Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-05 00:00:00

20 травня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) через свого представника - адвоката Коваля Олега Володимировича звернулися до Миколаївського районного\~суду Миколаївської\~області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що 29\~серпня 2018\~року між,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] \~(дошлюбне\~прізвище -\~ [PERSON] ),\~ [INFO] ,\~було укладено\~шлюб,\~зареєстрований Миколаївським\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Миколаївській області,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~№ 62.Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку, [PERSON] , [INFO] . Крім того, зазначає, що спільне життя сторін не склалося, оскільки відповідач легковажно ставиться до сімейних стосунків. Протягом тривалого часу вони проживають окремо. Фактично шлюбні відносини між ними припинено. Основна причина розпаду сім`ї - різниця у поглядах на життя, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Кожен живе своїм життям, у кожного своя родина. Позивач вважає, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та\~відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися; при цьому, 06.08.2025 представник позивача - адвокат Коваль О.В. подав заяву, в якій останній просив розгляд цивільної справи про розірвання шлюбу проводити без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України), у судове засідання не з`явилась; відзив на позовну заяву не подавала. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти порядку заочного розгляду справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 05 квітня 2025 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївськими районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, що зареєстрований Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що 29 серпня 2018 року складено відповідний актовий запис № 62 (а. с. 5). Подружжя має спільну дитину - дочку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 2018 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Миколаївській області (а. с. 10). Наразі сторони не ведуть спільне домашнє господарство, проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до приписів ст. 37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і їх відновлювати позивач не має наміру, наполягає на розлученні. Відповідач заперечень на позов не подала. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок, яка сплачена позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved