Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-19 00:00:00

У липні\~2025\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» про\~визнання виконавчого\~напису нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~та стягнення\~утриманих коштів,\~в якому\~вказував,\~що 21\~травня 2021\~року приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.\~вчинив виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 53111,\~яким запропоновано\~стягнути з\~позивача на\~користь ТОВ\~«ФК «\~Європейська агенція\~з повернення\~боргів» заборгованість\~за кредитним\~договором від\~10\~квітня 2018\~року № Р99.22268.003840275, у загальному розмірі 50\~283,89 грн, в тому числі: -за тілом кредиту у розмірі 24 500 коп.; -заборгованість за відсотками в розмірі 7 713 грн. 73 коп.; -заборгованість за комісією 18\~020 грн. 16 коп, а також плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 50 грн. Виконавчий напис був переданий для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. Проте вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а саме: - без встановлення нотаріусом безспірності вимог стягувача (без урахування того, що розмір заборгованості не є підтвердженим та з дня виникнення права вимоги за договором минуло понад три роки); - без отримання нотаріусом усіх необхідних для вчинення виконавчого напису документів; - з порушенням встановленого законом порядку (без урахування того, що стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним у простій письмовій формі, не може здійснюватися у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса). У зв`язку з наведеним [PERSON] просив про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також [PERSON] , вказуючи на те, що в межах здійснення виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису від 21 травня 2021 року, реєстр. №53111, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. безпідставно стягнув з нього на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 1232 грн, а тому позивач просив про стягнення на його користь утриманих коштів. 03 липня 2025 року суд постановив ухвали про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду, а також про забезпечення позову. 22 листопада 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ»), у якому позовні вимоги не визнано та заявлено прохання про відмову в задоволенні позову. У відзиві представник зазначив, що 10.04.2018 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та Позивачем було укладено Кредитний договір № Р99.22268.003840275. Згодом, 02.12.2020 року, між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір відступлення права вимоги № 12/89, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статусу правонаступника усіх прав і обов`язків банку, у тому числі за вказаним Кредитним договором. 21.05.2021 року приватним нотаріусом м. Києва Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з Позивача заборгованості у розмірі 50 283,89 грн на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Заперечення Позивача щодо відсутності договірних відносин із ТОВ «ФК «ЄАПБ» є необґрунтованими, оскільки згідно зі ст. 512, 514, 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні не потребує згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір відступлення є чинним, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» правомірно набула статусу кредитора за первісним договором. Відповідач заперечує доводи Позивача щодо незаконності виконавчого напису, посилаючись на те, що нотаріус мав у своєму розпорядженні усі необхідні документи, зокрема оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості, що свідчить про безспірність вимог. Виконавчий напис було вчинено в межах тривалого трирічного строку, встановленого законом. Вимога Позивача про стягнення 1232 грн як безпідставно отриманих коштів визнана безпідставною та необґрунтованою. Заборгованість за кредитом погашалась у межах виконавчого провадження №66690039, яке не було оскаржене, а дії приватного виконавця не визнавались незаконними. Відтак, кошти не можуть вважатись безпідставно набутими. Окрім того, Позов [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було подано лише 02.07.2025 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, відлік якого почався 02.09.2021 року з моменту відкриття виконавчого провадження. Позивач не надав доказів поважних причин пропуску строку, тому суд відмовив у задоволенні позову. 25 липня 2025 року від представниці позивача Врадій Л.М. надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині стягнення утриманих коштів до 602,73 грн. 25 липня 2025 року від представниці позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив в якому зазначено, щодо наявності зобов`язань Позивача перед ТОВ «ФК «ЄАПБ»: Позивач у своєму позові не заперечує факт отримання кредиту, однак зазначає, що не укладав жодного договору безпосередньо з ТОВ «ФК «ЄАПБ». Водночас він не виключає, що ця компанія могла набути право вимоги за договором факторингу від первісного кредитора АТ «Ідея Банк». Відповідач некоректно тлумачить ці твердження Позивача, який оскаржує не сам факт боргу, а законність та обґрунтованість вимог саме цієї фінансової компанії. Щодо безспірності заборгованості та виконавчого напису нотаріуса: Відповідач стверджує, що виконавчий напис було вчинено на підставі вичерпного пакету документів, відповідно до постанови КМУ №1172. Однак до матеріалів справи не було надано всіх документів, які були надані нотаріусу, що унеможливлює перевірку дійсності та безспірності вимоги. Крім того, Позивач вказує, що частина боргу сформована з нарахованої щомісячної комісії, що є нікчемною відповідно до норм Закону України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування». Щодо нікчемності умов кредитного договору:Кредитний договір передбачає щомісячну комісію за послуги, які відповідно до законодавства мають надаватись безоплатно (інформування про стан кредиту тощо). Такі умови є нікчемними. Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у справі №496/3134/19.Щодо строків позовної давності: Позивач подав позов у межах строку позовної давності, оскільки її перебіг було зупинено на період дії карантину та воєнного стану відповідно до чинного законодавства. Доводи відповідача про її пропуск є безпідставними і не підлягають застосуванню судом. В судове засідання позивач [PERSON] та його представниця [PERSON] не з`явилися, проте в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа без самостійних вимог - приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивача, третьої особи та представників сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів, необхідних для вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема суд встановив, що 10 квітня 2018 року АТ « Ідея Банк» в межах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб уклав з [PERSON] угоду про надання особистого кредиту № Р99.22268.003840275, в межах якої зобов`язався надати останньому кредит у розмірі 24 500 грн, а позивач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, повернувши його в повному обсязі строком на 24 місяців, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 12 % річних від суми заборгованості та комісії за надання додаткових послуг. 08 вересня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 53111, яким запропоновано стягнути з позивача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2018 року № Р99.22268.003840275, що виникла за період з 02 грудня 2020 року по 30 квітня 2021 року, у загальному розмірі 50\~283,89 грн, у тому числі: - \~ \~ \~ \~заборгованість за тілом кредиту у розмірі 24 500 коп.; - \~ \~ \~ \~заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 7 713 грн. 73 коп.; - \~ \~ \~ \~заборгованість за комісією 18 020 грн. 16 коп, а також плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 50 грн. Виконавчий напис був переданий для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. Аналізуючи доводи, заперечення та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 18\~ ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених\~законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Зокрема, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання (ч. 1 ст. 89 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчий напис у порядку, передбаченому главою 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5 у редакції, чинній на час вчинення напису (далі - Порядок). Зокрема, згідно п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку). Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку (п. 3.3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~«Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~«Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (п. 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку). Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника. У цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій (п.п. 5.1, 5.3 глави 16 розділу ІІ Порядку). У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса (п.п. 7.1, 7.3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в\~«Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (п. 7.6 глави 16 розділу ІІ Порядку). Виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18\~Закону України\~«Про\~виконавче\~провадження» (п. 4 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 (в редакції на час вчинення напису) для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Згідно правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою внесені зміни до переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14. Разом з тим Верховний Суд у постановах від 12 березня 2020 року у справі\~№ 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року\~у справі № 158/2157/17, від 21 жовтня\~2020 року у справі № 172/1652/18, від 08 серпня 2022 року у справі № 752/16820/19, від 19 жовтня 2022 року у справі № 278/2416/21, від 28 червня 2023 року у справі №758/3725/21\~ неодноразово нагадував судам, що встановлення під час вирішення спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню тієї обставини, що укладений між банком та позичальником кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, вказує на наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням встановленого законом порядку, а саме на підставі кредитного договору, складеного у простій письмовій формі (нотаріально не посвідченого), тобто без урахування того, що підтвердження заборгованості у кредитних відносинах (за винятком нотаріально посвідчених кредитних або пов`язаних з ними договорів) не може здійснюватися в порядку вчинення виконавчого напису - у зв`язку з визнанням відповідних положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нечинними в судовому порядку. В іншій частині доводи позову (зокрема щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису без встановлення безспірності вимог стягувача) не знайшли свого підтвердження належними доказами та спростовуються матеріалами справи. За встановлених судом обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з порушенням порядку його вчинення. Що стосується іншої заявленої вимоги, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі\~статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Отже, оскільки правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, стягнутих з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до\~статті 1212 ЦК України. Згідно копії платіжної інструкції приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. від 09 червня 2025 року в порядку виконання виконавчого напису від 21 травня 2021 року № 53111 з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» примусово стягнуто 602,73 грн. За встановленого, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 602,73 грн безпідставно отриманих коштів. Щодо строків позовної давності, то відповідно до ст.256, 257, 258, 259, 261 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Крім того, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь держави слід стягнути 1 211,20 грн судового збору (судового збору за подачу позову) та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] - 605,6 грн судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved