Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якому просить суд: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис № 2306; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Заява мотивована тим, що позивач і відповідач уклали шлюб. Фактично сім`я припинила своє існування і нинішні стосунки абсолютно не відповідають поняттю сім`ї. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо. Шлюб по суті носить формальний характер. Примирення між сторонами також неможливо. Домовленості щодо утримання дитини у позивача та відповідача немає, тому позивач змушена звернутися до суду з даною позовною вимогою. Окрім того, на даний час позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому також просить стягнути з відповідача кошти на своє утримання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 червня 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив суд задовольнити позовні вимоги частково, а саме не заперечує проти позовної вимоги про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 гривень та стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] в розмірі 5000 грн. Щодо розміру аліментів викладених в позові пояснив, що у відповідача на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу. Окрім того відповідно до договору довічного утримання у відповідача на утриманні знаходиться непрацездатна особа [PERSON] , [INFO] . 30 червня 2025 року позивач подала відповідь на відзив в якому просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі та щодо заперечень викладених відповідачем зазначила наступне. Так, відповідач не надав докази того, що ним в порядку виконання договору довічного утримання надаються кошти на утримання непрацездатної особи. Відповідно до договору [PERSON] проживала на тимчасовому окупованій території в м. Мелітополь, у зв`язку з цим відповідачем не надано доказів, що цей договір є наразі чиним. Крім того позивач зазначає, що відповідач має гарну офіційну заробітну плату та має можливість утримувати всіх своїх дітей. 21 липня 2025 року відповідач подав письмові заперечення, відповідно до яких відповідач заперечує проти пояснень викладених у відповіді на відзив та просить винести рішення з урахування відзиву на позовну заяву. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, а саме зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та відповідач сплачувати аліменти, але в інших сумах відповідно до відзиву на позов. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис № 2306. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружина: [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 грудня 2022 року. За час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина: [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1306, зареєстрований Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 грудня 2023 року. Як зазначає позивач, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння і взаємоповага. Фактичні шлюбні відносини припинені та збереження сім`ї неможливе. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України) Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо та таке перебування суперечить волі та інтересам один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами неможливе, а тому зберегти сім`ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Так, в своєму позові позивач просить стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Однак, судом встановлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні ще двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року сплачує на їх утримання аліменти у розмірі 5000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 26.06.2023 року і до досягнення кожним з дітей повноліття. Відповідно до довідки від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни за матеріалами виконавчого провадження № [NUMBER] про стягнення аліментів, заборгованість станом на 01.05.2025 року відсутня. Крім того до суду надано договір довічного утримання від 06 травня 2021 року, відповідно до якого на утриманні відповідача знаходиться непрацездатна особа [PERSON] , [INFO] . Доказів, що спростовують даний факт в матеріалах справи відсутні. Виходячи з положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За положенням ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , суд виходить з того, що відповідач не заперечував щодо стягнення аліментів на дитину, однак враховуючи обмежений фінансовий стан відповідача та необхідність утримувати ще двох дітей та іншої непрацездатної особи відповідно до договірних зобов`язань просить врахувати дані обставини при винесенні рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку суд дійшов наступних висновків. Особливим видом право подружжя на утримання є право дружини на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливості полягає у строковості дії, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Правом на утримання вагітної дружини, а також дружина, з якою проживає дитина. Відповідно до ч. 2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом із матір`ю за місцем її проживання та позивач на даний перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що є підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Відповідач відповідно до поданого відзиву не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Однак, судом при винесені рішення враховуються зобов`язання відповідача по утриманні трьох дітей та непрацездатної особи відповідно до договірних зобов`язань. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/16 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 28.03.2025 року і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] буде помірною сумою для забезпечення особистих потреб та не спричинить відповідачу суттєвих фінансових погіршень. Враховуючи вище викладене, на підставі всіх встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину частково. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 28 березня 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211 гривень 20 копійок. Відповідно до положень ст.142 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Враховуючи наведене та

Outcome: partial