчені, що підтверджується інформацією з автоматизованої системи виконавчих проваджень, то відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» саме Пирятинський ВДВС зобов`язаний був вжити заходи, щодо зняття арешту з майна боржника - [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, дійшов висновків, що позивачем під час підготування позовної заяви не враховано положення Закону України «Про виконавче провадження» та не враховано останні висновки Великої Палати Верховного Суду, тому у клопотанні про залучення співвідповідачів помилково визначено неналежного відповідача (Головне управління ДПС у Полтавській області). Отже, з урахуванням вище зазначеного вважає, що належним відповідачем у даній справі в частині зняття арешту з майна [PERSON] є виключно Пирятинський ВДВС. Станом на дату подання відзиву у справі №544/1246/24 згідно інформаційно- комунікаційних систем ДПС України за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну діяльність, а також з єдиного соціального внеску, нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності. Постановою про\~закінчення виконавчого\~провадження від\~23.09.2022\~винесеною Пирятинським\~ВДВС до\~ГУ ДПС\~у Полтавській\~області було\~повернуто вимогу\~№ Ф-17/20\~Увід 03.08.2021\~року.\~ Зазначена\~постанова винесена\~на підставі\~актового запису\~про смерть\~№00144025499\~від 22.09.2022.\~Також звертає\~увагу що\~у зазначеній\~постанові у\~пункті 2\~вказано «припинити\~чинність арешту\~майна боржника\~та скасувати\~інші заходи\~примусового виконання\~рішення».\~ Станом на дату подання відзиву на виконанні податкові вимоги, винесені ГУ ДПС у Полтавській області відсутні. Просить визначити Головне управління ДПС у Полтавській області неналежним відповідачем у справі №544/1246/24 та виключити із сторін судового провадження як співвідповідача. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник просив розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача -\~Пирятинської\~міської ради Полтавської області, у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб сайті суду. Заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило, відзив до суду відповідач не подав. Відповідач [PERSON] , представники відповідачів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв про відкладення судового розгляду від них не надходило, відзив до суду вказані відповідачі не подавали. Представник третьої особи - Пирятинського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, за наявними у справі документами. Представник Головного управління ДПС у Полтавській області у судовому засіданні додатково пояснив, що станом на 09.07.2025 згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України по [PERSON] наявна заборгованість з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, в загальному розмірі 23317,27 грн а саме: з єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну діяльність у розмірі 23317,27 гривень; з єдиного соціального внеску, нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 1313,99 гривень. Відповідно до статті 25 Закону № 2464 [PERSON] винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-17/20 У від 03.08.2021 року. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 23.09.2022 винесеною Пирятинським ВДВС до ГУ ДПС у Полтавській області, було повернуто вимогу №Ф- 17/20 У від 03.08.2021 року та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Суд, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ Судом\~установлено,\~що [INFO] \~помер \~ [PERSON] \~(а.с.16),\~який є\~ чоловіком\~ позивача\~ [PERSON] \~(а.с.18). \~ \~ \~ \~Після його\~ смерті\~відкрилася \~спадщина \~на майно\~у вигляді\~ земельної\~ділянки,\~яка знаходиться\~у [ADDRESS] ,\~загальною площею 0.0642\~кв.м, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №037837 від 17.11.2001 (а.с.23), житлового будинку А-1, (загальною площею 72.0 кв.м., житловою площею 47.1 кв.м.), з господарськими будівлями: вбиральні В, літньої кухні Д, погребу під Д, гаража К, вимощення І, № 1-3 огорожі, №4 зливної ями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належали померлому [PERSON] на підставі договору дарування від 25.07.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 2265 (а.с. 14,15, 26-30). На майно померлого [INFO] [PERSON] була відкрита спадкова справа №4 (а.с.36-50). [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого та прийняла спадщину шляхом проживання із спадкодавцем на момент смерті (а.с.38,39). При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину держаним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Репях Т.І. встановлено, що в ДРРП є обтяження - арешт нерухомого майна, власником якого є спадкодавець [PERSON] . У зв`язку з викладеним спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.20). З матеріалів виконавчого провадження, що надійшли з Пирятинського відділу ДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вбачається, що у рамках виконавчого провадження №42223775 по примусовому виконанню рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.02.2014 (виконавчий лист №544/1835/13-ц, виданий 12.02.2014) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] збитків у розмірі 15600 грн, постановою державного виконавця від 27.02.2020 на все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт (а.с.58). Арешт був накладений в рамках зведеного виконавчого провадження №42223775, до якого було приєднані виконавчі провадження: №46176979 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу, виданого 04.07.2013 боргу, в розмірі 1126480 грн (а.с.132), № 61921153 про стягнення з ФПО [PERSON] боргу по єдиному соціальному внеску на загальнообовязкове державне соціальне стархування в сумі 12943,36 грн відповідно до вимоги №Ф17/20 від 12.08.2019 та № 60786037 відповідно до вимоги №Ф17/20- У від 20.08.2019 в сумі 12943,36 грн (стягувач Головне управління ДПС у Полтавськіцй області) (а.с.136,160); № 54309906 на підставі виконавчого листа №544/139/17 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в сумі 49470,36 грн (а.с.165); № 63579738 на підставі виконавчого листа №544/858/20 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 14395,82 та судового збору 210,20 грн (а.с.168). Згідно постанови Пирятинського відділу\~ДВС у\~Лубенському районі\~Полтавської області\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції Українивиконавчий\~лист про\~стягнення \~з ФПО\~ [PERSON] \~боргу \~по єдиному\~соціальному \~внеску на\~загальнообовязкове \~державне соціальне\~стархування відповідно\~до вимоги\~ №Ф17/20-\~У від\~20.08.2019\~в сумі\~ 12943,36\~грн повернуто\~стягувачу Головне\~управління ДПС\~у Полтавськіцй\~області 17.03.2020 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ( відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення) (а.с.158) Виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу, виданого 04.07.2013 боргу закінчене 02.05.2018 у зв`язку з затвердження судом мирової угоди (а.с.135). Ареш майна боржника припинено. Згідно постанови Пирятинського відділу ДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 02.03.2020 виконавчий лист №544/1835/13-ц, виданий Пирятинським районним судом Полтавської області 12.02.2014, повернуто стягувачеві [PERSON] на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення) (а.с.59 на звороті,152) Згідно постанови Пирятинського відділу ДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчий лист №544/139/17 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в сумі 49470,36 грн повернуто стягувачу 30.09.2020, на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ( відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення) (а.с.163). Згідно постанови Пирятинського відділу ДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчий лист (судовий наказ) №544/858/20 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 14395,82 та судового збору 210,20 грн повернуто стягувачу 22.02.2021 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ( відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення) (а.с.170). Позивачем було адресовано заяву до Пирятинського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій вона повідомила про смерть боржника [PERSON] , та просила зняти арешт майна, що належить [PERSON] , що був накладений у виконавчому провадженні №42223775, проте отримала відмову у вчиненні зазначеної процесуальної дії (а.с.31). Відповідно до статей 1216,1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218\~ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третястатті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно доглави 29 ЦК України. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до частини першоїстатті 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19\~ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Так, відповідно достатті 447\~ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбаченоЗаконом України «Про виконавче провадження». Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19\~ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, доводи відповідача - представника ГУ ДПС у Полтавській області ( як стягувача у виконавчому провадженні, в рамках якого накладено арешт на майно боржника) про те, що останній є неналежним відповідачем у цьому спорі, не ґрунтуються на вимогах закону. Позивач як представник спадкоємця після смерті її чоловіка не була залучена стороною виконавчого провадження №42223775, в межах яких був накладений арешт на майно останнього, тому не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку статті 447 ЦПК України, тобто не може звертатись зі скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП №42223775, яке завершене. Водночас законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту її порушеного права, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про зняття із нього арешту, відповідачами у якому мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. \~\~Термін «завершення виконавчого провадження» застосовувався у нормі статті 30 Закону № 606-XIV як узагальнююче поняття процесуальної стадії виконавчого провадження. \~\~\~\~\~Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно з статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно з статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно з статтею 48 цього Закону. \~\~\~\~\~\~\~\~У Законі № 1404-VIII (чинний на момент розгляду справи судами) відсутня норма, аналогічна нормі частини першої статті 30 Закону № 606-XIV.\~Закон\~№ 1404-VIII не містить такого\~поняття, як\~«завершення виконавчого провадження», водночас окремо врегульовує виконавчі дії щодо закінчення виконавчого провадження у статті 39 та щодо повернення виконавчого документа стягувачу в статті 37. \~\~\~\~\~\~\~Частина перша статті 47 Закону № 606-XIV визначала, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 1) є письмова заява стягувача; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. \~\~\~\~\~\~Аналогічні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу визначені і в подальшому в частині першій статті 37 Закону № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року. \~\~\~\~\~\~\~\~Правові підстави для повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, у статті 48 Закону\~№ 606-XIV визначались так: виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі\~відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню) (частина перша цієї статті); виконавчий документ,\~прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який пред`явив виконавчий документ до виконання (частина друга цієї статті). \~\~\~\~\~\~\~У Законі № 1404-VIII на відміну від Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, не визначається як окрема підстава завершення виконавчого провадження, а є правовою підставою для закінчення виконавчого провадження (пункт 10 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII). \~\~ \~\~\~\~Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини перша та друга статті 49 Закону № 606-XIV). \~\~\~\~\~\~\~\~Підстави для закінчення виконавчого провадження на момент розгляду цієї справи у судах визначені у частині першій статті 39 Закону № 1404-VIII. \~\~\~\~\~\~\~Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного (приватного) виконавця не проводяться (див. подібні висновки у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 569/6234/22). \~\~\~\~Велика Палата Верховного Суду у висновку, сформульованому у Постанові від 14.05.2025 у справі №\~2/1522/11652/11 зазначає, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу є формами завершення виконавчого провадження, проте вони мають різні правові підстави та відповідно різні правові наслідки. \~\~\~\~\~\~\~Закінчення виконавчого провадження є стадією виконавчого провадження і передбачає завершення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення в межах відповідного виконавчого провадження. Зміст правових підстав для закінчення виконавчого провадження, визначених частиною першою\~статті 49 Закону № 606-XIV (частиною першою статті 39 Закону № 1404-VIII), свідчить про об`єктивну неможливість виконати відповідне рішення у примусовому порядку. На відміну від обставин, що зумовлюють повернення виконавчого документа стягувачу, обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження, не перестануть існувати в майбутньому. \~\~\~\~\~\~\~З наведеного слідує і формування наслідків закінченого виконавчого провадження, зокрема, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених законом (частина перша статті 40\~Закону № 1404-VIII). \~\~\~\~\~\~\~\~Водночас частиною п`ятою статті 47 Закону № 606-XIV визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (аналогічна норма міститься в частині п`ятій статті 37 Закону\~№ 1404-VIII). \~\~\~\~\~\~\~\~Повернення виконавчого документа стягувачу є процесуальною дією державного (приватного) виконавця, яка вчиняється останнім у випадку, коли внаслідок існування певних обставин або дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження неможливо у примусовому порядку виконати відповідне рішення. Разом з цим повернення виконавчого документа стягувачу не свідчить про неможливість примусового виконання рішення взагалі, а лише про таку неможливість у певний момент. Тобто якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, то останній може повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення. \~\~\~\~\~\~Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону № 606-XIV. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень частин першої, другої статті 50 Закону № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби,\~офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. \~\~\~\~\~\~\~Схожі за змістом норми містяться у частинах першій, другій статті 40 Закону № 1404-VIII. \~\~\~\~\~\~\~\~Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме: -\~\~\~\~\~\~\~\~ у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби,\~офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій); -\~\~\~\~\~\~\~\~ у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що законодавець у Законі № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, передбачив випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу, а саме: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (частина третя статті 37\~Закону № 1404-VIII). \~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи наведене, повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за винятком випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIII). За таких обставин, оскільки виконавче провадження №42223775 було завершене у зв?язку з поверненням виконавчих листів стягувачам у зв?язку із відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення, тому підстав для зняття арешту з майна боржника [PERSON] немає, а позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Стягувачі [PERSON] , ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз», Головне управління ДПС у Полтавській області не позбавлені права повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду чи іншого органу, а смерть боржника не є підставою для невиконання рішення суду чи іншого органу в разі наявності правонаступників боржника. Водночас, суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, враховуючи те, що вимоги позивача направлені на захист її майнових прав, беручи до уваги те, що відповідачі заперечень проти задоволення позову не надали, та можливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку на даний час відсутня, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: partial