Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-20 00:00:00

15 квітня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява [PERSON] , у якій остання просить: - встановити факт, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , був рідним батьком її померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , [INFO] . Вимоги обґрунтовані тим, що встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для подальшого врегулювання спадкових справ. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2025 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено Харківську міську раду до участі у справі в якості заінтересованої особи. 26 травня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява приватного нотаріуса Янова О. Є. про розгляд справи без її участі. 10 липня 2025 року від представника Харківської міської ради через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, у яких представник заінтересованої особи просить залишити без розгляду заяву [PERSON] , судові витрати покласти на заявника та справу розглянути без участі особи, яка уповноважена діяти від імені Харківської міської ради. 10 липня 2025 року представник заявника звернулася до суду з заявою, у якій просить відмовити у задоволенні клопотання ХМР про залишення заяви без розгляду, оскільки у цій справі відсутній спір про право, заявник просить лише встановити факт родинних відносин. Також просить задовольнити клопотання про допит свідків. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 10.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Харківської міської ради про залишення без розгляду заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин У судовому засіданні 21.08.2025 представник заявника підтримала вимоги заяви та просила їх задовольнити. Інші учасники провадження, будучи належним чином повідомлені, у судове засідання не з`явилися. Допитані судом як свідки [PERSON] та [PERSON] дали пояснення, що [PERSON] , чоловік [PERSON] , дійсно був сином померлого [PERSON] . Судом встановлено, що 10.05.2019 між заявницею та [PERSON] зареєстровано шлюб. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. До дня смерті подружжя проживало за адресою [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності [PERSON] та його батькам. Під час оформлення спадщини виявилося, що заявниця не може її оформити, через розбіжності в документах. У свідоцтві про одруження № [NUMBER] батьків померлого чоловіка заявниці зазначено: [PERSON] 1942 р. н. та [PERSON] 1946 р. н. У свідоцтві про народження № [NUMBER] , батьком [PERSON] вказано [PERSON] 1942 р. н., матір`ю - [PERSON] . В ордері на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , свідоцтві про право власності на житло від 05.12.2002, технічному паспорті, робочому проекті, довідці про склад сім`ї вказано [PERSON] . Військовий квиток, договір на банківський вклад від 03.11.2009, посвідчення машиніста автокрана, видане у 2008 році, накази роботодавця видані на ім`я [PERSON] . У 2001 році, під час видачі нового паспорту, замість втраченого [PERSON] було видано новий паспорт серії [NUMBER] з прізвищем « [PERSON] ». У свідоцтві про смерть зазначено [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п.5 ч.2 вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. У постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, якщо цей факт безпосередньо породжує права на спадщину. Тобто, судом дійсно може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, однак родинними стосунками (у праві) є кровний зв`язок між людьми (або кровне споріднення), з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Відтак слід відрізняти родинні та сімейні відносини, які за змістом не є тотожними поняттями. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними. Виходячи з положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Той факт, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] є батьком померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] підтверджується обсягом наданих заявником доказів, з яких вбачається дійсність наявності між ними родинних відносин на рівні кровного споріднення. Крім того, допитані судом як свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, підтвердили, що знають їх батька та сина. Про наявність між ними родинних відносин згадується також у зазначених вище документах. Встановлені судом обставини за результатами системного та логічного аналізу сукупності наявних доказів, приводять суд до переконання про доведеність факту наявності між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] родинних відносин як між батьком та сином. Зазначені обставини ніким не оспорюються, будь-яких заперечень чи доказів в їх спростування щодо родинних відносин між цими особами суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявниці для належного оформлення спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] , в той час як встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності, має для заявника істотне юридичне значення і не визначає наступне вирішення спору про право цивільне. Оскільки встановлення юридичного факту - родинних відносин між померлими батьком та сином (чоловіком заявниці) не несе юридичного наслідку щодо вирішення безпосередньо їхніх прав та обов`язків, окрім як породжуватиме правові підстави для оформлення спадщини заявником, тому заявлена вимога про встановлення між останніми родинних відносин не суперечить нормам цивільного права та може бути розглянута в порядку цивільного судочинства. Правова позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом у постанові від 03.11.2021 у справі №691/1237/20. Ухвалюючи рішення про задоволення вимог заявниці саме в порядку окремого провадження, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 07.02.2024 у справі №545/844/23, від 20.12.2023 року у справі №761/16555/23, від 14.12.2022 у справі №180/2132/21, та вважає за необхідне зауважити, що необхідність встановлення факту родинних відносин для отримання спадщини сама по собі не свідчить про наявність спору про цивільне право, яке ніким не оспорюється. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину пов`язана суто з неможливістю встановлення факту родинних відносин між спадкодавцями з відповідних державних реєстрів та за архівними даними у позасудовому порядку. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved