Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду міста Запоріжжя із позовною заявою до Запорізької міської ради про визнання за нею права власності в порядку спадкування на 7/20 домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що [INFO] померла мати Позивача [PERSON] , і єдиним спадкоємцем після її смерті була Позивач. До складу спадкової маси увійшло нерухоме майно у складі 7/20 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . за твердженнями Позивача вказане нерухоме майно було успадковане [PERSON] успадковано після смерті [PERSON] , із яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років до смерті останнього. Оскільки нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії із видачі свідоцтва про право на спадщину, то Позивач звернулась до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідач Запорізька міська рада проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечувала, просила розглянути позов на розсуд суду без участі їх представника. Ухвалою суду від 02 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника Позивача про залучення до розгляду судової справи третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - [PERSON] , яка є співвласником 13/20 часток спірного домоволодіння, оскільки рішення по справі може вплинути на її права, як співвласника спірної нерухомості. Третя особа будучи належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду у судове засідання не з`явилась, причин своєї неявки не повідомила, та пояснень щодо суті спору не надала. У судове засідання представник Позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд заяви без участі Заявника та його представника. Дослідивши письмові докази у справі, та заслухавши свідків суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви у повному обсязі, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права в силу ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 1216 Цивільного кодексу України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, закріплено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м. Одеса), вбачається, що [INFO] у Дніпровському районі міста Запоріжжя померла [PERSON] . Як вбачається із матеріалів спадкової справи №10/2023 заведеної Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. , 07 лютого 2023 року нотаріусом заведено спадкову справу до майна померлої [PERSON] . Вказана спадкова справа заведена на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] . Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Таким чином знайшло своє документальне підтвердження спадкування Позивачем майна після [PERSON] . Стосовно спадкування [PERSON] майна після [PERSON] , то судом встановлено таке. У матеріалах спадкової справи заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу наявна копія спадкової справи №273/2021 заведеної Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою за майном померлого [INFO] [PERSON] . Вказана спадкова справа заведена 01.06.2021 року на підставі заяви [PERSON] . Із свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . Таким чином, документально підтверджується, що [PERSON] вчинила всі дії із прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до витягу із державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №287814543 від.01.12.2921 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на 7/20 часток домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно належало померлому на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 27.10.2005 року, виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради. Також в матеріалах спадкової справи наявна копія Договору купівлі продажу від 31.10.2005 року за умовами якого [PERSON] будучи власником всього домоволодіння за адресою [ADDRESS] відчужив 13/20 часток домоволодіння на користь [PERSON] . Крім того інформація про належність [PERSON] спірної частки домоволодіння підтверджується листом ТОВ «ОП ЗМБТІ» яке здійснювало реєстрацію прав на нерухоме майно до 01.01.2013 року. Таким чином під час судового розгляду знайшли своє підтвердження доводи про належність [PERSON] 7/20 частин спірного домоволодіння. Стосовно наявності правових підстав для спадкування [PERSON] майна після смерті [PERSON] судом встановлено наступне. У відповідності приписів статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Визначення поняття сім`ї надане у частині 2 статті 3 Сімейного кодексу України, де зазначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1- 8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. (Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року му справі № 686/8440/16-ц). Аналізуючи наведені норми законодавства, рішення Конституційного суду, та позицію Верховного суду, слід зазначити, що сім`ю можуть складати не лише кровні родичі, або подружжя, до складу сім`ї можуть відноситись й інші особи, які є не кровними родичами, або подружжям. Для віднесення особи до членів сім`ї необхідно встановлювати ряд певних обставин, а саме: спільне проживання та ведення спільного господарства, і спільний побут. Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] починаючи із 01.02.2000 року, разом із ним була зареєстрована [PERSON] , інші особи разом із ними зареєстрованими не були. Вказана інформація підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит нотаріуса в рамках спадкової справи. Також із листа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-07/3/1188 вбачається що [PERSON] , була зареєстрована за вказаною адресою з 22.01.1998 року по день смерті. Таким чином документально підтверджено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 01.02.2000 року по 23 січня 2021 року. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що вони померлим [PERSON] та [PERSON] приходились сусідками, знаходились із ними в добросусідських відносинах, та бували у гостях в сусідів, які проживали сім`єю, мали спільний побут та права і обов`язки, та були свідками як сусідами проводився ремонт будинку, у проведенні робіт також допомагав внук [PERSON] , який час від часу допомагав їм по господарству. Про те, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі свідки дізнались лише перед судовим засіданням по цій справі, коли їх Позивач попросила прийти до суду і дати свідчення. За життя [PERSON] завжди називав [PERSON] дружиною, а вона його чоловіком. Також свідки пояснили, що [PERSON] займалась торгівлею на міському ринку «Анголенко», а [PERSON] часто допомагав їй із доставкою на ринок товару та свідки часто бачили як сусіди спільно робили закупи продуктів для спільного господарства. Крім того, судом встановлено, із Повного витягу з державного реєстрів актів цивільного стану щодо актового запису про шлюб, за № 00042112852 що між [PERSON] та [PERSON] 17 серпня 1996 року було укладено шлюб, про що складено актовий запис №312 від 17,08.1996 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Цей шлюб було розірвано 20 липня 2001 року, про що складений актовий запис №292 від 20.07.2001 року Комунарським відділом ЗАГС м. Запоріжжя. В подальшому 26 жовтня 2007 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції знову зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис про шлюб №897 від 26.10.2007 року складений Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, однак 08 липня 2012 року складено актовий запис про розірвання шлюбу на підставі рішення суду по справі №812/3068/12 від 26 липня 2012 року. При цьому не зважаючи на розірвання шлюбу, сторони продовжували спільне проживання та ведення господарства. Крім того, судом враховано, що після смерті [PERSON] . [PERSON] , здійснила поховання останнього, отримала свідоцтво про його смерть, а також [PERSON] мала у своєму володінні правовстановлюючі документи і технічний паспорт на спірне майно, яке за життя належало [PERSON] , і ці документи були надані в Державну нотаріальну контору при заведенні спадкової справи, що також підтверджує наявність спільного побуту та майна [PERSON] та [PERSON] . Все наведене вище, у своїй сукупності дає підстави для висновку, що під час судового розгляду знайшли своє підтвердження доводи Позивача, що [PERSON] проживала з [PERSON] більше 5 років до дня відкриття спадщини однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому вона є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] в силу приписів ст.1264 Цивільного кодексу України. Досліджуючи обставини виникнення права на спадкування у Позивача після [PERSON] , судом встановлено, що матеріалами спадкової справи підтверджується, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Таким чином під час розгляду справи встановлено, що Позивач є спадкоємцем першої черги. Також Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.11.2023 року за №451 02-31,02-14 підтверджується неможливість позасудового врегулювання спору, шляхом оформлення права власності на успадковане майно. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Враховуючи, що під час судового розгляду знайшли своє підтвердження доводи Позовної заяви, та встановлено виникнення у Позивача права власності на майно, що є предметом спору на підставі спадкування після смерті [PERSON] та, а вона у свою чергу майно яке є предметом спору успадкувала як спадкоємець четвертої черги після смерті [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved