Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-18 00:00:00

16 квітня 2025 року позивачка через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 квітня 2011 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двої дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою. У 2024 році подружжя припинило стосунки через втрату почуття любові і поваги один до одного, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Шлюб носить формальний характер, збереження сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, позивачка просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Від представника позивачки надійшла заява про слухання справи у її та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення за особистим підписом у матеріалах справи. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи. Враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи,\~з урахуванням положень ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України,\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 12 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції між [PERSON] , 1986 року народження, та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 297); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 5). Відповідач є громадянином Республіки Суданта та має право на постійне проживання в Україні (а.с. 14). За відомостями ВОМІР МП зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей: серії [NUMBER] , виданого 21 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції на підставі актового запису №633; серії [NUMBER] , виданого 11 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції на підставі актового запису №4749 (а.с. 6-9). Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та порушуватиме інтереси сторін, суд доходить висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України позивачка має право надалі йменуватися шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved