Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 28.10.2013 року вони із [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Драчинецької сільської ради Кіцманського районуЧернівецької області за актовим записом №12. Після одруження проживали в належному йому господарстві. Зазначає, що від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що за час шлюбу між ними постійно виникали якісь непорозуміння, вони не могли дійти спільної згоди щодо побутових питань та виховання дитини, вони є зовсім протилежними та різними людьми по характеру та поглядах, дружина постійно дорікала позивача в будь-яких питаннях, між ними постійно панувала напруга та недовіра, все це відбувалося в присутності доньки, а тому рік тому вони припинили подружні відносини та дружина переїхала проживати до своїх батьків. Донька виявила бажання проживати з ним, дружина не заперечувала, а тому донька хоч і зареєстрована по місцю реєстрації дружини, проте фактично проживає з позивачем і перебуває на його утриманні. Посилається на те, що за таких обставин він зрозумів, що шлюб вичерпав себе, носить лише формальний характер, він не має наміру підтримувати із відповідачкою подружні відносини, а тому твердо вирішив, що шлюб слід розірвати, оскільки його збереження є недоцільним та суперечить його інтересам. Крім того, вказує на те, фактично донька тривалий час проживає разом з ним по місцю його реєстрації, перебуває на його утриманні та вихованні, тому 26.06.2025р. вони із [PERSON] уклали нотаріально завірений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, за яким визначили місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком за адресою [ADDRESS] . Зазначає також про те, що згідно довідки Драчинецького ОЗО Мамаївської сільської ради №158 від 23.06.2025р. стверджується, що [PERSON] відвідує даний заклад, батько дитини спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини, систематично відвідує батьківські збори. Мати дитини контакту із школою не підтримує, із вчителями не спілкується. Довідкою ТОВ «МАК-МЕДИК» №25 від 24.06.2025р. стверджується, що за наданням медичної допомоги неповнолітній [PERSON] , 2014 року народження, звертався батько [PERSON] . Мати не бере участі у лікуванні дитини, жодного разу не телефонувала і не зверталась з донькою в медичний заклад. Актом обстеження умов проживання №3-67 від 23.06.2025р. стверджується, що неповнолітня [PERSON] , 2014р.н. проживає без реєстрації разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який виховує дитину один. Крім того, письмовою заявою неповнолітньої [PERSON] стверджується, що вона проживає разом з батьком, перебуває на його утриманні та і надалі виявила бажання проживати разом з ним. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити, шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірвати, неповнолітню [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом із ним, [PERSON] . Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Вказала, що згідна на розірвання шлюбу та щоб донька проживала з батьком та перебувала на його утриманні, оскільки вона через особливі сімейні обставини не має можливості утримувати дитину. Крім того, донька самостійно виявляє бажання проживати з батьком. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб 28.10.2013 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області за актовим записом №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.10.2013 року (а.с.8). Під час зареєстрованого шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.08.2014 року (а.с.9). Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 26.06.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Троянським В.М., вбачається, що сторони [PERSON] та [PERSON] уклали договір про те, що малолітня донька [PERSON] , [INFO] , буде перебувати на утриманні батька, виховуватись ним та проживатиме з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Відповідно до Акту обстеження умов проживання №3-67 від 23.06.2025р. Мамаївської сільської ради вбачається, що до складу сімї [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] входить дочка [PERSON] , [INFO] , яку він виховує. Мати [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Будинок нової побудови, газифікований, умови проживання задовільні (а.с.20). Згідно Довідки Драчинецького ОЗО Мамаївської сільської ради №158 від 23.06.2025р. стверджується, що [PERSON] навчається у 6Б класі даного закладу. Батько дитини [PERSON] виховує доньку один, піклується про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини, систематично відвідує батьківські збори. Мати дитини [PERSON] контакту із школою не підтримує, із вчителями не спілкується (а.с.21). Відповідно до Довідки ТОВ «МАК-МЕДИК» №25 від 24.06.2025р. стверджується, що за наданням медичної допомоги неповнолітній [PERSON] , 2014 р.н. звертався батько [PERSON] . Мати не бере участі у лікуванні дитини, жодного разу не телефонувала і не зверталась з донькою в медичний заклад (а.с.22). Письмовими поясненнями сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , стверджується, що донька [PERSON] 2014 р.н. проживає разом із батьком, який утримує її, виховує, возить до школи, організовує відпочинок та дозвілля. Матір дитини разом із сім`єю не проживає, дитиною не цікавиться, матеріально не утримує (а.с.23-27). Письмовою заявою малолітньої [PERSON] стверджується, що вона протягом тривалого періоду часу проживає разом з батьком [PERSON] , який самостійно її утримує та виховує, возить до школи, купує все необхідне, вони разом проводять дозвілля та відпочинок. Мати [PERSON] з ними не проживає. Зазначає, що вона і надалі хоче проживати з батьком (а.с.28). Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. На даний час шлюб між позивачем та відповідачкою носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим, беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та жінки і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої доньки. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК України (ст.1 СК). Частиною 1 статті 121 СК передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.141 СК, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст.150-151 СК. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив: відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. Висновки суду Судом встановлено, що малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Батько самостійно виховує дитину, піклується про її здоров`я, забезпечує належний освітній рівень, без участі матері. Мати дитини [PERSON] участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, і не заперечує щоб донька [PERSON] , [INFO] , проживала із батьком на його самостійному утриманні та вихованні. Батьки малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка не досягла чотирнадцятирічного віку, добровільно між собою визначили місце проживання дитини, порядок її утримання та виховання. А тому, враховуючи, що сторони між собою досягли згоди щодо того, з ким із батьків буде проживати малолітня донька, суд рахує, що позов підлягає до задоволення в цій частині і місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , слід визначити з батьком [PERSON] , що не суперечитиме інтересам дитини, адже в суді всатновлено факт самостійного виховання та утримання дитини її батьком, без участі матері, яка проживає окремо. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved